Справа № 758/14253/14-а
Суддя: Декаленко В. С.
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора ДПС взводу № 2 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУМВС України в Київській області старшого сержанта міліції Савчука Віталія Вікторовича про скасування постанови, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.11.2014 року Інспектором ДПС взводу № 2 роти ДПС ДАЇ з ОСП при УДАЇ ГУМВС в Київській області Савчуком В.В. було винесено Постанову по справі про адміністративне правопорушення Серії ПСІ № 381856 від 21.11.2014 року, зі змісту якої вибачається, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КпАП України (керував транспортним засобом переобладнаним з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, а саме на ТЗ встановлено ГБО без погодження із центром ДАІ) та вирішено стягнути з нього штраф у розмірі 340,00 грн.

Вважає, що його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КпАП України є необґрунтованим, а постанова являється незаконною, винесена без врахування істотних обставин по справі та підлягає скасуванню, оскільки згідно вимог чинного законодавства України погодження з ДАІ встановлення газобалонного обладнання від власників ТЗ не вимагається.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст. 287, 288, 289, 293 КУпАП, ст. 32 ЗУ «Про дорожній рух», Порядком переобладнання транспортних засобів, затвердженим Постановою КМ України, від 21.07.2010 року, № 607, Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою КМ України, від 07.09.1998 року, № 1388, звертається з даним позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні вимоги підтримує з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями спросить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, відповідно до вимог ст. 128 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 21.11.2014 року інспектором ДПС взводу № 2 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУМВС України в Київській області Савчуком В.В. на ОСОБА_1 було складено Протокол про адміністративне правопорушення Серії АП1 № 600680, згідно якого останній 21.11.2014 року о 16 год. 40 хв. на а/д Київ-Десна, 27 км. керував автомобілем Хюндай, д/н НОМЕР_1, який переобладнано без узгодження з центром ДАІ, а саме встановлено ГБО, чим за висновками інспектора порушив вимоги п. 32 (є) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с. 6).

В цей же день, а саме 21.11.2014 року інспектором ДПС взводу № 2 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУМВС України в Київській області Савчуком В.В. було винесено Постанову в справі про адміністративне правопорушення Серія ПС1 № 381856 (а.с. 5), якою за вчинення вищезазначеного правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Суд дослідивши правовідносини, які виникли між сторонами приходить до висновку, що вони підпадають під регулювання норм КУпАП, Правил дорожнього руху України, а також до них підлягають застосуванню положення Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого Постановою КМ України, від 21.07.2010 року, № 607 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМ України, від 07.09.1998 року, № 1388.

Судом встановлено, що чинним законодавством України дійсно передбачена відповідальність водія за керування транспортним засобом, який переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Так частина перша статті 121 КУпАП визначає, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З системного аналізу положень зазначеної статті КУпАП в сукупності з іншими його нормами з врахуванням тих правовідносин, які слалися між сторонами, можна зробити висновок, що вирішальним при встановленні наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП є зокрема те, чи дійсно відбулося переобладнання ТЗ і чи здійснене зазначене переобладнання з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що ним дійсно було здійснено переобладнання автомобіля Хюндай, д/н НОМЕР_1, а саме ТЗ переобладнано для роботи на зрідженому нафтовому газі (встановлено ГБО), в той же час останнім не визнається факт порушенням ним будь-яких правил, норм і стандартів, зокрема того, що він не погодив переобладнання ТЗ із центром ДАІ.

За загальним правилом встановленим в п. 32 (є) ПДР України, з органами Державтоінспекції узгоджуються, зокрема переобладнання транспортних засобів.

Законодавцем в статті 32 ЗУ «Про дорожній рух» дано визначення переобладнанню ТЗ, а саме переобладнання транспортних засобів - зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб.

Крім того, в зазначеній статті вказано, що переобладнання ТЗ повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З викладеного вбачається, що на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок визначення порядку переобладнання ТЗ.

Судом встановлено, що 21.07.2010 року Кабінетом Міністрів України було затверджено Порядок переобладнання транспортних засобів № 607 (надалі - Порядок).

Так згідно п. 1 Порядку, цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (далі - переобладнання транспортного засобу).

За приписами п.п. 3-8 Порядку, переобладнання транспортного засобу проводиться суб'єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху (у разі переобладнання п'яти і більше транспортних засобів протягом року), або власником такого засобу в індивідуальному порядку.

Переобладнання транспортного засобу для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива проводиться суб'єктом господарювання, який має свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на відповідний вид переобладнання.

