Справа № 826/12294/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
08 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів Губської Л.В., Федотова І.В.,
при секретарі Пономаренко О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Міністерства соціальної політики України про визнання дій неправомірними та протиправними,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Міністерства соціальної політики України про визнання дій неправомірними та протиправними; зобов`язання прийняти документи та винести рішення про видачу позивачу відповідного посвідчення потерпілого (учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи) 2 категорії.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, в зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується дублікатом посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Житомирською облдержадміністрацією 05 листопада 1996 року.
У період з 14 серпня 1987 року по 31 грудня 1993 року позивач працював на посаді майстра - прораба Лугинської СПМК-8 треста «Укрспецхмельстрой» і виконував роботи по благоустрою доріг хмелерадгоспу «Липники» за урядовою програмою у с. Малахівка та с. Мощаниця (асфальтового покриття доріг, огорожі парканів, будівництві водопроводів та лазень), газопроводу Лугини - Бовсуни - Липники (просіки під газопровід, зачистка траси під прокладання газопроводу) Лугинського району Житомирської області, які віднесено до населених пунктів, де оплата праці громадян, що працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадилось за підвищеними тарифними ставками і посадовими окладами.
11 березня 2015 року позивач звернувся до Міністерства соціальної політики України з метою отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2.
Проте Листом від 14 квітня 2015 року № 296/20/132-15 позивачу було повідомлено про відсутність підстав для встановлення відповідного статусу, оскільки населені пункти Малахівка та Мощаниця Лугинського району Житомирської області, в яких позивач працював, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106, розташовані за межами зони відчуження.
Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача щодо визначення позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, викладена у листі від 14 квітня 2015 року, є правомірною та відповідає вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно зі ст. 10 вказаного Закону, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Пунктом 2 зазначеного Порядку визначено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користуватися пільгами і компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.
Пунктом 10 зазначеного Порядку передбачено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження, б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження, в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження. Видача посвідчень іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою провадиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачем було надано наступні документи:
- довідку Липниківської сільської ради №956 від 02 травня 2009 року про те, що з 14 серпня 1987 року по 31 грудня 1993 року позивач працював у населеному пункті с. Малахівка та в с. Мощаниця;
- довідку ВАТ "Лугинське СПМК №8" від 01 липня 2009 року №2-спр про те, що позивач у період з 01 січня 1986 року 31 грудня 1993 року працював на даному підприємстві із відомостями про нарахування коштів за виконану роботу;
- довідку ВАТ "Лугинське СПМК №8" від 01 листопада 2013 року №6-спр про те, що позивач у період з 01 січня 1989 року 31 грудня 1990 року працював на посаді майстра виконроба, та йому нараховувались доплати за роботу у зонах безумовного (обов`язкового) відселення у 1989 - 1990 роках;
- накази ВАТ "Лугинське СПМК №8" тресту "Укрспецхмільбуд" з яких вбачається, що позивач виконував роботи по благоустрою доріг хмелерадгоспу "Липники" в с.Малахівка, с.Мощаниця на будівництві, благоустрою сіл та будівель (асфальтного покриття доріг, огорожі заборів, будівництві водопроводів та лазень), газопроводу Лугини - Бовсуни - Липники (просіки під газопровід, зачистка траси по укладанню газопроводу).
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» села Малахівка та Мощаниця Лугинського району Житомирської області не відносяться до населених пунктів, які знаходяться в зоні відчуження, а відносяться до зони безумовного (обов`язкового) відселення.
Також колегія суддів зазначає, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 липня 2014 року по справі № 806/2505/14 залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області, Департаменту праці і соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації та Комісії по вирішенню спірних питань, пов`язаних з визначенням статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт по евакуації людей і майна із зони відчуження, і статусу громадян, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправним рішення № 19 від 27 листопада 2013 року та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Так, зазначеними судовими рішеннями встановлено, що надані позивачем документи не підтверджують обставин безпосередньої участі позивача у роботах, пов`язаних саме з усуненням аварії на ЧАЕС, її наслідків у зоні відчуження.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Департамент соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Міністерства соціальної політики України є неналежним відповідачем по справі, з огляду на те, що як було зазначено вище пунктом 10 Порядку визначено, що видача посвідчень провадиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.
Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.
Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 14.12.2015 року.

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.