Справа № 807/1191/15
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1191/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті C. І.

при секретарі судового засідання Шмідзен І.Ю.

за участю представників

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 (довіреність від 06.06.2015 року)

відповідача: ОСОБА_3 (довіреність від 26.11.2015 року № 01-40/1971)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на займаній на час звільнення посаді, стягнення невиплаченого заробітку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 08 грудня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 11 грудня 2015 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1С.) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області (далі відповідач, Міжгірська РДА), яким просить: 1) визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Міжгірської РДА від 26 травня 2015 року № 16-р «Про звільнення ОСОБА_1С.»; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління освіти, молоді та спорту Міжгірської РДА з 26 травня 2015 року; 3) стягнути з Міжгірської РДА на користь ОСОБА_1 належні при звільненні суми за період з 21 травня 2015 року по 26 травня 2015 року, в тому числі невиплачену заробітну плату та вихідну допомогу; 4) стягнути з Міжгірської РДА на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 травня 2015 року по день ухвалення судового рішення., 5) стягнути з Міжгірської РДА на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн.

26 листопада 2015 року від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, якою, однако, позовні вимоги не змінювались та фактично надано додаткові пояснення по суті спору.

08 грудня 2015 року представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої виклав позовні вимоги у наступній редакції: 1) визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Міжгірської РДА від 26 травня 2015 року № 16-р «Про звільнення ОСОБА_1С.»; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління освіти, молоді та спорту Міжгірської РДА з 26 травня 2015 року; 3) стягнути з Міжгірської РДА на користь ОСОБА_1 належні при звільненні суми за період з 21 травня 2015 року по 26 травня 2015 року, в тому числі невиплачену заробітну плату та вихідну допомогу; 4) стягнути з Міжгірської РДА на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 травня 2015 року по день ухвалення судового рішення (тобто, фактично позивач фактично відмовився від вимоги позовної заяви про стягнення на його користь завданої моральної шкоди у сумі 25000,00 грн.).

Позовні вимоги мотивовані тим, що розпорядженням т.в.о. голови Міжгірської РДА від 21.05.2015 року № 10-р «Про поновлення на роботі ОСОБА_1С.» позивача поновлено на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації з 14.10.2014 року, на виконання рішення суду про її поновлення на вказаній посаді. Через декілька днів, 26.05.2015 року розпорядженням в.о. голови Міжгірської РДА № 16 р «Про звільнення ОСОБА_1С» позивача звільнено з посади начальника управління освіти молоді та спорту райдержадміністрації з 26.05.2015 року, у звязку із змінами в організації праці та виробництва. Вважає, що вказане розпорядження є незаконним, а її звільнення здійснено з грубим порушенням вимог законодавства, зокрема, звільнення відбулося за відсутності змін в організації виробництва і праці, без проведення скорочення посади позивача, що є порушенням ст. 40 Кодексу законів про працю України. Крім того, позивача не було повідомлено про наступне звільнення не пізніше ніж за два місяці, не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі, не запропоновано жодної іншої роботи в райдержадміністрації та не проведено розрахунок.

В судовому засідання позивач та представник позивача вимоги уточненого (зміненого) позову підтримали, просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надав cуду письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог, в яких проти позову не заперечував. Разом з тим, пояснив, що позивача було поновлено на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації з 14.10.2014 року відповідно до розпорядження в. о. голови Міжгірської РДА від 21.05.2015 року № 10 р «Про поновлення на роботі ОСОБА_1С.» на виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року по справі 807/3287/14. 26 травня 2015 року позивача було звільнено з аналогічних підстав, з яких було прийнято попереднє розпорядження голови райдержадміністрації № 80- р від 13.10.2014 року про звільнення позивача з посади, тобто, на підставі ст.. 40 КЗпП України. Позивача не було повідомлено про наступне звільнення за два місяці до звільнення та не було запропоновано іншої роботи, оскільки всі вимоги закону були дотримані під час виконання попереднього розпорядження про звільнення з посади і повторне повідомлення про звільнення у даному випадку не було потрібним.

В судовому засідання представник відповідача визнав позовні вимоги в повному обсязі, про що надав суду письмову заяву.

