Справа № 819/1790/15
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Львів Справа № 876/11298/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

позивача та його представника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року по справі № 819/1790/15 за позовом ОСОБА_3 до реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Сагайдак Ірини Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Сагайдак І.В., у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Сагайдак І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_1, за заявою ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Сагайдак І.В. протиправно здійснено реєстрацію прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_2 з розміром частки 1/1, оскільки він є співвласником вказаного нерухомого майна, його частка у праві спільної часткової власності становить 19/1000.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року вказаний позов задоволено повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що державним реєстратором правомірно, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснено перенесення відомостей про нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що були внесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просили відмовити в її задоволенні.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча їх було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з свідоцтвом про право власності від 29 грудня 2002 року № 1376, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 25 грудня 2002 року № 1223, ОСОБА_2 належало на праві приватної власності приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 468,70 кв.м.

Відповідно до відомостей, що містяться на звороті вказаного свідоцтва, 05 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Василевич О.О. посвідчено договір купівлі-продажу частини приміщення магазину площею 47,90 кв.м на ім'я ОСОБА_6 та 09 лютого 2007 року приватним нотаріусом Василевич О.О. посвідчено договір купівлі-продажу частини цього ж приміщення площею 4,1 кв.м на ім'я ОСОБА_7

З витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09 лютого 2007 року № 13515055, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», видно, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належало приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 438,7 кв.м. В примітці вказаного витягу зазначено про відчуження 9/1000 частки приміщення площею 4,1 кв.м за рахунок перепланування приміщень, дозволеного рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 27 квітня 2004 року № 386 та донарахування площі на 17,9 кв.м.

На підставі договору купівлі-продажу від 11 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Василевич О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 98, ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_7 частину приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень площею 48,4 кв.м, яке йому належало на підставі договору купівлі-продажу від 05 лютого 2007 року, та 9/1000 частки приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень площею 4,1 кв.м, яке йому належало на підставі договору купівлі-продажу від 09 лютого 2007 року, що знаходяться в АДРЕСА_1

Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» здійснено реєстрацію приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень площею 438,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та видано витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16 січня 2008 року № 17380328, згідно з яким вказане приміщення належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 (9/1000 частки) та ОСОБА_2 (991/1000 частки). Реєстраційний номер вказаного майна НОМЕР_1.

03 березня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області із заявою про державну реєстрацію права приватної власності на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_1, з розміром частки 1/1, до якої додав документи, необхідні для проведення державної реєстрації прав.

За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів 07 березня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Сагайдак І.В. прийнято рішення № 11468868 про державну реєстрацію права приватної власності на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_1, з розміром частки 1/1 за ОСОБА_2 та видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 18725924.

Разом з тим, 28 вересня 2015 року у реєстрації права спільної часткової власності на вказане вище нерухоме майно (розмір частки 9/1000) за заявою позивача державним реєстратором було відмовлено з посиланням на наявність реєстрації цього ж майна в цілій частці.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що державним реєстратором протиправно здійснено реєстрацію прав на нерухоме майно за заявою ОСОБА_2 від 03 березня 2014 року, оскільки така реєстрація проведена без врахування чинних відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, які ідентифікують право спільної часткової власності ОСОБА_2 (розмір частки 991/1000) та ОСОБА_3 (розмір частки 9/1000) на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_1, та за відсутності укладеного належним чином між ними договору про виділ в натурі частки з нерухомого спільного майна.

Суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (далі - Порядок).

Відповідно до частини 13 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно встановлює Кабінет Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган державної реєстрації прав, серед іншого, проводить державну реєстрацію прав та обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно з пунктом 94 Порядку, під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення відомостей із зазначених реєстрів до Державного реєстру прав.

Пунктом 95 Порядку передбачено, що державний реєстратор встановлює, зокрема, наявність (відсутність) записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - під час проведення вперше державної реєстрації права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі прав.

Відповідно до пункту 3 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1844/5 (далі - Порядок використання даних), відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв/запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно з пунктом 5 Порядку використання даних відомості, отримані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації прав за результатом пошуку у Реєстрах та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, оформляються у паперовому вигляді, підписуються державним реєстратором, засвідчуються в установленому законодавством порядку печаткою та долучаються до відповідної облікової або реєстраційної справи.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що при здійсненні державної реєстрації нерухомого майна державний реєстратор зобов'язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно з використанням, зокрема, даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, оформлених у паперовому вигляді, підписаних та належним чином засвідчених.

Як видно з матеріалів справи, під час розгляду заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з розміром частки 1/1, державним реєстратором було використано інформацію з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до отриманої інформації приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_3 (розмір частки 9/1000) та ОСОБА_2 (розмір частки 991/1000).

Статтею 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. Водночас для кожного з новостворених об'єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких об'єктів присвоюється новий реєстраційний номер.

В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження виділу частки з об'єкта нерухомого майна - приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Залишаючи поза увагою вказані обставини та всупереч вимог чинного законодавства, державний реєстратор 07 березня 2014 року провела державну реєстрацію права приватної власності з розміром частки 1/1 на зазначений вище об'єкт нерухомості за ОСОБА_2 та відкрила розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1, є протиправним та підлягає скасуванню.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року по справі № 819/1790/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 11 грудня 2015 року.