Справа № 804/16176/14
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засідання Чмоні А.О.
за участю представників: позивача відповідача Максимюк М.Ю. Мойсюк О.І., Кожурова Д.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Петропавлівської районної державної лікарні ветеринарної медицини про зобов'язання вчинити певні дії, -
2 жовтня 2014 року Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Петропавлівської районної державної лікарні ветеринарної медицини про зобов'язати відповідача виконати пункти 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 11 серпня 2014 року №870-21/1199 на загальну суму 236658,22 грн., а саме:
Оскільки провадження у справі вже відкрито, суддя Верба І.О. прийняла 23 листопада 2015 року справу до свого провадження.
Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, надали суду документи, з яких вбачається здійснення відповідачем дій на усунення порушень, виявлених в ході ревізії.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що в результаті проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Петропавлівської районної державної лікарні ветеринарної медицини (надалі - відповідач) за період з 1 січня 2011 року по 1 березня 2014 року, Державною фінансовою інспекцією України в Дніпропетровській області виявлено порушення фінансово-господарської дисципліни, про що складено акт ревізії від 7 липня 2014 року №870-36/08.
На адресу Петропавлівської районної державної лікарні ветеринарної медицини направлено обов'язкові вимоги від 11 серпня 2014 року №870-21/1199, якими зобов'язано усунути порушення, що були виявлені в ході ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства.
Ревізією використання коштів, виділених на здійснення заходів і завдань державних цільових програм, встановлено, що у порушення вимог пункту 8 статті 9 Закону України від 16.07.1999р. №996-ХІV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», пункту 2.14 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 внаслідок недостовірного відображення даних у первинних документах (в актах на проведення щеплення) протягом 2011-2012 років Петропавлівською РДЛВМ зайво списано вакцини на суму 875,64 грн.
Ревізією дотримання законодавства при встановленні посадових окладів працівникам лікарні встановлено, що у періоді з 01.01.2011 року по 01.03.2014 року при відсутності рішення атестаційної комісії із рекомендацією про присвоєння чергової кваліфікаційної категорії та наказу начальника Петропавлівської РДЛВМ про підвищення категорії бухгалтеру ОСОБА_7 нараховувалася та виплачувалася заробітна плата, згідно посадового окладу бухгалтера І категорії, що є порушенням вимог п.5 та Додатку 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» зі змінами (далі - Постанова №1298), абз.6 та вимог Додатку 14 Наказу Міністерства аграрної політики України від 03.11.2005 року №602 «Про умови оплати праці працівників бюджетних установ та організацій, що обслуговують агропромисловий комплекс» із змінами (далі - Наказ №602). Відповідне порушення призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати за рахунок загального фонду бюджету на суму 4873,72 гривень.
У результаті встановлених порушень в частині зайвого нарахування та виплати надбавки за складність і напруженість у роботі та премії, працівникам лікарні протягом 2011-2013 років зайво нарахована та сплачена заробітна плата за час відпустки на загальну суму 3793,98 гривень.
Ревізією наявності фактів використання автомобілів у вихідні, святкові та інші неробочі дні встановлено зайве списання протягом 2011-2013 років бензину у кількості 256,086 л на загальну суму 2604,62 грн. внаслідок використання службових автомобілів у вихідні, святкові дні та інші неробочі дні без відповідних наказів керівника установи, чим порушено вимоги пункту 1 Постанови №848 та пункту 2.16 Положення №88.
Зобов'язано не допускати порушень пунктів 1, 2 статті 11 Закону України №996-ХІV в частині викривлення фінансової звітності через внесення недостовірних даних.
Позивач листом-нагадуванням від 11 серпня 2014 року №870-21/1199 звернувся до відповідача з вимогою вжити необхідні заходи щодо повного усунення фінансових порушень. Однак, відповідач обов'язкові вимоги не виконав, порушення не усунув, у зв'язку із чим пред'явлений цей позов.
Не погоджуючись з виставленими вимогами, позивач оскаржив їх до суду.
Таким чином, станом на день розгляду справи судом, вимоги від 11 серпня 2014 року №870-21/1199 судом не скасовані та є чинними.
Вирішуючи заявлений спір суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року №2939-XII (далі - Закон - №2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
«Положенням про Державну фінансову інспекцію України», затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).
Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).
Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.
Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону №2939-XII, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до частини другої статті 15 Закону №2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.
Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.
Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
У справі, що розглядається, позивач пред'явив вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.
Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.
В розглянутій частині заявлені позовні вимоги про спонукання до виконання обов'язкових вимог органу фінансового контролю, а не про стягнення збитків, виявлених в ході перевірки та визначених в пунктах 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10 вимоги, що є підставою для відмови в задоволенні позову в частині зобов'язання виконати вимоги, визначені в пунктах 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10.
Натомість пункт 6 вимоги не містить зобов'язання стягнути завдані збитки, а зобов'язує донарахувати та виплатити недоотриману індексацію заробітної плати, у зв'язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права неодноразово висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа №21-89а14), 20 травня 2014 року (справа №21-93а14), 28 жовтня 2014 року (справа №21-462а14).
Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Петропавлівської районної державної лікарні ветеринарної медицини про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 8 грудня 2015 року.

Суддя І.О. Верба