Справа № 825/2476/15-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2476/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

03 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07 Серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Чернігівській області та просив:

- визнати дії Головного управління Держземагенства у Чернігівській області протиправними;

- скасувати наказ відповідача від 06.08.2015 № 33-к про звільнення 18.06.2015 ОСОБА_3 з посади заступника начальника відділу ринку та оцінки земель Головного управління Держземагенства у Чернігівській області у зв'язку з прогулом без поважних причин, відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України;

- скасувати запис № 15 у трудовій книжці ОСОБА_3, який здійснений на підставі наказу Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 06 серпня 2015 року № 33-к;

- зобов'язати Головне управління Держземагентства у Чернігівській області прийняти наказ про припинення трудових відносин з ОСОБА_3 18.06.2015 згідно його заяви від 16.06.2015 на підставі п. 6 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 825/2279/15-а.

Протокольною ухвалою від 26 жовтня 2015 року провадження по справі було поновлено у зв'язку з набранням законної сили рішенням у справі № 825/2279/15-а.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 06.08.2015 № 33-к «Про звільнення ОСОБА_3» позивача звільнено з посади заступника начальника відділу ринку та оцінки земель Головного управління Держземагентства у Чернігівській області з 18.06.2015, у зв'язку з прогулом без поважних причин, відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Вважаючи такий наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 на момент надходження заяви від 16.06.2015 і до моменту припинення трудових відносин був державним службовцем, а отже, мав обов'язок пересвідчитись в тому, що Головним управлінням винесено наказ про надання відпустки, перш ніж вважати себе звільненим від обов'язку ходити на роботу. Також, до моменту винесення наказу про звільнення з посади за власним бажанням, ОСОБА_3 зобов'язаний був сумлінно виконувати свої посадові обов'язки згідно правил внутрішнього трудового розпорядку (ст. 142 КЗпП) та перебувати на робочому місці, відповідно до обов'язків державних службовців, встановлених Законом України «Про державну службу», з огляду на що дійшов висновку про правомірність звільнення позивача на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України та, як наслідок, відсутність підстав до скасування оскаржуваного наказу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну службу» основними обов'язками державних службовців визначено: забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Крім того, статтею 14 вищевказаного закону передбачено дисциплінарну відповідальність державних службовців, а саме: дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця, або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Відповідно до пункту 3 та 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», якою передбачено реорганізацію Головного управління Держземагентства у Чернігівській області шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, а також скороченням чисельності та штату працівників 08.05.2015 ОСОБА_3 було ознайомлено із попередженням про майбутнє вивільнення із займаної посади.

У період з 02.06.2015 по 17.06.2015 позивач перебував на стаціонарному лікуванні та повинен був стати до роботи 18.06.2015.

16 Червня 2015 року ОСОБА_3 подав до Головного управління Держземагентства у Чернігівській області заяву про припинення трудових відносин з 18.06.2015 на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України та надання відпустки у період з 19.06.2015 по 25.06.2015.

Однак, листом від 05.06.2015 №31-25-0.7-10413/2-15 голова комісії з реорганізації Головного управління Держзнмагентства у Чернігівській області повідомив позивача про те, що питання про можливість надання йому щорічної основної відпустки за вищевказаний період буде розглянуто адміністрацією Головного управління Держземагентства у Чернігівській області після виходу позивача на роботу та надання листка непрацездатності.

При цьому питання правомірності дій відповідача щодо повідомлення позивача про можливість надання щорічної основної відпустки після надання ОСОБА_3 листка непрацездатності, вже було предметом судового розгляду по справі №825/1838/15 та постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.06.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015, відмовлено ОСОБА_3 задоволенні адміністративного позову про зобов'язання ГУ Держземагентства у Чернігівській області надати йому частину невикористаної щорічної основної відпустки.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 по справі №825/2279/15-а предметом розгляду якої, серед іншого, були бездіяльність ГУ Держземагентства у Чернігівській області та наявність підстав до визнання припиненими трудових відносин між позивачем та ГУ Держземагентства у Чернігівській області 18.06.2015 згідно п.6 ст.36 КЗпП України на підставі заяви позивача від 16.06.2015 та попередження про майбутнє звільнення від 08.05.2015, - в задоволенні зазначених вище позовних вимог було відмовлено та встановлено, що доводи про допущення відповідачем вимог законодавства про працю не знайшли свого підтвердження, за винятком несвоєчасного прийняття рішення по заяві від 16.06.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, судові рішення в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими для врахування і в інших справах, що розглядаються судами, тобто є преюдиційними. Після набрання судовим рішенням законної сили сторони не можуть оспорювати встановлені судом обставини.

Враховуючи, що вищеозначені судові рішення, якими встановлена правомірність дій ГУ Держземагентства у Чернігівській області при вирішенні заяви ОСОБА_3 від 16.06.2015 та відсутність підстав до звільнення позивача на підставі п.6 ст.36 КЗпП України, набрали законної сили, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання прийняти наказ про припинення трудових відносин з ОСОБА_3 18.06.2015 згідно його заяви від 16.06.2015 на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, та, як наслідок відсутність підстав до їх задоволення.

Стосовно позовних вимог про скасування наказу відповідача від 06.08.2015 № 33-к про звільнення 18.06.2015 ОСОБА_3 з посади заступника начальника відділу ринку та оцінки земель ГУ Держземагенства у Чернігівській області у зв'язку з прогулом без поважних причин, відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України та запису № 15 у трудовій книжці, здійсненого на його підставі, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, листка тимчасової непрацездатності серія АГН №049195, ОСОБА_3 повинен був стати до роботи з 18.06.2015.

Однак, ані 18.06.2015, ані пізніше ОСОБА_3 не став до роботи, у зв'язку з чим йому неодноразово направлялись відповідачем листи (від 18.06.2015 №31-25-0.7-10458/2-15, 23.06.2015 №31-25-0.7-10469/2-15, 24.06.2015 №31-25-0.7-10513/2-15, 26.06.2015 №31-25-0.7-10527/2-15) з проханням з'явитись на роботі та/або надати пояснення про причини відсутності, які, в свою чергу, були залишені позивачем без відповіді та реагування.

В контексті наведеного суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з 18.06.2015 і до моменту припинення трудових відносин (06.08.2015) ОСОБА_3 був державним службовцем, а отже мав обов'язок сумлінно виконувати свої посадові обов'язки та перебувати на робочому місці згідно правил внутрішнього трудового розпорядку та відповідно до обов'язків державних службовців, встановлених Законом України «Про державну службу».

Враховуючи, що факт відсутності на робочому в період з 18.06.2015 по 06.08.2015 позивачем не заперечується, колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій відповідача щодо звільнення ОСОБА_3 саме у зв'язку з прогулом без поважних причин, відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав до скасування оскаржуваного наказу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи колегією суддів не виявлено, суд повно і правильно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини, що склалися між сторонами, і дав їм належну правову оцінку, - з огляду на що підстави до скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 08 грудня 2015 року.

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.