Справа № 810/2134/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2134/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Самсонової М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 р. у справі № 810/2134/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

09.09.2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - Броварська ОДПІ) з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (т. ІІІ, а.с. 197-200) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.01.2015 № та №, визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 25.12.2014 та рішення про застосування штрафних санкцій № від 27.01.2015.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки податкового органу щодо нереальності господарських операції укладених з контрагентом ТОВ «Вербена-Н» є необґрунтованими і спростовуються наданими позивачем первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 р. позовні вимоги задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України від 27.01.2015 № та №.; визнано протиправною та скасовано вимогу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України про сплату боргу (недоїмки) від 25.12.2014 №Ф-.; визнано протиправним та скасовано рішення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 27.01.2015 №.

Суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з контрагентами здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються первинними документами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення є правомірними та таким, що прийняті в межах та на підставі наявних у податкового органу повноважень, та у зв'язку з виявленими під час перевірки позивача порушеннями вимог податкового законодавства.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Розгляд справи відбувся у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, що передбачено ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 05.12.2014 по 18.12.2014 року Броварською ОДПІ на підставі пунктів 77.1, 77.4 статті 77 Податкового кодексу України, відповідно до плану-графіка проведення планових документальних перевірок та згідно наказу від 20.11.2014 №1119 проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено акт від 25.12.2014 №45/1701/НОМЕР_1 про порушення позивачем: пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми загального оподатковуваного доходу на 235523,35 грн. за 2013 рік в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2013 рік у розмірі 37961,01 грн.; пункту 198.4 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено зобов'язання з податку на додану вартість на суму 47105,00 грн., у тому числі за січень 2013 року на 19833,00 грн., за лютий 2013 року на 12348,00 грн., за березень 2013 року на 14924,00 грн.; пункту 1 статті 1, пункту 4, 5 статті 4, пункту 2, 3 статті 7, пункту 11 статті 8 та статтю 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме занижено податкові зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску за 2013 рік на суму 81726,60 грн.

Висновок податкового органу про заниження суми податкових зобов'язань пов'язується із порушенням позивачем встановленого порядку формування податкового кредиту за операціями з придбання товарів у ТОВ «Вербена-Н»» та безпідставне віднесення позивачем до витрат, витрати на їх придбання, що ґрунтується на податковій інформації, отриманій від ДПІ у Печерському районі м. Києва ГУ Міндоходів у м. Києві.

На підставі Акта перевірки, відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, Броварською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 27.01.2015 №, яким позивачу збільшено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 47451,26 грн., у тому числі, за основним платежем - 37961,01 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 9490,25 грн. (т.1, а.с. 42); №, яким позивачу збільшено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 70827,00,00 грн., у тому числі, за основним платежем - 47105,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 23722,00 грн.

Разом з тим відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.12.2014 №Ф-, якою позивача зобов'язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 81726,60 грн. (т.1, а.с. 43) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 27.01.2015 № на суму 8172,66 грн. (т.1, а.с. 44)

Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач скористався своїм правом оскаржити їх у судовому порядку, звернувшись із даним позовом до суду.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (надалі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені розділом 5 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6. цієї статті встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З аналізу положень підпунктів 198.6 та 198.3. статті 198 Податкового кодексу України випливає, що виникнення у платника ПДВ права на включення податку до податкового кредиту пов'язано із фактичним відбуттям господарської операції з постачання товарів (виконання робіт, надання послуг), визначеної в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі за текстом Закон №996-XIV). Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані із рухом активів, зміною зобов'язань та власного капіталу платника податків та відповідають змісту укладених договорів.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність вчинення господарської операції, відповідність вчиненої господарської операції господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на формування податкового кредиту.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (надалі за текстом Закон № 996) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 996 документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинним документом.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996 первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Крім того, пунктом 201.1 ст. 201 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з пунктом 201.10 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит пов'язано з виникненням визначеної законом події та наявністю належним чином оформленого документа, який засвідчує суму сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість по дійсній операції, пов'язаній з господарською діяльністю платника податку.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регламентується положеннями статті 177 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла в період, що перевірявся).

За змістом пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Вербена-Н» укладено договір поставки від 02.01.2013 №В-0004, предметом якого були зобов'язання Постачальника поставити Покупцю товар, а саме: запасні частини до автомобілів, номерні агрегати, автомобільні диски і шини, додаткове обладнання для автомобілів. Покупець, у свою чергу, зобов'язувався прийняти та оплатити вказаний товар (т.1, а.с. 127-128).

Умовами договору поставки від 02.01.2013 №В-0004 встановлено, що ціни, асортимент, кількість і строки поставки товару узгоджуються сторонами у специфікації до договору, що є невід'ємною його частиною (п.1.2 договору).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється на підставі видаткових накладних на кожну партію товару.

