Справа № 826/14388/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2015 у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій, визнання нечинною постанови та визнання нечинним протоколу, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило: визнати протиправними і необґрунтованими дії департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві щодо проведення позапланової перевірки публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод»; визнати нечинною і такою, що не підлягає виконанню постанову від 30.06.2015 № 46/15/10126-84/3006/05 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності; визнати нечинним протокол від 23.06.2015 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи Державна архітектурно-будівельна інспекція України на підставі постанови від 05.11.2014 про призначення позапланової перевірки, винесеної слідчим СГ ГСУ МВС України старшим лейтенантом міліції Лютенко А.А., за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000501 прийняла наказ від 08.06.2015 №541, яким зобов'язала департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві провести позапланову перевірку публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва за адресою: місто Київ, Солом'янський район, вулиця Ушинського, 40.

Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві видав направлення від 10.06.2015 №б/н для проведення позапланової перевірки на вулиці Ушинського, 40 у Солом'янському районі, міста Києва, публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» на підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.06.2015 №541 та постанови слідчого від 05.11.2014 №0000501.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (далі - Порядок №533) відповідач, у присутності представника за довіреністю публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» Волощенка Олександра Володимировича, провів позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил публічним акціонерним товариством «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» на об'єкті: будівництво адміністративно-офісного центру: вулиця Ушинського, 40 у Солом'янському районі, міста Києва.

За результатами зазначеної позапланової перевірки відповідач склав акт перевірки від 23.06.2015 дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому встановлено наступне.

На земельній ділянці, яка належить публічному акціонерному товариству «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» (замовник), розташований адміністративно-офісний 14-ти поверховий будинок (Dominion business park). Цільове призначення земельної ділянки - експлуатація та обслуговування виробничих будівель.

Будівля адміністративно-офісного центру - 14 поверхів (об'єкт відноситься до IV категорії складності відповідно до ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва»), збудована на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети. Виходячи із зазначеного, відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України вищезазначений об'єкт будівництва вважається самочинним будівництвом, чим порушено частину першу статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Зазначений об'єкт - адміністративно-офісний 14-ти поверховий будинок (Dominion business park) (літ. Т) експлуатується замовником без прийняття в експлуатацію, чим порушено частину восьму статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Площі, після реконструкції, нежитлових приміщень будівель (літ. А, Б, Б1), які зазначені в деклараціях суттєво відрізняються від площ, вказаних за результатами технічної інвентаризації. Отже зазначена реконструкція виконувалась не в межах геометричних розмірів будівель (літ. А, Б, Б1). Замовником не отримані містобудівні умови та обмеження, чим порушено статтю 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 4 ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Виявлені порушення відповідач також зафіксував у протоколі від 23.06.2015 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, згідно якого розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності було призначено на 30.06.2015. У протоколі наявна відмітка про відмову уповноваженої особи від підписання та отримання протоколу.

23.06.2015 відповідач склав припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому вимагав до 17.12.2015 усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку.

За результатами розгляду матеріалів справи публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідач виніс постанову від 30.06.2015 №46/15/10126-84/3006/05 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, відповідно до якої за порушення абзацу 2 пункту 5 частини 2 статті 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» на позивача накладено штраф у сумі 450 660, 00 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача з проведення перевірки, складання протоколу від 23.06.2015 та винесення постанови від 30.06.2015 №46/15/10126-84/3006/05, оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що під час призначення та проведення перевірки позивача відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, відповідач правомірно дійшов висновку, що публічне акціонерне товариство «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» виконувало будівельні роботи на об'єкті IV категорії складності без отримання дозволу на їх виконання.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що дії департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві щодо проведення позапланової перевірки публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод», складання протоколу від 23.06.2015, постанови від 30.06.2015 №46/15/10126-84/3006/05 здійснені безпідставно та з перевищенням повноважень. Крім того, посилався на те, що відповідач не повідомив позивача про розгляд справи про правопорушення в сфері містобудування.

Колегія суддів вважає доводи апелянта частково обґрунтованими та частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За визначенням статті 1 Закону України «Про основи містобудування» містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об'єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об'єктів містобудування, спорудження інших об'єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об'єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

У силу положень статті 5 вказаного Закону при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає виключний перелік підстав для здійснення позапланових заходів.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок).

