Справа № 591/3351/14-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2015 р. К/800/60045/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 2 вересня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року по справі № 591/3351/14-а

за позовом ОСОБА_5

до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах

про зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах про зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 2 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року, позовні вимоги задоволено. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Суми зарахувати ОСОБА_5 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди роботи з 15 січня 1979 року по 1 травня 1989 року, з 2 травня 1989 року по 25 травня 1992 року та призначити ОСОБА_5 пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 5 січня 2012 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що копією трудової книжки та довідкою ВАТ «Центроліт» від 31 травня 2010 року №10-93 підтверджено, трудовий стаж позивача з 15 січня 1979 року по 25 травня 1992 року за посадою модельник моделей з епоксидних смол, зайнятий обмазуванням, обсипанням та сушінням смол, передбаченою Списком№2 (код КП 2150100а-14497), що складає 13 років 4 місяці 10 днів.

Після досягнення 55 річного віку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити йому пенсію на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах від 6 червня 2012 року №11650/27-06-08 позивача повідомлено, що рішенням від 18 травня 2012 року №8/923 йому відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку.

Відмова мотивована тим, що пільговий стаж позивача, який надає право на призначення такої пенсії, складає 5 років 1 місяць і 22 дні. Періоди роботи позивача з 15 січня 1979 року по 1 травня 1989 року, з 2 травня 1989 року по 25 травня 1992 року до такого стажу не зараховано.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суб'єкта владних повноважень позивач звернувся до суду і зазначив, що його пільгового стажу достатньо для призначення пільгової пенсії.

Пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років при стажі роботи не менше 25 років, з них не менш 12 років і 6 місяців на зазначених роботах. Робітникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і тяжкими умовами праці, пенсії на пільгових підставах призначаються із зниженням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки і 6 місяців такої роботи чоловікам.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Порядок №383), згідно з пунктом 3 якого, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Водночас, пунктом 4.5 Порядку № 383 встановлено, що якщо з 21 серпня 1992 року атестація не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

Отже, період роботи позивача з 15 січня 1979 року по 25 травня 1992 року на посаді модельника моделей з епоксидних смол, зайнятий обмазуванням, обсипанням та сушінням смол зараховується до пільгового стажу, оскільки такий стаж підтверджується відповідними записами в трудовій книжці і довідкою ВАТ «Центроліт» від 31 травня 2010 року №10-93, а проведення атестації до 21 серпня 1992 року не передбачалося взагалі.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення судів попередніх інстанцій не ґрунтуються на положеннях зазначеної норми, оскільки прийняті по недостатньо з'ясованим і перевіреним обставинам справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Так, відповідно до частини першої та другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 в позовній заяві не просив суд поновити строк звернення до суду з даним позовом, а Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах в своїх запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі просило суд застосувати положення статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України щодо застосування строків звернення до суду з позовною заявою.

Між тим, розглядаючи спір та задовольняючи позовні вимоги, як суд першої інстанції так і суд апеляційної інстанції не звернули на це уваги. Не з'ясувавши коли позивач дізнався про порушення своїх прав, суд не вирішив питання щодо можливого поновлення строку для звернення до суду з цим позовом.

Відповідач повідомив позивача про те, що рішенням від 18 травня 2012 року №8/923 йому відмовлено у призначенні пенсії листом від 6 червня 2012 року, проте за захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду лише 19 травня 2014 року.

За таких обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд з метою встановлення обставин пропуску строку звернення до суду із позовною заявою, встановленого частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України та вирішення питання поновлення такого строку із застосуванням наслідків передбачених статтею 100 Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статей 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 2 вересня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року скасувати, а справу 591/3351/14-а направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.