Справа № 813/5484/15
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року справа № 813/5484/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Єдинак Г.Б.

за участі представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства ВіЕс Банк до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Адвокатське обєднання Адвокатська компанія Укрзахдюрсервіс та Приватного підприємства Шива про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ ВіЕс Банк звернулося в суд з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови від 29.07.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП №48294213.

Позивач вважає, що постанову про відкриття виконавчого провадження незаконною та такою, що порушує права та законні інтереси позивача, та як підставою для відкриття була ухвала Шевченківського райсуду м.Львова від 24.07.2015 року про накладення арешту на майно ПП «Шива» в межах суми стягнення, яка не відповідає п.5 ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», так як в ухвалі не зазначено дата набрання законної сили та п.4 ч.1 ст.210 ЦПК України, так як в ухвалі не зазначено строк і порядок набрання законної сили. На момент винесення відповідачем оскаржуваної постанови ухвала не набрала законної сили, а в постанові зазначено, що виконавчий документ вступив у законну силу. Вважає, що відповідач повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження. Крім того, позивач зазначає, що оскаржуваною постановою порушенно право позивача як кредитора ПП «Шива» та іпотеко держателя нерухомого майна, яке на момент винесення оскаржуваної постанови належало ПП «Шива» та на яке було накладено арешт ухвалою суду від 24.07.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві. Крім того, зазначив, що вважає, що строк звернення до суду не пропущений, так як позивачу стало відомо про оскаржувану постанову з постанови Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2015 року.

Відповідач у запереченні на позовну заяву зазначає, що при прийнятті оскаржуваної постанови діяв відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання. Крім того, вважає, що оскаржувана постанова не порушує права позивача.

Представники третіх осіб - Адвокатського обєднання Адвокатська компанія Укрзахдюрсервіс та ПП Шива в судовому засіданні пояснили, що права позивача постановою про відкриття виконавчого провадження не порушено, вважають, що відповідач діяв у відповідності до норм законодавства, просили відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення присутніх осіб, які беруть участь у справі, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

Як вбачається із матеріалів справи на адресу Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби 29.07.2015 року надійшла заява про відкриття виконавчого провадження від представника АО «АК «Укрзахідюрсервіс», до якої додано оригінал ухвали Шевченківського райсуду м.Львова від 24.07.2015 року та копію довіреності.

Постановою від 29.07.2015 року відкрито виконавче провадження ВП №48294213 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 24.07.2015 року у справі за №466/5979/14-ц, у якій зазначено, що з метою забезпечення позову Адвокатського обєднання Адвокатська компанія Укрзахідюрсервіс до ОСОБА_5, Приватного підприємства Шива про стягнення заборгованості з метою забезпечення позову, зокрема, накладено арешт на майно Приватного підприємства Шива в межах суми стягнення.

Судом встановлено, та не спростовано сторонами, що позивачу стало відомо про існування постанови про відкриття провадження з постанови Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2015 року, а тому строк звернення до суду не пропущено.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справ та норми чинного законодавства.

У відповідності до вимог п.8 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.17 Закону України Про виконавче провадження 21 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 та 4 ст.25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. У разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог або якщо рішення підлягає негайному виконанню строк, встановлений частиною другою цієї статті, не надається.

П.3 ч.1 ст.26 Закону України Про виконавче провадження визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання.

Згідно з п.4 ст.30 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документів, зазначених у статті 17 цього Закону, і невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Відповідно до ч.9 та ч.10 ст.153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. У разі забезпечення вимог заявника заставою ухвала про забезпечення позову звертається до виконання негайно після внесення предмета застави в повному розмірі. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи із системного аналізу норм законодавства, суд вважає, що ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає до негайного виконання, оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а тому посилання позивача на те, що в ухвалі не зазначено дата набрання законної сили та строк і порядок набрання законної сили, що є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження є необґрунтованими.

Також, суд вважає помилковими посилання позивача на те, що відповідачем передчасно відкрито виконавче провадження, так як ухвала про забезпечення позову скасована апеляційним судом Львівської області 29.10.2015 року, так як вирішуючи спір суд досліджує правомірність рішення чи дій суб»єкта владних повноважень на момент їх прийняття (вчинення) та не може обгрунтовувати юридичну правильність (правомірність) цих рішень (дій) із врахуванням подій, які стались у майбутньому. Рішення суду не може ґрунтуватись на тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулись.

За змістом частин першої та другої статті 6 КАС України кожній особі надається право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Верховний Суд України, проаналізувавши положення частини першої статті 2 та статті 17 КАС України, в своїй постанові №21-1115во10 від 10.04.2012р. висловив наступну правову позицію: «суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням». Відсутність порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача є підставою для відмови у позові.

Суд вважає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, так як позивач не є учасником спірних правовідносин, а тому у неї відсутнє право на судовий захист її порушених прав чи інтересів.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015 року відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства ВіЕс Банк до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Адвокатське обєднання Адвокатська компанія Укрзахдюрсервіс та Приватного підприємства Шива про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка була винесена в межах виконавчого провадження ВП №48294213 з тих підстав, що оскаржуваною постановою право позивача не порушено, а тому у нього відсутнє право на судовий захист.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кухар Н.А.

Повний текст постановив виготовлено 11.12.2015 року.