Як закріплено у пункті 2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

Відповідно до п.п 3, 8 ч. 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою КМ України від 08.04.2011 № 439/2011 Державна архітектурно-будівельна інспекція України відповідно до покладених на неї обов'язків, в тому числі, приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти та здійснює в межах своїх повноважень державний контроль за дотриманням юридичними і фізичними особами державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт.

Абзац 11 пункту 7 Порядку № 533 передбачено обов'язок посадової особи інспекції під час проведення позапланової перевірки пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення перевірки.

Пунктом 9 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Відповідно до пунктів 16, 18 Порядку № 533 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки. Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється контроль, а другий залишається в інспекції. Акт підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснено перевірку.

В порушення вказаних норм відповідачем направлення позивачу вручено не було, підстави проведення позапланової перевірки теж не були повідомлені.

Як вбачається з матеріалів справи у протоколі від 23.06.2015 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності головним державним інспектором зазначено, що представник позивача відмовився від підписання протоколу і отримання копії протоколу, однак представник позивача не мав можливості отримати і підписати протокол у зв'язку із його складанням за місцем знаходження територіального органу ДАБІ України, а не за місцем правопорушення.

Відповідач стверджував, що позивач мав право подати пояснення і зауваження щодо протоколу, які є його невід'ємною частиною, а також викласти мотиви відмови від його підписання. Однак, мотиви, пояснення і зауваження відсутні у протоколі по причині того, що протоколи складалися без представника позивача, цим самим порушивши право на ознайомлення з протоколами і додавання до них зауважень і пояснень.

Відповідно до п. 14 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 № 244, під час складання протоколу уповноважена посадова особа інспекції, що складає протокол, роз'яснює суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, його права та обов'язки, передбачені Законом та цим Порядком.

Однак, представником відповідача було складено протокол без попередження про його складення і при відсутності позивача, у зв'язку з чим останньому не було роз'яснено його права і обов'язки.

Згідно до п. 17 вказаного Порядку відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу, що розгляд справи за протоколом було призначено на 30.06. 2015, однак доказів повідомлення позивача про такий розгляд відповідачем не надано.

В протоколі в графі «Присутні» не зазначено присутніх осіб, що свідчить про той факт, що представник позивача не був присутній при складанні протоколу.

Також, відповідно до п. 20 вказаного Порядку посадова особа інспекції, до повноважень якої належить розгляд справ, під час підготовки справи до розгляду з'ясовує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Колегія суддів зауважує, що протокол був складений з порушенням вимог законодавства, однак, відповідачем протиправно взято його до уваги при розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що дії Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві щодо проведення позапланової перевірки є протиправними, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для задоволення вимоги про скасування протоколу від 23.06.2015 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, оскільки протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності не є рішенням суб'єкта владних повноважень, що спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов'язки замовника будівельних робіт та не є обов'язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, та сам по собі не має правового значення у розумінні пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо позовної вимоги про скасування постанови від 30.06.2015 №46/15/10126-84/3006/05 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, колегія суддів зазначає наступне.

Зазначеною постановою на публічне акціонерне товариство «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» накладено штраф у сумі 450 660,00 грн. за порушення абзацу 2 пункту 5 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності». А саме в постанові зазначено, що будівля адміністративно-офісного центру збудована на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, цільовим призначенням земельної ділянки, згідно вищевказаної постанови є експлуатація та обслуговування виробничих будівель, тому це вважається самочинним будівництвом за ст. 376 Цивільного кодексу України.

Але у вищезазначеній постанові штраф накладений за порушення абз. 2 п. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності» за будівництво об'єкта IV категорії складності без отримання на те дозволу. Отже, відповідач у постанові зазначає про невідповідність земельної ділянки, а штраф накладає за інше порушення, за будівництво без дозволу.

Також, відповідачем у вищевказаній постанові зазначено, що об'єкт відноситься до IV категорії складності посилаючись на ДСТУ НБВ 1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідності) та категорії складності об'єктів будівництва», однак, згідно визначення класу наслідків та категорії складності об'єкт відноситься до III категорії складності, як про це і зазначено у деклараціях та проектній документації, яка, в свою чергу, була подана разом з декларацією про початок виконання будівельних робіт та готовністю об'єкта до експлуатації.

