Справа № 800/452/15
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

10 грудня 2015 року м. Київ справа № 800/452/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, Вищої ради юстиції про визнання рішення та постанови незаконними,

в с т а н о в и л а:

03 грудня 2015 року ОСОБА_1 до Вищого адміністративного суду України надіслано позовну заяву до Верховної Ради України, Вищої ради юстиції, в якій позивач просить визнати незаконними рішення Вищої ради юстиції від 24 вересня 2013 року № 980/0/15-13 «Про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дарницького районного суду м. Києва за порушення присяги» та постанову Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року № 787-VIII «Про звільнення суддів» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дарницького районного суду м. Києва у зв'язку з порушенням присяги судді.

Позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами 4 і 5 статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб'єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

Частиною другою статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

У позовній заяві позивачем не зазначено в чому саме полягає протиправність дій Верховної Ради України та Вищої ради юстиції при прийнятті оскаржуваних постанови та рішення в межах їх повноважень, визначених Конституцією та законами України, не наведено доводів стосовно допущених суб'єктами владних повноважень порушень законів та не наведено належного правового обгрунтування позовних вимог щодо визнання незаконними рішення та постанови.

З огляду на викладене ОСОБА_1 слід уточнити позовну заяву та навести правове обґрунтування позовних вимог, викласти обставини, за яких було порушено його права, свободи чи інтереси, з посиланням на докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Відповідно до частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Ставки судового збору визначені у частині 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Так, за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, визначено ставку судового збору у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В позовній заяві ОСОБА_1 заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме, визнання незаконними рішення та постанови.

Протее, до адміністративного позову додано квитанції про сплату судового збору № 0S26705992 та № 0S26705997 у розмірі 487,20 грн., тобто лише за одну вимогу немайнового характеру.

Крім того, в позовній заяві позивачем ставиться питання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом в частині вимог про визнання незаконним рішення Вищої ради юстиції від 24 вересня 2013 року № 980/0/15-13. В обгунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивач зазначає, що рішення Вищої ради юстиції ним було отримано 26 листопада 2015 року за його заявою.

За змістом статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов'язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Проте, із матеріалів позовної заяви неможливо встановити факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність рішення Вищої ради юстиції, а тому позивачу слід надати докази того, що про наявність оскаржуваного рішення Вищої ради юстиції йому стало відомо лише 26 листопада 2015 року.

За правилами частини 1 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням ОСОБА_1 терміну для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись частиною 1 статті 108, статтею 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Верховної Ради України, Вищої ради юстиції про визнання рішення та постанови незаконними залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 строк до 25 грудня 2015 року для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Попередити ОСОБА_1, що у разі неусунення недоліків позовна заява буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя Я.Л. Іваненко