До переобладнання транспортного засобу власник або його представник подає транспортний засіб за місцем реєстрації такого засобу для проведення огляду реєстраційно-екзаменаційним підрозділом Державтоінспекції МВС, за результатами якого отримує відповідний акт, складений за формою, установленою МВС. Перед переобладнанням транспортного засобу для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива огляд такого засобу підрозділом Державтоінспекції МВС не проводиться.

Для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу (далі - заява про погодження), в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання. До заяви про погодження додаються копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та акта проведення його огляду.

Спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. За результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу. До спеціально уповноважених організацій належать: державне підприємство «ДержавтотрансНДІпроект»; Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС.

Зі змісту зазначених норм Порядку вбачається, що переобладнання ТЗ може відбуватися як суб'єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху (у разі переобладнання п'яти і більше транспортних засобів протягом року) так і власником такого транспортного засобу в індивідуальному порядку. Для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації, якими є державне підприємство «ДержавтотрансНДІпроект» та Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС, заяву про погодження переобладнання транспортного засобу. В той же час переобладнання транспортного засобу для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива проводиться виключно суб'єктом господарювання, який має свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на відповідний вид переобладнання. Таке переобладнання в індивідуальному порядку заборонене.

З викладеного можна зробити висновок, що лише у випадку переобладнання ТЗ в індивідуальному порядку на його власника покладається обов'язок із звернення до спеціально уповноваженої організації із заявою про погодження переобладнання ТЗ. Здійснення ж переобладнання ТЗ, в тому числі для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива, суб'єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, погодження із спеціально уповноваженою організацією не вимагається, оскільки зазначені суб'єкти господарювання отримують вказане погодження в момент отримання відповідної дозвільної та нормативно-технічної документації на здійснення даного виду діяльності.

Судом же встановлено, що переобладнання автомобіля позивача для роботи на зрідженому нафтовому газі було здійснено ФО-П «Абрамчук Тетяна Борисівна», в якої на момент такого переобладнання було наявне Свідоцтво № 4327 про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення дорожнього руху, видане Центром безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України та Сертифікат відповідності послуг із встановлення відповідної конструкції колісних ТЗ вимогам, викладеним у дозволі на переобладнання, за видами переобладнання, які наведені в додатку (переобладнання автомобілів легкових та автомобілів вантажних в газобалонні для роботи двигунів на стисненому природному або зрідженому нафтовому газі), виданий органом з сертифікації дорожніх транспортних засобів та систем управління якістю (ДП «ДЕРЖАВТОТРАНСНДІПРОЕКТ»).

З врахуванням викладеного, суду приходить до висновку, що здійснене переобладнання автомобіля Хюндай, д/н НОМЕР_1, який належить позивачу не вимагає погодження з центром ДАІ, як то стверджує відповідач у зв'язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУПАП.

Зі змісту КУпАП вбачається, що ним закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

За приписами статті 9 КУпАП саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу).

Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

З викладеного вбачається, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана виконати ряд дій, обов'язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення, в той же час судом встановлено, що інспектором ДПС взводу № 2 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУМВС України в Київській області Савчуком В.В. при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дані дії виконано не було, зокрема не було всебічно, повно і об'єктивно з'ясовано обставини справи та не встановлено чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винен ОСОБА_1 в його вчиненні, та притягнуто його до відповідальності за відсутності як події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП так і його складу в його діях, чим грубо порушено вимоги ст.ст. 245, 256, 268, 272, 280 КУпАП.

Стаття 71 КАС України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що відповідач в судових засіданнях в яких він був присутнім, заперечував проти позову позивача, однак не зважаючи на вимогу вищезазначеної норми Закону, жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував правомірність його дій та прийнятого ним рішення (Постанови Серія ПС № 381856 від 21.11.2014 року), до суду не надано.

З врахуванням викладеного, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність вимог позивача та необхідності задоволення його позову, відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 КАС України, на його користь з Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 73 грн. 08 коп.

На підставі викладеного, ст.ст. 121 ч. 1, 245, 247, 252, 268, 280, 284 КУпАП, п. 32 (є) ПДР України, Постанови КМ України, від 21.07.2010 року, № 607 «Про затвердження Порядку переобладнання транспортних засобів», керуючись ст.ст. 7, 71, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Постанову Серії ПС1 № 381856 від 21.11.2014 року винесену інспектором ДПС взводу № 2 роти ДПС ДАІ з ОСП при УДАІ ГУМВС України в Київській області старшим сержантом міліції Савчуком Віталієм Вікторовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 73 грн. 08 коп.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Декаленко