Справа № 815/6146/15
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6146/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Піньковській О.С.

сторін:

позивач: Чамара Л.В. (представник за довіреністю)

Варфоломєєва Л.В. (представник за довіреністю)

відповідач: Іщенко К.С. (представник за довіреністю)

Кисельова С.В. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту) до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги № 15-05-23-14/8250 від 03.09.2015р. в частині (абз. 4, стор. 8), -

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 09 грудня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту) до Державної фінансової інспекції в Одеській області, в якому позивач просить: визнати протиправною та скасувати абзац 4 на сторінці 8 Вимоги № 15-05-23-14/8250 від 03.09.2015 р. щодо усунення виявлених під час ревізії порушень законодавства, зокрема, що в порушення ч.ч. 1, 2 ст.902 Цивільного кодексу України, п.3 Порядку надання послуг із забезпечення запобігання і ліквідації розливу забруднюючих речовину морських портах України, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №631 від 21.08.2013 р., п.3 ч.3 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та п.2.1, 3.2, 4.2, 4.2.2 Ліцензійних умов впровадження господарської діяльності із здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами, затверджених наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №433 від 04.11.2011р., документально не підтверджено понесення витрат на зняття з суден, перевезення та утилізацію небезпечних відходів за фактично ненадані TOB «ЮГ-СПЕЦСЕРВІС» послуги щодо перевезення небезпечних відходів на загальну суму 1821,42 тис. грн.; присудити здійснені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що не погоджується з вимогою щодо усунення порушення законодавства в установленому законодавством порядку, що були виявлені відповідачем під час ревізії Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту), викладених в абз. 4 на сторінці 8 вимоги № 15-05-23-14/8250 від 03.09.2015р., оскільки вказана вимога ґрунтується на підставі упереджених висновків відповідача, викладених в акті ревізії. З зазначеними висновками позивач не згодний, оскільки при перевірці надав посадовим особам відповідача первинні документи, що підтверджують господарські відносини з ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВІС». ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВІС» фактично зняті з суден закордонного плавання, які заходять до акваторії морського порту Миколаїв, шламові (нафтошлами) води, лояльні води та стічно-фекальні води, згідно умов укладених договорів №№122, 123, 124 від 18.04.2014р. на загальну суму 1 821 419,40 грн. з ПДВ. Крім того, позивач звертає увагу, що вимога Державної фінансової інспекції в Одеській області № 15-05-23-14/8250 від 03.09.2015р. щодо усунення порушення не містить вичерпну вказівку підконтрольному суб'єкту - державному підприємству "Адміністрація морських портів України" щодо вчинення дій, які відповідно до норм чинного законодавства будуть направлені на усунення порушених вимог закону, визначених відповідачем в акті ревізії.

Відповідач позов не визнав з підстав, наведених у письмових запереченнях. Так, відповідачем зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, в зв'язку з тим, що за результатами ревізії та проведеної зустрічної звірки у ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВІС», з урахуванням неможливості надання послуг сторонньою організацією - ТОВ «Нікспецсервіс», яка за видом діяльності не надає послуги з поводження з небезпечними відходами та не має відповідного дозволу (ліцензії), документально не підтверджено понесення витрат на зняття з суден, перевезення та утилізацію небезпечних відходів, що призвело до зайвої оплати філією за фактично ненадані послуги на загальну суму 1 821 419,40 грн. При цьому, відповідач звертає увагу, що Державна фінансова інспекція в Одеській області пред'явила вимоги державному підприємству "Адміністрація морських портів України", які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення. Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю відповідач, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, зазначив, що про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом (т.6, а.с. 218-224).

Представники позивача у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (ДП «АМПУ») (, місцезнаходження юридичної особи: 011135, м.Київ, Шевченківський район, проспект Перемоги, буд. 14) є юридичною особою, основний вид економічної діяльності якої: 52.22 Допоміжне обслуговування водного транспорту (т.1, а.с. 19-20).

Згідно п.1 Статуту державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (нова редакція), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №149 від 24.03.2014р., державне підприємство "Адміністрація морських портів України" є державним унітарним підприємством і діє, як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 133-р від 04.03.2013р. «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури (Уповноважений орган управління). Згідно п.6.1.3 Статуту Підприємство має право за погодженням з Уповноваженим органом управління відповідно до законодавства України створювати, реорганізовувати та ліквідовувати філії (адміністрації морських портів), які не мають статусу юридичної особи, наділяються майном Підприємства, можуть мати окремий баланс та діють на підставі положень, які затверджуються Уповноваженим органом управління (т.1, а.с. 21-42).

Згідно п.2.1 Положення про Миколаївську філію державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №184 від 18.04.2014р., філія створена з метою забезпечення функціонування морського порту Миколаїв, організації та забезпечення безпеки мореплавства, утримання та ефективного використання державного майна, закріпленого за філією та отримання прибутку. Згідно п.3.1 вказаного Положення Філія є відокремленим підрозділом державного підприємства "Адміністрація морських портів України", який не має статусу юридичної особи та здійснює від імені Підприємства частину господарської діяльності (т.1, а.с. 43-56).

Відповідно до п. 2.10 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на II квартал 2015 року та п. 1.1.3.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Одеській області на II квартал 2015 року, на підставі направлень №№963, 964, 973 від 12.05.2015р. та №№ 990, 991, 994 від 13.05.2015р., виданих начальником Держфінінспекції в Одеській області, посадовими особами Держфінінспекції України та Держфінінспекції в Одеській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Адмінстрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ») та його філій за період з 01.05.2012 р. по 30.04.2015р.

