Справа № 520/14114/15-а
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/333/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 13 жовтня 2015 року звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси від 14.08.2015 року №5045 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком до Списку №2; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи по Списку №2 період роботи електрозварником ручного зварювання на Одеському металообробному заводі ДП «Інвестжитло» з 01 червня 1999 року по 27 грудня 2000 року, посилаючись на те, що відповідач необґрунтовано відмовив йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, яка передбачена положеннями п. б ч.1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» - право на пенсію працівників зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси позовні вимоги не визнав, надав до суду письмові заперечення, посилаючись на те, що загальний стаж позивача складає 38 років 4 місяця. До стажу роботи за Списком №2 можливо зарахувати 9 років 9 місяців. До пільгового стажу не враховано період з 01.06.1999 року по 27.12.2000 року, оскільки атестація робочого місця вперше була проведена у 2005 році, згідно наказу «Про результати атестації робочих місць за умови праці» від 19.12.2005 №126 Одеського металообробного заводу. Крім того, в постанові Верховного суду України від 25.11.2014 по справі № 21-519а14 зазначено, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41. Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Представник відповідача також посилався на те, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 позивач набуде у віці 57 років при загальному стажі 7 років 6 місяців, та вважає, що, позивач навіть не досяг віку, необхідного для призначення пенсії відповідно до Списку №2. Особі, яка до і після 01.01.1992 року працювала на роботах, передбачених Списками, пенсія призначається відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 29.05.2015 року, ОСОБА_1, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Однак рішенням управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси №5045 від 14.08.2015 року про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії, ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком за списком № 2, у зв'язку з тим, що до пільгового стажу не зарахований період з 01.06.1999 року по 27.12.2000 року, оскільки атестація робочого місця вперше була проведена у 2005 році згідно наказу «Про результати атестації робочих місць за умови праці» від 19.12.2005 року №126 Одеського металообробного заводу.

Позивач не погоджуючись з вказаним рішенням управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси звернувся до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з записів у трудовій книжці, ОСОБА_1 з 01 червня 1999 року до 30.09.2010 року працював електрозварником ручного зварювання та електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах на Одеському металообробному заводі (а.с.11-15).

З довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ДП «Інвестжитло» за №01-08/22 від 14.02.2011 року, вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на Одеському металообробному заводі ДП «Інвестжитло» і за період з 01 червня 1999 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 30 вересня 2010 року, виконував роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (зварювання металоконструкцій у середовищі вуглекислого газу), за професією, посадою електрозварник ручного зварювання, електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах, що передбачена Списком №2, за період з 01 червня 1999 року по 30 вересня 2010 року, стаж становить 11 років 4 місяці 0 днів (а.с.16).

Позивачем була надана вказана довідка та трудова книжка.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, чоловіки мають таке право після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Пунктом 33 Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день, дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16 січня 2003 року №36, встановлено, що до цього списку включена професія, посада електрозварник ручного зварювання, електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах.

Згідно з першим та другим пунктами «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, Вищий адміністративний суд України у оглядовому листі від 14.08.2008 року №1406/100/13-08 «Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення» (за результатами справ, розглянутих Вищим адміністративним судом України у касаційному порядку) зазначив наступне:

Атестація робочих місць за умовами праці це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоровя і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоровя працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено обовязок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її непроведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В запереченнях проти адміністративного позову відповідач докладно викладає порядок проведення атестації робочих місць і сам наголошує на тому, що, згідно з п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

У запереченнях відповідач просить звернути увагу суду на те, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 позивач набуде у віці 57 років при загальному стажі 7 років 6 місяців, тобто, позивач навіть не досяг віку, необхідного для призначення пенсії відповідно до Списку № 2. Слід зазначити, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 набувається не при загальному, а при пільговому стажі 7 років 6 місяців. У п. 2 позовних вимог, позивач просить суд зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси зарахувати йому до пільгового стажу роботи по Списку №2 період роботи електрозварником ручного зварювання на Одеському металообробному заводі ДП «Інвестжитло» з 01 червня 1999 року по 27 грудня 2000 року, тобто у разі задоволення цих позовних вимог та набрання чинності рішення суду, позивач набуде право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 у віці 56 років.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов наступних висновків: професія, період та характер роботи позивача чітко вказані у його трудовій книжці - електрозварник ручного зварювання, електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах. Саме ці професія і робота зазначені у п. 33 розділу XXХІII, Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, без будь-яких обмежень чи зауважень.

Згідно зі ст. 2 КАС України, завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень тому числі органів державної влади.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо гарантується на підставі ОСОБА_2 України.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта ОСОБА_2 України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_2 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Статтею 22 ОСОБА_2 України, встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_2, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ОСОБА_2 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати. Обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.).

Суд згідно зі статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, слід визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси від 14.08.2015 року №5045 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком до Списку №2; зобовязати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи по Списку №2 період роботи електрозварником ручного зварювання на Одеському металообробному заводі ДП «Інвестжитло» з 01 червня 1999 року по 27 грудня 2000 року.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 17, 19, 69, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36, «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси від 14.08.2015 року №5045 про відмову у призначенні (перерахунку) ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до пільгового стажу роботи за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи за професією, посадою - електрозварником ручного зварювання на Одеському металообробному заводі ДП «Інвестжитло» з 01 червня 1999 року по 27 грудня 2000 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий Калініченко Л. В.