Згідно ч. 1 ст. 136 КАС України - відповідач вправі визнати адміністративний позов, та у відповідності до ч. 3 ст. 112 КАС України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову, якщо ці дії відповідача не суперечать закону та не порушують чиї - небудь права, свободи або інтереси (ч. 4 ст. 112 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення уточненого (зміненого) позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року по справі № 807/3287/14 задоволено позов ОСОБА_1 до Міжгірської районної державної адміністрації про визнання протиправним, скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. Так, вказаним рішенням постановлено: 1) визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Міжгірської районної державної адміністрації № 80-р від 13.10.2014 року "Про звільнення ОСОБА_1С."; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області з 14 жовтня 2014 року., 3) стягнути з Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 жовтня 2014 року по 18 лютого 2015 року в розмірі 12 742, 08 грн. (дванадцять тисяч сімсот сорок дві грн., 08 коп.), 4) постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області () та стягнення з Міжгірської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 3185, 52 грн ( три тисячі сто вісімдесят п'ять грн., 52 коп.)- підлягає до негайного виконання (а.с. -60-69).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 року у справі № 807/3287-14 залишено без змін (а.с. 71-74).

Розпорядженням в. о. голови Міжгірської РДА від 21.05.2015 року № 10-р «Про поновлення на роботі ОСОБА_1С.» позивача поновлено на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації з 14.10.2014 року (а.с. 9).

В подальшому, розпорядженням в. о. голови Міжгірської РДА від 21.05.2015 року № 9-р «Про затвердження граничної чисельності працівників районної державної адміністрації» внесено зміни у розпорядження голови райдержадміністрації від 12.05.2014 року № 41-р., а саме: відділ освіти райдержадміністрації перейменовано в управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації та встановлено, що управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації є правонаступником відділу освіту райдержадміністрації (а.с. 10). Розпорядженням в. о. голови Міжгірської РДА від 25.05.2015 року № 15-р скасовано розпорядження в.о. голови Міжгірської РДА від 21.05.2015 року № 9-р «Про затвердження граничної чисельності працівників районної державної адміністрації».

26 травня 2015 року розпорядженням в.о. голови Міжгірської РДА від 26.05.2015 року № 16-р «Про звільнення ОСОБА_1С.» позивача звільнено з посади начальника управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації з 26.05.2015 року у звязку із змінами в організації праці та виробництва, стаття 40 КЗпП України (а.с .11).

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулює Закон України «Про державну службу», згідно з положеннями ст. ст. 9, 30 якого правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про державну службу» визначено, що державна служба припиняється за загальними підставами, передбаченими одексом законів про працю України.

Відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з положеннями т. 40 Кодексу законів про працю України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до п.19 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника.

Однак, при дослідженні поданих сторонами доказів, судом встановлено, що після поновлення позивача на роботі змін в організації виробництва і праці відповідача не відбулося та ним не вносилися зміни до штатного розпису.

Крім того, статтею 49-2 Кодексу законів про працю України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України можна дійти висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Відповідно до ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається зокрема сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, розірвання трудового договору на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відбувається з обов'язковим додержанням зазначених вимог.

Крім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено повноваження керівників структурних підрозділі. Так, частиною 2 вказаної статті зазначено, що керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій призначаються на посаду та звільняються з посади головами відповідних державних адміністрацій за погодженням з органами виконавчої влади вищого рівня в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 2 п. 1 Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1999 року № 1374 (далі Порядок № 1374), керівники управлінь, відділів, інших структурних підрозділів районних, районних у містах Києві і Севастополі державних адміністрацій призначаються на посади та звільняються з посад головами державних адміністрацій за погодженням з відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1374 висновки щодо призначення на посаду або звільнення з посади керівника управління, відділу, іншого структурного підрозділу місцевої державної адміністрації не пізніше десяти днів з дня порушення даного питання надсилаються голові відповідної місцевої державної адміністрації і додаються до особової справи державного службовця за місцем роботи.

