Справа № 2-а-10963/10/1570
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а-10963/10/1570

Категорія: 14 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Кравця О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.,

розглянувши в у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Одеської обласної ради, Балтської міської ради Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної ради, треті особи Балтська міська рада Одеської області, Одеський обласний фонд сприяння інвестиціям та вирішення соціальних проблем кадрових військовослужбовців та звільнених в запас, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Головне управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації, Балтське бюро технічної інвентаризації, про визнання недійним п. 1 та п. 2 рішення Одеської обласної ради № 815-V від 20.03.2009 р., -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської обласної ради, треті особи Балтська міська рада Одеської області, Одеський обласний фонд сприяння інвестиціям та вирішення соціальних проблем кадрових військовослужбовців та звільнених в запас, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Головне управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації, Балтське бюро технічної інвентаризації, в якому з урахуванням доповнень (т. 1 а.с. 160-162), та з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2011 року (т. 1 а.с. 240-241), просив суд визнати недійним п. 1 рішення Одеської обласної ради № 815-V від 20.03.2009 р. в частині забезпечення житлом ОСОБА_2, фтизіатра Балтської ЦРЛ, за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв. м., одночасно визнавши недійним п. 2 цього ж рішення Одеської обласної ради у відношенні надання згоди на приватизацію ОСОБА_2 наданого для проживання житла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв.м.;

За наслідками нового судового розгляду справи, постановою від 11 липня 2013 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1:

- визнав незаконним рішення Одеської обласної ради № 815-V від 20.03.2009 р. в частині забезпечення житлом ОСОБА_2, фтизіатра Балтської ЦРЛ, за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв. м.;

- визнав недійсним п. 1 рішення Одеської обласної ради № 815-V від 20.03.2009 р. в частині забезпечення житлом ОСОБА_2, фтизіатра Балтської ЦРЛ, за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв. м.

- визнав недійним п. 2 рішення Одеської обласної ради № 815-V від 20.03.2009 р. відносно надання згоди на приватизацію ОСОБА_2 наданого для проживання житла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв.м.

Не погоджуючись з постановою суду Одеська обласна рада подала апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 136-142) в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги Одеська обласна рада обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, оскільки оскаржене рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень.

Балтська міська рада Одеської області, також не погоджуючись з постановою суду, подала апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 153-155), в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги Балтська міська рада Одеської області обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, оскільки суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2010 року по справі № 2-а-76/09/1503, на яку послався суд першої інстанції перебуває на перегляді у ВАС України.

Балтська міська рада Одеської області надала відгук на апеляційну скаргу Одеської обласної ради (т. 2 а.с. 172-173), в якому погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить задовольнити апеляційну скаргу Одеської обласної ради просить в повному обсязі.

ОСОБА_1 подав письмові заперечення на апеляційні скарги Одеської обласної ради та Балтської міської ради Одеської області (т. 2 а.с. 175-183), в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що рішенням виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області № 32 від 21 березня 1996 року квартири в будинку АДРЕСА_1 розподілені між черговиками. Позивачу та його родині виділена квартира 3 18 в цьому будинку, про що було видано посвідчення № 11 на вселення з одночасним зняттям з квартирної черги.

Рішенням Балтської міської ради Одеської області № 213/24 від 23 жовтня 2003 року скасовано рішення виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області № 32 від 21 березня 1996 року.

18 жовтня 2007 року Балтська міська рада Одеської області рішенням № 344 «Про надання квартир в комунальному житловому будинку по АДРЕСА_1 здійснила перерозподіл квартир, за яким квартири № 3, № 18 були передані у власність Фонду сприяння інвестиціям в будівництві та вирішенні соціальних проблем кадрових військовослужбовців та звільнених в запас.

Також суд першої інстанції встановив, що рішення Балтської міської ради № 213/24 від 23 жовтня 2003 року та № 344 від 18 жовтня 2007 року були оскаржені ОСОБА_1 до Балтського районного суду Одеської області, який ухвалою від 20 червня 2008 року, з метою забезпечення адміністративного позову, наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1, до розгляду справи по суті.

На підставі ухвали Балтського районного суду Одеської області від 20 червня 2008 року, державним виконавцем ВДВС Балтського РУЮ в Одеській області прийнята постанова від 25 червня 2008 року про накладення арешту на спірну квартиру та про заборону на здійснення її відчуження до розгляду судом справи по суті (т. 1 а.с. 15).

21 жовтня 2008 року державним виконавцем ВДВС Балтського РУЮ в Одеській області звільнено з під арешту квартиру АДРЕСА_1, на підставі у хвали Балтського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2008 року про скасування засобів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 144), розгляд якою по першій інстанції був закінчений 08 квітня 2008 року ухваленням судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідно до листа начальника ВДВС Балтського РУЮ в Одеській області від 23 вересня 2010 року № 4302/03-100 ОСОБА_1 повідомлено про те, що станом на 23 вересня 2010 року арешт зі спірної квартири не знімався та є дійсним (т. 1 а.с. 16).