Зі змісту договору поставки від 02.01.2013 вбачається, що товар передається на умовах EXW. За визначенням, наведеним у «Інкотермс» 2010 року EXW (Ex Works), або Франко завод означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано видаткові накладні від 02.01.2013 №1010 на суму 27000,00 грн., від 14.01.2013 №13051 на суму 44000,00 грн., 25.01.2013 №24026 на суму 48000,00 грн., від 04.02.2013 №3038 на суму 34285,00 грн., від 19.02.2013 №18018 на суму 39800,00 грн., від 11.03.2013 №10074 на суму 41143,00 грн., від 21.03.2013 №20027 на суму 48400,00. (т.ІІ, а.с. 159, 116, 49, 74, 1; т.І, а.с. 152, 203), рахунки-фактури, податкові накладні від 02.01.2013 №1010 на суму 27000,00 грн., у тому числі ПДВ 4500,00 грн., від 14.01.2013 №13051 на суму 44000,00 грн., у тому числі ПДВ 7333,33 грн., від 25.01.2013 №24026 на суму 48000,00 грн., у тому числі ПДВ 8000,00 грн., від 04.02.2013 №3038 на суму 34285,00 грн., у тому числі ПДВ 5714,17 грн., від 19.02.2013 №18018 на суму 39800,00 грн., у тому числі ПДВ 6633,33 грн., від 11.03.2013 №10074 на суму 41143,00 грн., у тому числі ПДВ 6857,17 грн., від 21.03.2013 №20027 на суму 48400,00 грн., у тому числі ПДВ 8066,67 грн. (т.ІІ, а.с. 2, 50, 75, 117,160; т.1, а.с. 153, 204).

На доказ оплати за поставлений товар позивач надав банківські виписки на загальну суму 282628,00 грн. (т.1, а.с. 155, 206; т.ІІ, а.с. 4, 52,77, 119, 162).

Поставка придбаних у ТОВ «Вербена-Н» автозапчастин здійснювалась до складських приміщень ФОП ОСОБА_2, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, буд. 18-Б, якими позивач користується відповідно до укладеного з ИРВ «Гладкий Покос» договору оренди від 01.01.2013 №01/13-01 (т.2, а.с. 211-213).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що основними видами економічної діяльності позивача у період, що перевірявся, були оптова торгівля деталями та приладдям для автомобільних засобів (КВЕД 45.31), роздрібна торгівля деталями та приладдям для автомобільних засобів (КВЕД 45.32).

На підтвердження подальшої реалізації поставлених ТОВ «Вербена-Н» автозапчастин позивачем надано договори, податкові і видаткові накладні, банківські виписки, довіреності на отримання ТМЦ з контрагентами ТОВ «Нова Експедиція», ДП «Автомаз-Україна», ПП «Торговий Дім Алмаз», ТОВ «Земля і Вода», ТОВ «Краєвид».

Позивач також зауважив, що з огляду на малогабаритність придбаного у ТОВ «Вербена-Н» та не великі партії товару його перевезення не потребувало залучення спеціального транспорту та здійснювалось власним автомобілем, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т.2, а.с. 214).

Отже, колегія суддів згодна з висновком суду першої інстанції, що позивач на підтвердження реального характеру здійснення господарських операцій з контрагентом надав суду першої інстанції первинні документи бухгалтерського обліку та податкової звітності.

Не заслуговують уваги посилання апелянта на акти інших перевірок, оскільки вірним є висновок суду першої інстанції, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, з огляду на що, зазначений акт може бути лише носієм інформації щодо наявності фактів, які унеможливлюють проведення зустрічної звірки та не може містити інформацію щодо фінансово - господарських відносин суб'єктів господарювання.

Крім того, на момент складання податкових накладних ТОВ «Вербена-Н» був зареєстрований як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, отже мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні, в свою чергу, податкова накладна, на підставі якої позивач формував податковий кредит, відповідає вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що не заперечується апелянтом.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача на здійснення СУ ФР ГУ Міндоходів у м. Києві досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000051, оскільки відсутні відповідні судові рішення, що набрали законної сили щодо вини засновників ТОВ «Вербена-Н» у фіктивному підприємництві, фальсифікації бухгалтерських чи інших документів. Також відповідачем не надано суду доказів притягнення посадових осіб ТОВ «Вербена-Н» до юридичної відповідальності.

Отже, колегія суддів згодна з висновком суду першої інстанції, що позивач на підтвердження реального характеру здійснення господарських операцій з контрагентом надав суду першої інстанції первинні документи бухгалтерського обліку та податкової звітності, тому викладений в акті перевірки висновок податкового органу про порушення позивачем пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми загального оподатковуваного доходу на 235523,35 грн. за 2013 рік в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2013 рік у розмірі 37961,01 грн.; пункту 198.4 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено зобов'язання з податку на додану вартість на суму 47105,00 грн., у тому числі за січень 2013 року на 19833,00 грн., за лютий 2013 року на 12348,00 грн., за березень 2013 року на 14924,00 грн.; пункту 1 статті 1, пункту 4, 5 статті 4, пункту 2, 3 статті 7, пункту 11 статті 8 та статтю 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме занижено податкові зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску за 2013 рік на суму 81726,60 грн., є необґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 27.01.2015 № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 25.12.2014 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 27.01.2015, оскільки вони також складені на підставі висновків акту від 25.12.2014 №45/1701/НОМЕР_1, які вже визнані судом необгрунтованими.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 14.12.2015 року.

Керуючись статтями 41, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 р., залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 р. у справі № 810/2134/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень, залишити без змін.

Стягнути судові витрати з Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області у розмірі 5359,20 грн. (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев`ять грн., 20 коп.) на розрахунковий рахунок - 1007, код ЄДРПОУ - 38004897, МФО банку - 820019, отримувач - УДКСУ у Печерському районі, банк - ГУДКСУ у м. Києві, призначення платежу - судовий збір, Код 22030001.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

.

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.