Справа № 357/15788/14-а
Суддя: Кошель Л. М.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Білоцерківського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Київській області про примусове видворення з України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про примусове видворення з України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що відповідач заїхав в Україну 02.11.2012 р., про що свідчить відмітка Державної Прикордонної служби України в його паспорті . 02.11.2014 р. відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП за порушення правил перебування в Україні, на даний час штраф не сплачено, більше півтора року відповідач проживає в Україні без законних підстав і є всі підстави вважати, що він не виконає в установлений строк без поважних причин рішення про його примусове повернення в країну походження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував, посилаючись на те, що 02.11.2012 р. він законно заїхав в Україну , але не міг вчасно повернутися в ОСОБА_1 через відсутність коштів, просив суд дозволити йому добровільно виконати вимоги закону про повернення в країну походження.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.183-5 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Адміністративні справи, передбачені частиною першою цієї статті, розглядаються судом у п'ятиденний строк з дня надходження позовної заяви.

Адміністративні справи, передбачені частиною першою цієї статті, розглядаються судом за обов'язкової участі сторін.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином ОСОБА_1, згідно його паспорту ОСОБА_2 заїхав в Україну 02.11.2012 р., про що свідчить відмітка Державної Прикордонної служби України. 02.11.2014 р. відносно ОСОБА_2 управлінням ДМВ у Київській області було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП / за порушення правил перебування в Україні/ З даного протоколу вбачається, що ОСОБА_2 працевлаштувався в Україні без дозволу на застосування праці іноземців, проживає в Україні після закінчення дозволеного безвізового терміну перебування у 90 діб.

Згідно витягу з аналітично-інформаційної системи « Армор» ОСОБА_2 20.07.2012 р. притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.160 КУпАП за порушення правил торгівлі. Судом встановлено, що компетентними органами України не приймалися рішення щодо громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про його примусове повернення в країну походження або видворення.

Відповідно до ч.13 ст.4, ч.1 ст.30 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», такими, які на законних підставах перебувають на території України на період отримання дозволу на імміграцію, вважаються тільки ті іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз»єднання сім»ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій-дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання ; якщо іноземець або особа без громадянства не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду може примусово видворити з України таких осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на даний час відсутні законні підстави для видворення з України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2, позивачем не було надано доказів, що відповідач не виконає в установлений строк без поважних причин рішення про його примусове повернення в країну походження або що він ухилятиметься від виконання такого рішення, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 23-25, 30 Закону України« Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст..ст.9,11,86,159,160,161,163,183-5, 256 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_4