Також суд першої інстанції встановив, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2008 року, Одеський обласний фонд сприяння інвестиціям в будівництві та вирішенні соціальних проблем кадрових військовослужбовців та звільнених в запас продав, належну йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Балтською міською радою Одеської області 15 листопада 2007 року, квартиру АДРЕСА_1, - Головному управлінню капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації (т. 1 а.с. 163). Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15 листопада 2007 року, видано на підставі рішення Балтської міської ради Одеської області від 30 жовтня 2007 року.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що за договором купівлі-продажу від 31 жовтня 2008 року, спірна квартира придбана органом виконавчої влади - Головним управлінням капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації, в державну власність.

Рішенням Одеської обласної ради від 29 лютого 2008 року за № 471 затверджена обласна цільова програма «Житло для медиків» на 2008-2010 роки, яка реалізована Одеською обласною радою, як органом місцевого самоврядування, рішенням № 815-V від 20 березня 2009 року шляхом забезпечення житлом медичних працівників закладів охорони здоров'я, шляхом надання для проживання відомчого житла спільної власності територіальних громад області, а саме спірна квартира була передана ОСОБА_2 - фтизіатру Балтської районної лікарні.

З посиланням на приписи п. 19, п. 20 ч. 1 ст. 43, ст. 59, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи відсутність доказів передачі об'єкта державної власності - квартири АДРЕСА_1, до комунальної спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області, управління якою здійснює обласна рада, враховуючи постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2010 року по справі № 2-а-76/09/1503, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника Одеської обласної ради, пояснення позивача - ОСОБА_1, пояснення третьої особи ОСОБА_2, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена частково.

Апеляційний суд встановив, що предметом спору є:

- п. 1 рішення Одеської обласної ради № 815-V від 20.03.2009 р. в частині забезпечення житлом ОСОБА_2, фтизіатра Балтської ЦРЛ, за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв. м.;

- п. 2 рішення Одеської обласної ради № 815-V від 20.03.2009 р. в частині надання згоди на приватизацію ОСОБА_2 наданого для проживання житла за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв.м.

При цьому апеляційний суд зазначає, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 2-а-76/09/1503 від 27.04.2010 року (ЄДРСР № 9934628):

- задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1;

- скасована постанова Балтського районного суду Одеської області від 08 квітня 2009 року та повністю задоволені позовні вимоги ОСОБА_1;

- визнані протиправними дії Балтської міської ради Одеської області по скасуванню рішення виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області від 21.03.1996 року за № 32,

- визнані незаконними рішення сесії Балтської міської ради Одеської області від 23.10.2003 року за № 213/24 «Про скасування рішення виконкому Балтської міської ради № 32 від 21.03.98 року» та рішення виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області від 18.10.2007 року за № 344 «Про надання квартир в комунальному житловому будинку АДРЕСА_1 та розподіл квартир, які будуть здані в комунальну власність міської громади» відносно розподілу квартири АДРЕСА_1;

- зобов'язано Балтську міську раду Одеської області надати ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 2-а-76/09/1503 від 06.12.2012 року (ЄДРСР № 27922640) відмовлено ОСОБА_2 у перегляді за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2010 року по справі № 2-а-76/09/1503, яка залишена без змін ухвалою ВАС України від 12.06.2014 р. (ЄДРСР № 39345800, № 39345804).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі № 6-а-1/2011 від 26.02.2015 року (ЄДРСР № 43007129):

- частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1

- скасована ухвала Балтського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року про відмову у задоволенні заяви про зміну порядку та способу виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі № 2-а-76/09/1503 від 27.04.2010 року;

- постановлена нова ухвала, якою заяву ОСОБА_1 задоволено частково та зобов'язано Балтську міську раду Одеської області надати ОСОБА_1 квартиру, рівнозначну по параметрам, якості та зручності квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму, зокрема на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи встановлені фактичні обставини по справі, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушення прав позивача у публічно-правових відносинах між позивачем та Одеською обласною радою в ході реалізації нею своїх повноважень при прийнятті оскарженого рішення.

Оскільки суть спору та доводи позивача стосуються його права на забезпечення житлом, апеляційний суд зазначає, що даний спір належить до підсудності цивільних судів. Приписи пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини», в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в порядку черговості, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанцій виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Апеляційний суд вважає такий висновок помилковим, оскільки в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом» внаслідок того, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2014 року по справі № 21-530а14 (ЄДРСР № 42202901).

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування оскарженої постанови та закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, апеляційна скарга має бути частково задоволена, оскаржена постанова - скасована, а провадження по справі - закрито.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, ст. ст. 206, 211, 212, 244-2, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Одеської обласної ради, Балтської міської ради Одеської області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 03 грудня 2015 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя Н.В.Вербицька

суддя О.О.Кравець