Голова місцевої державної адміністрації у триденний термін з дня отримання висновку відповідного міністерства, іншого центрального або місцевого органу виконавчої влади видає в установленому порядку розпорядження про призначення на посаду або звільнення з посади керівника управління, відділу, іншого структурного підрозділу місцевої державної адміністрації.

Однак, вищенаведені вимог не були дотримані відповідачем при звільненні ОСОБА_1 з посади начальника управління освіти, молоді та спорту райдержадміністрації.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на час звільнення позивача, далі - КЗпП України) передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується представником відповідача, при звільненні ОСОБА_1 їй не була виплачена заробітна плата за період роботи з 21 травня по 26 травня 2015 року включно, яка підлягає стягненню у відповідності до ст.. 116 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пп. 5 п. 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справ», задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок) та згідно п. "з" ст. 1 Порядку - обчислення середньої заробітної плати, цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 3 ч.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п.8 ч.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з абзацом 5 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Згідно довідки Міжгірської РДА від 01.09.2015 року № 01-48/25 (а.с.44) середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становила 2031,19 грн.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік" норма тривалості робочого часу в днях за травень складає 18 днів, відтак, за період з 21 травня по 26 травня (чотири робочі дні) підлягає виплаті невиплачена при звільненні заробітна плата у сумі 296,92 грн., заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з 27 травня по 8 грудня 2015 року, що підлягає виплаті ОСОБА_1, складає 14475,22 грн. (з розрахунку місячної заробітної плати за у розмірі 2031,19 грн. за червень листопад 2015 року та за періоди з 27 травня 2015 року по 31 травня 2015 року (три робочі дні при нормі тривалості робочого часу у травні 18 днів) та з 1 грудня по 8 грудня 2015 року (шість робочих днів при нормі тривалості робочого часу в грудні 23 дні).

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду, зокрема, щодо присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби, в зв'язку з чим постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді та про присудження виплати заробітної плати за місяць у розмірі 2301,19 грн. підлягає до негайного виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо такий проти позову заперечує. Відповідача проти позову не заперечував та представником відповідача надано суду письмову заяву про визнання позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КАС України відповідач вправі визнати адміністративний позов, та згідно ч. 3 ст. 112 КАС України - у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову, якщо ці дії відповідача не суперечать закону та не порушують чиї - небудь права, свободи або інтереси (ч. 4 ст. 112 КАС України). Визнання позову представником відповідача (а таке право обумовлене довіреністю представника Міжгірської РДА, а.с.80) не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, стосується виключно предмету позову та приймається судом, позовні вимоги відповідають вимогам закону, підтверджені належними і допустимими доказами, у звязку з чим позов слід задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 94 КАС України та в зв'язку з відсутністю судових витрат, понесених сторонами, судові витрати по справі не стягуються та за рахунок Держбюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 136, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на займаній на час звільнення посаді, стягнення невиплаченого заробітку та середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Міжгірської районної державної адміністрації "Про звільнення ОСОБА_1С." від 26 травня 2015 року № 16 р.

3. Зобов'язати Міжгірську районну державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 (Закарпатська область, Міжгірський район, смт. Міжгіря, вул. Ольбрахта, 7/5) на займаній на час звільнення посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Міжгірської районної державної адміністрації з 26 травня 2015 року.

4. Зобов'язати Міжгірську району державну адміністрацію виплатити ОСОБА_1 (Закарпатська область, Міжгірський район, смт. Міжгіря, вул. Ольбрахта, 7/5) належну при звільненні заробітну плату за період з 21 травня 2015 року по 26 травня 2015 року у сумі 296,92 грн. (двісті девяносто шість гривень девяносто три копійки).

5 . Зобов'язати Міжгірську району державну адміністрацію виплатити ОСОБА_1 (Закарпатська область, Міжгірський район, смт. Міжгіря, вул. Ольбрахта, 7/5) заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 27 травня 2015 року по 8 грудня 2015 року у сумі 14475,22 грн. (чотиринадцять тисяч чотириста сімдесят пять гривень двадцять дві копійки).

6. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Міжгірської районної державної адміністрації та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 2301,19 (дві тисячі триста одна гривня дев'ятнадцять копійок) підлягає до негайного виконання.

7 . Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя ОСОБА_4