Справа № 464/3421/15-а 2-а/464/101/15
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Справа № 876/7131/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів В.П. Сапіги, Попка Я.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 16.06.2015 року у справі № 464/3421/15-а за позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

23 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №159 від 08.04.2015, яким зобов'язано його як власника будинку АДРЕСА_1 демонтувати самочинно встановлену споруду (вагончик) розміром 4,0 х 2,0 м на прибудинковій території житлового будинку, влаштування якої виконано без документів на землекористування та розпорядчого документу органу місцевого самоврядування.

Позовні вимоги мотивує тим, що що оспорюване розпорядження винесене без достатніх правових підстав, оскільки прийнято на підставі «Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові», тоді як вказане положення не стосується спірних відносин, оскільки вагончик, що знаходиться на прибудинковій території не є об'єктом нерухомого майна. Крім того, при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення позивач адміністративною комісією був притягнутий за адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил благоустрою, а не за самочинне будівництво, як зазначено в оспорюваному розпорядженні. Отже, прийнявши рішення про демонтаж металевої коробки, яка не є об'єктом нерухомого майна, відповідач не врахував, що такий розташований на належній позивачу земельній ділянці на праві постійного користування.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 16.06.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Сихівського районного суду міста Львова від 16.06.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана постанова - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 08.04.2015 в.о. голови Сихівськоїрайонної адміністрації Львівської міської ради винесено розпорядження №159 «Про самочинне встановлення споруди (вагончика) на прибудинковій території будинку на АДРЕСА_2», зобов'язано власника будинку на АДРЕСА_1 ОСОБА_1 демонтувати самочинно встановлену споруду (вагончик) розміром 4,0х2,0 м на прибудинковій території житлового будинку на АДРЕСА_2, влаштування якої виконано без документів на землекористування та розпорядчого документа органу місцевого самоврядування.

Оскаржуване розпорядження винесено з урахуванням висновку міжвідомчої комісії (протокол № 24, п.2 від 23.12.2015), котрою визнано, що споруда (вагончик) підлягає демонтажу у зв'язку з тим, що встановлена на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності без дозволу органу місцевого самоврядування, а також порушує права мешканця житлового будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позову у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем будь-яких порушень при винесенні оскаржуваного розпорядження допущено не було, саме Розпорядження №159 від 08.04.2015 винесено в порядку, передбаченому Законом, в межах компетенції і повноважень в.о. голови районної адміністрації, а тому законні підстави визнавати вказане Розпорядження недійсним відсутні.

Колегія апеляційного суду не погоджується із рішенням суду першої інстанції, а розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №159 від 08.04.2015 підлягає скасуванню з таких міркувань.

Так, в спірному розпорядженні є покликання на „Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові", але не зазначено на якій конкретній нормі цього Положення грунтується розпорядження. Тобто, відповідачем не визначено, яку конкретну норму права позивач порушив, і яка норма закону зобов'язує його демонтувати вагончик, а також; на якій правовій підставі відповідач може зобов'язувати позивача вчиняти дії, зазначені в спірному розпорядженні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У спірному розпорядженні відповідачем не зазначено жодної норми закону чи Конституції Україні, яка б зобов'язувала його демонтовувати власне рухоме майно на власному подвір'ї біля власного будинку.

Представник відповідача у своєму поясненні вказала, що вагончик, розташований позивачем на власному подвір"ї належить до об"єкта самочинного будівництва, згідно п.1.6.6 п. 1.6 „Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові"

Однак, даний пункт Положення не може служити підставою для спірного розпорядження.

Так, п.1.6 даного Положення визначає ознаки і класифікацію самочинного будівництва, розширення, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, переобладнання, порушення правил експлуатації житлового фонду, охорони і використання пам'яток культурної спадщини, влаштування малих архітектурних форм.

П.1.6.6. визначає такі ознаки самочинного будівництва - влаштування малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності без дозволу виконкому і належно затвердженої проектної документації або з істотним відхиленням від проекту

З даного пункту Положення вбачається, що він стосується лише малих архітектурних форм, інших тимчасових споруд виключно для здійснення підприємницької діяльності.

„Правилами розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові і порядком надання дозволів на розміщення об"єктів торгівлі, ресторанного господарства та сфери послуг у малих архітектурних формах", затверджених Ухвалою Львівської міської ради № 1470 від 27.12.2007 р., визначено порядок влаштування малих архітектурних форм, надання дозволу на таке влаштування, виключно для здійснення підприємницької діяльності. Отримання громадянином дозволу на розміщення на наданій йому в користування земельній ділянці рухомої речі для особистих потреб, ні цими Правилами, ні іншим нормативно-правовим актом не передбачено.

Відповідно до ст. 181 ЦК України, нерухома річ - це об"єкт, розташований на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, а рухома річ - це річ, яку можна вільно переміщувати у просторі.

Спірним розпорядженням відповідач вимагає від позивача демонтувати вагончик, тобто знищити рухому річ, а отже заподіяти позивачу матеріальної шкоди. Рухома річ, яка є власністю позивача не може бути свавільно знищена на вимогу органу місцевого самоврядування. Рухома річ може бути лише переміщена в просторі добровільно її власником або примусово органом влади, якщо для цього є законні підстави. Однак, в спірному розпорядженні відповідач не вказує, що вагончик слід перемістити і не вказує, куди саме його перемістити, а також на якій правовій підставі таке переміщення слід здійснити.

Відповідно до п. 2.6. „Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові", на особу, яка скоїла порушення (вчинила самочинне будівництво) уповноважена особа складає акт попередження, протокол про адміністративне правопорушення та скеровує його адміністративній комісії при районній адміністрації, адмінкомісія, розглянувши справу про адмінправопорушення, виносить постанову по справі.

Постановою адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради № 96 від 02 квітня 2015 р. про накладення адміністративного стягнення, позивача за той самий спірний вагончик було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил благоустрою, а не за ст. 97 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за самочинне будівництво. Тобто, відповідачем було достовірно встановлено, що жодного самочинного будівництва позивач не здійснював.

Постановою Сихівського районного суду від 24 квітня 2015 р. постанову адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради № 96 від 02 квітня 2015 р. визнано протиправною і скасовано. При цьому постановою суду встановлено, що позивач встановив металевий вагончик для власних потреб на земельній ділянці, яка на законних підставах перебуває в його постійному користуванні та не є об'єктом благоустрою, такі дії не заборонені ст. 16 „Закону України „Про благоустрій населених пунктів" та не підпадають під дію Правил благоустрою м. Львова.

У відповідності до ст.202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Керуючись: ст.ст.94,160,195-197, п.З ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Сихівського районного суду міста Львова від 16.06.2015 року у справі № 464/3421/15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №159 від 08 квітня 2015р.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : В.П. Сапіга

Я.С. Попко