Справа № 806/4123/15
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"08" грудня 2015 р. Справа № 806/4123/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" жовтня 2015 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу ,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № 465 від 19 серпня 2015 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 В обґрунтування позовних вимог зазначала, що контролюючий орган не мав достатніх правових підстав для проведення такої перевірки, оскільки Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року обмежує право контролюючого органу на проведення у 2015 році фактичних перевірок. Крім того, оспорюваний наказ не містить посилань на конкретну інформацію, яка слугувала підставою для його прийняття.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 року у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував. Просив відмовити в її задоволенні. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець 12.01.2008 року. ФОП ОСОБА_3 має ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями серії НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, відповідно, та здійснює свою господарську діяльність в магазині за адресою АДРЕСА_1.

19 серпня 2015 року в.о. начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України винесено наказ № 465 від 19 серпня 2015 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 з 20 серпня 2015 року тривалістю 10 діб за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника - АДРЕСА_1, щодо дотримання вимог, встановлених законодавством України при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, які встановлені п.п 80.2.1 - 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

З оскаржуваного наказу вбачається, що він прийнятий на підставі п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Підставою, зазначеною в п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

В матеріалах справи наявний лист Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № 6906/22-00 від 24 червня 2015 року з повідомленням про те, що в ході розгляду заперечення, яке надійшло від ФОП ОСОБА_4 на акт перевірки № 56/21/НОМЕР_1 від 13 травня 2015 року, встановлено, ФОП ОСОБА_4 придбав тютюнові вироби у ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 4723,30 грн. Проте, ліцензія на право оптової торгівлі тютюновими виробами у ФОП ОСОБА_3 відсутня. До листа додані копії договору між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 та накладні.

Отже, отримавши вказаний лист з додатками ГУ ДФС у Житомирській області мало достатню підставу для призначення фактичної перевірки.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що в оскаржуваному наказі не вказано чіткої підстави для проведення фактичної перевірки.

Згідно п. 1.2.1 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених Наказом ДФС України від 31 липня 2014 року N 22 рішення про проведення документальної планової, позапланової та фактичної перевірки приймається керівником органу державної фіскальної служби відповідно до пункту 77.4 статті 77, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.2 статті 79 та пункту 80.2 статті 80 розділу II Кодексу із зазначенням суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться, мети, виду перевірки, підстав для проведення перевірки, дати початку (крім фактичних перевірок) та тривалості перевірки тощо, яке з урахуванням вимог Кодексу оформлюється наказом.

Колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному наказі відповідачем зазначено правові норми та безпосередньо п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, на підставі яких було винесено оскаржуваний наказ. Крім того, чіткої встановленої форми, яка могла б бути затверджена в додатках у вказаних Методичних рекомендаціях для наказу про проведення перевірки не встановлено.

Стосовно твердження позивача про мораторій на проведення перевірок, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2012 року №71-VIII встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України, до підакцизних товарів належать:

спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво;

тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну;

нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне;

автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів;

електрична енергія.

Як вищевстановлено, позивач має ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, крім того, фактичною підставою для проведення перевірки став факт оптової торгівлі тютюнових виробів, тож колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обмеження на проведення перевірки до неї не застосовуються.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № 465 від 19 серпня 2015 року про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 винесений у відповідності до норм податкового законодавства та з наявними на те повноваженнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" жовтня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "08" грудня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_3

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області вул.Войкова, 7,м.Житомир,10003

4-представник позивача- ОСОБА_5 - АДРЕСА_2