Відповідач зазначає, що вищевказаний об'єкт відноситься до IV категорії складності, а тому потрібно отримати дозвіл на початок будівельних робіт, але під час розгляду справи як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції відповідачем не було надано доводів, які підтверджують, що об'єкт відноситься до IV категорії складності.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що категорія складності об'єкта визначається згідно з ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» та ДБН А.2.2-3: 2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», де зазначено, що категорія складності об'єкта будівництва визначають на підставі класу наслідків (відповідальності), які в свою чергу поділяються на: СС-1, СС-2 та СС-3. Клас наслідків у об'єктів IV категорії складності є СС-2, що, в свою чергу, має ознаки по яким присвоюється саме цей клас наслідків, а саме, незалежно від класифікації за ознаками слід встановлювати клас наслідків (відповідальності) не менше: ССЗ - для об'єктів (будівель і споруд) підвищеної небезпеки, визначених відповідно до законодавства; СС2 - для висотних житлових і громадських будинків висотою від 73,5 м до 100 м; ССЗ - для висотних житлових і громадських будинків заввишки більше 100 м.

Отже, по першій ознаці якщо обєкт відноситься до IV категорії складності то цей об'єкт також відноситься і до класу наслідків СС-2, але чітко визначено, що це будинки висотою від 73,5 м. Однак, об'єкт позивача висотою менше, ніж 73,5, а значить вже не відноситься до класу наслідків СС-2, який, в свою чергу, відноситься тільки для об'єктів IV категорії складності.

Також, згідно класифікації категорії складності об'єктів, щоб відносити об'єкт до IV категорії складності, цей самий об'єкт повинен мати наступні ознаки: 1) становити небезпеку для здоров'я і життя 300-400 людей, які постійно знаходяться на об'єкті або для 500-1000 людей, які періодично знаходяться на об'єкті чи становити небезпеку для життєдіяльності 10000-50000 тисяч людей, які знаходяться зовні. Однак, вищевказаний об'єкт немає абсолютно ні одної з вищенаведених ознак, а отже віднесення відповідачем його до IV категорії складності є не вірним. На вищевказаному об'єкті перебуває не більше 100 осіб одночасно.

Згідно Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV та V категорії складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 27.04.2011, до IV категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак:

1) розраховані на постійне перебування більш як 300 осіб та (або) періодичне перебування більше 500 осіб;

2) становлять можливу небезпеку для більш як 10000 осіб, які перебувають поза об'єктом;

3) у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації можуть спричинити збитки в обсязі понад 15000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об'єктів транспорту, зв'язку, енергетики та інженерних мереж регіонального рівня; можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення.

Вищевказаний об'єкт не має жодної із вищенаведених ознак, а отже, не відноситься до IV категорії складності і не потребує отримання дозволу на початок будівельних робіт та прийняття в експлуатацію.

Також, відповідач посилається на договір оренди від 13.01.2005 за № 72-6-00238, який укладений між ПАТ «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» та Київською міською державною адміністрацією та зазначає, що об'єкт будівництва збудований на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, а тому вважається самочинним будівництвом.

Колегія суддів звертає увагу, що вищевказаний договір дійсно укладений з визначенням цільового призначення земельної ділянки, але позивачем було отримано розпорядження Київської міської державної адміністрації від 05.12.2005 № 2222 «Про надання відкритому акціонерному товариству «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» дозволу на проектування та будівництво адміністративно-офісного центру на вул. Ушинського, 40 у Солом'янському районі. Отже, Київська міська державна адміністрація погодила будівництво об'єкта та надала для цього дозвіл, як це передбачено договором оренди земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова від 30.06.2015 № 46/15/10126-84/3006/05 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт надав до суду належні докази, що частково підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив скасувати її та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Як вбачається з платіжних доручень позивачем сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в розмірі 560,28 грн., та за подачу апеляційної скарги в розмірі 4 903, 66 грн., які слід відшкодувати на користь ПАТ «Київський дослідний ремонтно-механічний завод».

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2015 скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві щодо проведення позапланової перевірки публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод».

Визнати протиправною та скасувати постанову департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 30.06.2015 № 46/15/10126-84/3006/05 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 5 463,94 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 10.12.2015.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.