За наслідками перевірки складено «Акт ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «АМПУ» за період з 01.05.2012р. по 30.04.2015р.» №05-11/48 від 31.07.2015 р. (а.с. 57-72), в якому, серед іншого, зазначено, що за результатами ревізії та проведеної зустрічної звірки у ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС», з урахуванням неможливості надання послуг сторонньою організацією - TOB "Нікспецсервіс", яка за видом діяльності не надає послуг поводження з небезпечними відходами та не має відповідного дозволу (ліцензії), документально не підтверджено понесення витрат на зняття з суден, перевезення та утилізацію небезпечних відходів, що призвело до зайвої оплати Філією за фактично не надані ТОВ «ЮГ-СПЕЦСЕРВИС» послуги щодо перевезення небезпечних відходів на загальну суму 1 821 419,4 грн., що є порушенням п.п. 1, 2 ст. 902 Цивільного кодексу України, ст.3 Порядку палання послуг із забезпечення запобігання і ліквідації розливу забруднюючих речовин у морських портах України, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №631 від 21.08.2013р., п.5 ч.3 ст. 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" (втратив чинність з 28.06.2015р.) та наказу Міністерства екології та природних ресурсів України № 433 від 04.11.2011р., в зв'язку з чим вказане порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) Філії на зазначену суму.

07.08.2015р. (вх.№ 4210) на адресу відповідача надійшов лист «Щодо надання заперечень (зауважень) до Акту ревізії», разом з яким ДП «АМПУ» надано заперечення (зауваження) до Акту ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «АМПУ» №05-11/48 від 31.07.2015 р. (т.7, а.с. 9-19).

Згідно висновку відповідача на зауваження (заперечення) до акта №05-11/48 від 31.07.2015 р. ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «АМПУ» №05-11/48 від 31.07.2015 р. заперечення позивача не прийнято (т.7, а.с. 20-37).

З метою усунення виявлених в результаті ревізії порушень, Державною фінансовою інспекцією в Одеській області направлено позивачу вимогу «Щодо усунення виявлених під час ревізії порушень законодавства» № 15-05-23-14/8250 від 03.09.2015р., в якій абзац 4 на сторінці 8 викладено у наступній редакції: «в порушення ч.ч. 1, 2 ст.902 Цивільного кодексу України, п.3 Порядку надання послуг із забезпечення запобігання і ліквідації розливу забруднюючих речовину морських портах України, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №631 від 21.08.2013 р., п.3 ч.3 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та п.2.1, 3.2, 4.2, 4.2.2 Ліцензійних умов впровадження господарської діяльності із здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами, затверджених наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №433 від 04.11.2011р., документально не підтверджено понесення витрат на зняття з суден, перевезення та утилізацію небезпечних відходів, що призвело до зайвої оплати Миколаївською філією за фактично ненадані TOB «ЮГ-СПЕЦСЕРВІС» послуги щодо перевезення небезпечних відходів на загальну суму 1821,42 тис. грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) Миколаївській філії на вказану суму» (т.1, а.с. 80). Дана вимога отримана позивачем 07.09.2015р.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 46 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 визначено, що, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього -не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Судом встановлено, що у даній справі оскаржується вимога органу державного фінансового контролю в частині, зокрема абзац 4 на сторінці 8 Вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області № 15-05-23-14/8250 від 03.09.2015 р. «Про усунення недоліків та порушень», в якому йдеться про порушення приписів чинного законодавства позивачем, в зв'язку з чим констатовано, що документально не підтверджено понесення витрат на зняття з суден, перевезення та утилізацію небезпечних відходів, що призвело до зайвої оплати Миколаївською філією за фактично ненадані TOB «ЮГ-СПЕЦСЕРВІС» послуги щодо перевезення небезпечних відходів на загальну суму 1821,42 тис. грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) Миколаївській філії на вказану суму». Відтак, посилаючись на п.1 ч.1 ст.8, п.7 ст.10, ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення фінансового контролю в Україні», пп.15 п.6, п.7 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 310 від 06.08.2014р., п.п.46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією України, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 550 від 20.04.2006р., Держспоживінспекція вимагає усунути виявлені порушення у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України № 499/2011 від 23.04.2011 р., Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п.6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відтак, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, у органу державного фінансового контролю є право пред'являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово відшкодувати виявлені в ході перевірки збитки.

Між тим, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача. У справі ж, яка розглядається, відповідачем пред'явлено вимогу, яка вказує на виявлені збитки, їх розмір та їх не відшкодування позивачем.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Зазначена правова позиція відображена у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року №21-40а14, №21-63а14, від 13 травня 2014 року, № 21-89а14, від 14 жовтня 2014 року у справі №21-439а14, від 20 січня 2015 року №21-63а14, які згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи вищевикладене, перевірка обґрунтованості та правомірності прийнятої вимоги може буди здійснена лише під час звернення органу фінансової інспекції з позовом про стягнення сум, визначених в такій вимозі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, позивачу сплачений судовий збір не присуджується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту) до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги № 15-05-23-14/8250 від 03.09.2015р. в частині (абз. 4, стор. 8),- відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14.12.2015р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

У задоволенні адміністративного позову державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту) до Державної фінансової інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги № 15-05-23-14/8250 від 03.09.2015р. в частині (абз. 4, стор. 8),- відмовити у повному обсязі.

14 грудня 2015 року.