Справа № 127/26715/15-а
Суддя: Федчишен С. А.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/809/15
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у порядку скороченого провадження)

11.12.2015 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про скасування рішення та зобовязання призначити щомісячне грошове утримання, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про скасування рішення та зобовязання призначити щомісячне грошове утримання. Позов мотивовано тим, що 10.06.2014 року позивачем подана заява про відставку з посади судді Господарського суду Вінницької області відповідно до п.9 ч.5 ст. 126 ОСОБА_2 України. 16.07.2015 року постановою Верховної Ради України № 636-VIII у звязку з поданням заяви про відставку позивача звільнено з посади судді. Наказом голови Господарського суду Вінницької області від 10.08.2015 року №31-К позивача звільнено з посади у звязку з поданням заяви про відставку та виключено зі штату суддів. 12.08.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання. Рішенням №272/Б-Р від 18.08.2015 року позивачу було відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Рішення мотивовано тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213- VIII у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання, призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу» Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України. Просить скасувати рішення УПФУ в м. Вінниці №272/Б-Р від 18.08.2015 року як неправомірно прийняття. Зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12.08.2015 року в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі складових грошового утримання судді (посадовий оклад та 80% надбавка за вислугу років) визначених в довідці про заробітну плату Господарського суду Вінницької області № 27 від 19.11.2015 року.

На підставі ч.4 ст. 183-2 КАС України по справі відкрито скорочене провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10.06.2014року подано заяву про відставку з посади судді Господарського суду Вінницької області, відповідно до п.9 ч.5 ст. 126 ОСОБА_2 України (а.с.9).

16.07.2015 року постановою Верховної Ради України № 636-VIII у звязку з поданням заяви про відставку позивача звільнено з посади судді (а.с.11).

Наказом голови Господарського суду Вінницької області від 10.08.2015 року №31-К позивача звільнено з посади у звязку з поданням заяви про відставку та виключено зі штату суддів (а.с.12).

12.08.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання (а.с.13).

Рішенням №272/Б-Р від 18.08.2015 року позивачу було відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Рішення мотивовано тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213- VIII у разі неприйняття до 01.06.2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання, призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу» Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України (а.с.17).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Згідно ст. 8 ОСОБА_2 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Відповідно до ст. 22 ОСОБА_2 України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_2, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст. 126 ОСОБА_2 України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004 було надано офіційне тлумачення положення ст. 126 ОСОБА_2 України, зокрема зазначено, що додаткові гарантії незалежності і недоторканості суддів, крім уже передбачених ОСОБА_2 України, можуть встановлюватися також законами. Такі, гарантії визначені, зокрема, ст. 13 Закону України «Про статус суддів» від 10.07.1998 року. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004).

В пункті 7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, та пенсія є різними поняттями та права на них виникають з різних підстав, що також підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013, в якому зокрема вказано, що визначені ОСОБА_2 та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Із змісту розділу ІХ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що єдиним видом грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є суддівська винагорода, яка в свою чергу складається із посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Частинами 1-3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року) встановлено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Аналізуючи наведені положення, суд доходить висновку про те, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має визначатись виходячи з розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

ОСОБА_1 було звільнено з посади судді 16.07.2015 року, а 10.08.2015 року його було відраховано зі штату суду у зв'язку з поданням заяви про звільнення у відставку. При цьому про своє бажання бути звільненим у зв'язку із виходом у відставку ОСОБА_1 повідомив компетентний орган ще 10.06.2014 року, тобто, до того, як був прийнятий та набрав чинності Закону України №213- VIII від 02.03.2015 року.

Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, з огляду на положення статті 19 ОСОБА_2 України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню статті 8, 19, 22, 126 ОСОБА_2 України, а також частина 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року), а отже рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні щомісячного довічного грошового утримання є таким, що порушує права та інтереси позивача і суперечить ОСОБА_2 України та Закону України, який прийнятий на основі ОСОБА_2 України.

Крім того, вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з положень ст. 22 ОСОБА_2 України, згідно з якими при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а також виходячи з того, що позивач повідомив компетентний орган про своє бажання бути звільненим у зв'язку із виходом у відставку ще 10.06.2014 року, тобто до того, як був прийнятий та набрав чинності Закон України №213-VIII від 02.03.2015 року, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання саме у розмірі, передбаченому ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд від 12.02.2015 року).

За таких обставин суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо скасування рішення УПФУ в м. Вінниці №272/Б-Р від 18.08.2015 року як неправомірно прийняте. Зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 12.08.2015 року в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі складових грошового утримання судді (посадовий оклад та 80% надбавка за вислугу років) визначених в довідці про заробітну плату Господарського суду Вінницької області № 27 від 19.11.2015 року.

На підстав викладеного,згідно ОСОБА_2 України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», керуючись ст. ст. 159, 160, 162, 163, 183-2 КАС України, суд

Постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про відмову в призначенні, нарахування та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці №272/Б-Р від 18.08.2015року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 12.08.2015 року довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі складових грошового утримання судді (посадовий оклад та 80% надбавка за вислугу років), визначених в довідці про заробітну плату господарського суду Вінницької області № 27 від 19.11.2015 року.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова є остаточною, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку.

Суддя: