Справа № 2а/2470/754/12
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року м. Київ К/9991/68669/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Чернівцях Чернівецької області Державної податкової служби

на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року

у справі № 2а/2470/754/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми «Балакком»

до Державної податкової інспекції у місті Чернівці

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «Балакком» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Чернівці (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 27 січня 2012 року № та від 23 лютого 2012 року № .

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року позов був задоволений повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівці № від 27 січня 2012 року та № від 23 лютого 2012 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ ВКФ «Балакком» судовий збір у розмірі 2897,42 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Чернівцях Чернівецької області Державної податкової служби, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ ВКФ «Балакком», посилаючись на те, що постанова Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у м. Чернівці провела виїзну позапланову перевірку ТОВ ВКФ «Балакком» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні господарських відносин із ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти» за липень 2011 року, за результатами якої був складений акт № 8/23-3/30501814 від 04 січня 2012 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені: вимоги пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.2 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за липень 2011 року, на суму 300566,00 грн. по контрагенту ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти».

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що позивач (покупець) неправомірно включив до складу податкового кредиту липня 2011 року податок на додану вартість у загальній сумі 300566,00 грн. за договором купівлі-продажу № 018 від 01 липня 2011 року, укладеним з ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти» (продавцем), (щодо поставки вибивної тканини полотняного переплетіння), оскільки: до перевірки не було надано сертифікатів якості та сертифікатів відповідності, а також товарно-транспортних накладних на перевезення товару; договір купівлі-продажу та податкові накладні не могли бути підписаними ОСОБА_1 як директором ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти», оскільки згідно даних ПДС ЦДБ України, директором на головним бухгалтером ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти» з 2008 року по 12 липня 2011 року був ОСОБА_2, а ОСОБА_1 придбала частку у статуті ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти» (у розмірі 100%) лише 12 липня 2011 року. Вказані обставини слугували підставою для висновку податкового органу про те, що податкові та видаткові накладні, виписані ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти», не відповідають вимогам первинних документів, встановленим у статтях 2, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та, як наслідок, не дають позивачу права на формування податкового кредиту.

27 січня 2012 року ДПІ у м. Чернівці на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшила ТОВ ВКФ «Балакком» суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 375707,50 грн., у тому числі: 300566,00 грн. - за основним платежем, 75141,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого рішенням ДПІ у м. Чернівці від 23 лютого 2012 року № 553/10/10-208 «Про результати розгляду первинної скарги» податкове повідомлення-рішення № від 27 січня 2012 року було залишене без змін та збільшено на 75141,50 грн. суму застосованої штрафної санкції, визначеної у оспорюваному податковому повідомленні-рішенні.

23 лютого 2012 року ДПІ у м. Чернівці на підставі вказаного акта перевірки та з урахуванням процедури адміністративного оскарження прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшила ТОВ ВКФ «Балакком» суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 75141,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач правомірно включив до податкового кредиту липня 2011 року податок на додану вартість, сплачений у складі вартості придбаного у ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти» товару, оскільки реальність господарських операцій між позивачем та вказаним суб'єктом господарювання підтверджена належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, виданими належним чином зареєстрованою юридичною особою та платником податку на додану вартість, з урахуванням того, що положеннями договору було визначено, що поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW франко-склад покупця за адресою: м. Чернівці, вул. Комунальників, 46, а також зважаючи на те, що договір купівлі-продажу № 018 від 01 липня 2011 року, укладений ОСОБА_1 від імені ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти», був в подальшому схвалений ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти».

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно положень абзацу 1 пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами абзацу 1 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, в обґрунтування правомірності формування податкового кредиту липня 2011 року по господарських операціях з ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти» позивач посилався на наявність у нього належним чином оформлених податкових накладних № 0000078 від 04 липня 2011 року, № 0000079 від 12 липня 2011 року, № 0000080 від 20 липня 2011 року, № 0000081 від 27 липня 2011 року (т.1 арк. справи 79, 81, 83, 85), а також на те, що придбана у вказаного товариства тканина була оприбуткована на склад як сировина та використана у виготовленні готової продукції, що знайшло своє відображення у регістрах бухгалтерського обліку на підставі документів внутрішнього бухгалтерського обліку щодо оприбуткування тканини на склад, її переміщення у закрійний цех, склад крою, цех пошиття та на склад готової продукції.

В свою чергу, в обґрунтування правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень податковий орган посилався на те, що вказані первинні бухгалтерські документи не дають позивачу права на формування податкового кредиту, оскільки згідно даних ПДС ЦДБ України, директором на головним бухгалтером ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти» з 2008 року по 12 липня 2011 року був ОСОБА_2, а ОСОБА_1 придбала частку у статуті ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти» (у розмірі 100%) лише 12 липня 2011 року.

Відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Частиною 2 статті 1158 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, договір купівлі-продажу № 018 від 01 липня 2011 року, укладений з позивачем, був схвалений ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти» з урахуванням того, що декларація ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти» з податку на додану вартість за липень 2011 року була подана та підписана ОСОБА_1 як керівником ТОВ «Агентство «Українські ділові контакти» (арк. справи 166-169).

Крім іншого, відповідно до положень пункту 3.1 статті 3 договору купівлі-продажу №018 від 01 липня 2011 року сторони узгодили, що поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW франко-склад покупця за адресою: м. Чернівці, вул. Комунальників, 46. Умови поставки розуміються у відповідності з Інкотермс-2000 (т. 1 арк. справи 74-77).

Відповідно до положень Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) термін EX WORKS (... named place) («франко-завод» (... назва місця)) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

Зокрема, пунктом А.4 «Поставка» Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) встановлено, що продавець зобов'язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки, без завантаження на будь-який приймаючий транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів. Якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього точок, продавець може вибрати таку точку в межах місця поставки, яка найбільш відповідає його цілям.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про безпідставність доводів податкового органу щодо відсутності у позивача товарно-транспортних накладних.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у м. Чернівцях Чернівецької області Державної податкової служби підлягає залишенню без задоволення, а постанова Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Чернівцях Чернівецької області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна