Справа № 2-а-151/2010
Суддя: Пустовар О. С.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Покровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-а-151/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді - Пустовар О.С.

при секретарі Копиці С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку скороченого провадження в смт. Покровське справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС роти ДПС №4 ОДДЗ Управління ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання незаконної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС роти ДПС №4 ОДДЗ Управління ОСОБА_3 України в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання незаконної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою інспектора ДПС ОСОБА_2 від 14.08.2010 р. на нього накладено адміністративне стягнення за ст.122 ч.1 КУпАП. Відповідно до вищевказаної постанови, він 14.08.2010 р., керуючи автомобілем в с. Успенівка на 88 км. а/д Оріхів Бердянськ рухався зі швидкістю 87 км/год., чим перевищив швидкість більше ніж на 20 км. Швидкість вимірювалася засобом «Беркут» №0510076. На його заперечення стосовно того, що він не вчиняв дій, які порушували б ПДР України, а рухався відповідно до цих Правил, інспектор потребував надання посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль, та страховий поліс. В подальшому, врахувавши свої думки достатніми для визначення наявності обставин, які свідчать про вчинення ним правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП інпектор ДПС повернувся до свого службового автомобіля та прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення від 14.08.2010 року за його відсутності, не складаючи протоколу. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, необґрунтованим, недоведеним. Він не порушував ПДР України так як рухався зі швидкістю близько 60 км. на год. Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами. Разом з тим, положення даної статті вказує на те, що належними доказами можуть бути також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через компютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, або що, обєкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо). Між тим, ст.14-1 КпАП України передбачає, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велася саме засобами фото-, кіно- або відео зйомки, які працюють у автоматичному режимі. За таких умов, така фіксація не відповідає вимогам закону, до того ж, не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема, ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень. Крім того інспектором ДПС не надано доказів того, що виміряна швидкість належить його транспортному засобу. Відповідач не надав йому документів на підтвердження своєчасного проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу „Беркут №0510076, а також він не був обізнаний із характеристиками можливих похибок у вимірах. Таким чином заміри було проведено із недотриманням вимог ст. 1, 2, 4, 9, 15, 17-20, 29-31 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність від 11.02.1998р. №113/98-ВР, що виключає їх подальше використання в якості доказів у справі про адміністративне порушення. Жодних обєктивних даних, які б могли підтвердити географічну локацію його автомобілю інспектор ДПС не надав. У постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив фіксацію, ким вона проводилася, тощо. Просить визнати незаконною та скасувати постанову АР №240927 від 14.08.2010 р. про накладення на нього адміністративного стягнення за ст.122 ч.1 КУпАП та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Справу розглянуто в порядку скороченого провадження на підставі ст. 183-2 КАС України. Відповідач у встановлений судом строк заперечень проти адміністративного позову не подав, документів наявних в матеріалах справи достатньо для розгляду справи по суті заявлених вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України (із змінами згідно Закону № 808-VI від 25.12.2008 р.) місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАІ, ОВС в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адміністративної відповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

Так, судом достовірно встановлено, що 14.08.2010 р. ДПС роти ДПС №4 ОДДЗ Управління ОСОБА_3 України в Запорізькій області ОСОБА_2 було винесено постанову АР №240927 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідно до ст. 122 ч.1 КУпАП, згідно якої правопорушника було притягнуто до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення ПДР України, а саме, інспектор встановив, що 14.08.2010 р. о 08.30 год. в с. Успенівка ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перевищив встановлену швидкість руху на 27 км/год., рухався 87 км/год. (а.с.4).

Суд вважає, що дії посадової особи, яка винесла постанову від 14.082010 року по справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача, згідно якої його було притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення є протиправними, оскаржувана постанова винесена з порушенням порядку, передбаченого ЗУ „Про дорожній рух, ПДР України, КУпАП та Інструкції з діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС України.

Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вимоги ст.251 КУпАП мають імперативний характер відносно можливості використання тільки тих технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису і можуть бути використані як докази по справі.

Відповідно до положень КУпАП, ЗУ „Про дорожній рух у разі порушення ПДР України, водій повинен бути зупинений, постанову складено на місці, у випадку незгоди з порушенням повинен бути складеним протокол, у порядку передбаченому ст.256 КУпАП із зазначенням відомостей про особу, що скоїла правопорушення, пояснень цієї особи та розясненням її права на правову допомогу та на право оскарження даної постанови.

Статтею 14-1 КУпАП однозначно говорить про те, що така фіксація та „заочне винесення постанови відносно власника транспортного засобу можлива, якщо порушення зафіксовано приладом, працюючому в автоматичному режимі.

У відповідності до п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС України (затвердженої наказом МВС 13.11.2006 р. №1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів.

У відповідності до ст.10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про перевірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Таких документів мені співробітником ДАІ надано не було.

Таким чином суд вважає, що інспектор ДПС ОСОБА_2 безпідставно виніс постанову від 14.08.2010 року, яку необхідно скасувати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 288 - 289 КУпАП ст.ст. 9, 99, 100, 104, 159, 160-164, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС роти ДПС №4 ОДДЗ Управління ОСОБА_3 України в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання незаконної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову АР №240927 від 14 серпня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ст.122 ч.1 КУпАП.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Пустовар