Справа № 815/4672/15
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4672/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Загрійчук О.В.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича про визнання дії та бездіяльності з приводу ненадання щорічної відпустки протиправними, визнання протиправними дій та бездіяльності з приводу ненадання відповіді на заяву від 07 липня 2015 року, визнання протиправним наказу про створення комісії; скасування наказу №37-зп, визнання протиправними дій та бездіяльності з приводу ненадання відповіді на заяву від 06 серпня 2015 року, визнання протиправними дій щодо видання наказу №40-зп, скасування наказу №40-зп від 10.08.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_2 до голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича в якому просить:

- визнати дії та бездіяльність голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича з приводу ненадання судді Київського районного суду м. Одеси Реві Сергію Вікторовичу щорічної відпустки у період з 28 вересня 2015 року по 23 жовтня 2015 року - протиправними;

- визнати протиправними дії та бездіяльність голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича з приводу ненадання судді Київського районного суду м. Одеси Реві Сергію Вікторовичу відповіді на його заяву від 07 липня 2015 року про надання відпустки;

- визнати протиправними наказ голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича № 37-зп про утворення комісії з питання порушення суддею Реви С.В. трудового розпорядку у складі голови: судді М.М. Тонконоженко, секретаря комісії Х.О. Врадій, та її членів працівників апарату: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7;

- скасувати наказ голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича № 37-зп про утворення комісії з питання порушення суддею Реви С.В. трудового розпорядку у складі голови: судді М.М. Тонконоженко, секретаря комісії Х.О. Врадій, та її членів працівників апарату: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7;

- визнати протиправними дії та бездіяльність голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича щодо ненадання відповіді на заяву судді Київського районного суду м. Одеси Реви Сергія Вікторовича від 06 серпня 2015 року щодо створення комісії;

- визнати протиправними дії голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича щодо видання наказу №40-зп від 10 серпня 2015 року про порушення трудової дисципліни ОСОБА_2;

- скасувати наказ №40-зп від 10 серпня 2015 року про порушення трудової дисципліни ОСОБА_2, що був виданий головою Київського районного суду м. Одеси Чванкіним Сергієм Анатолійовичем.

В обґрунтування правової позиції представник позивача, зокрема, зазначив, що оскаржувані дії та бездіяльність голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна С.А. не відповідають критеріям, що встановлені приписами ст. 2 КАС України, є незаконними, свавільними, протиправними та такими, що підлягають визнанню незаконними.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про розгляд справи був повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується матеріалами справи.

В обґрунтування правової позиції надав письмові заперечення, в яких зокрема зазначив, що суддя Рева С.В. систематично зухвало порушує трудову дисципліну, правила внутрішнього розпорядку - дозволяючи собі перебувати на робочому місці тільки до обіду.

В свою чергу, голова Київського районного суду м. Одеси при здійсненні адміністративно-управлінських функцій жодним чином не допустив порушень вимог чинного законодавства (а/с. 29-33).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи адміністративного позову та заперечень, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій та бездіяльності голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича з приводу ненадання судді Київського районного суду м. Одеси Реві Сергію Вікторовичу щорічної відпустки у період з 28 вересня 2015 року по 23 жовтня 2015 року судом встановлено наступне.

Право працівника на відпочинок наданням йому щорічної оплачуваної відпустки законодавчо гарантовано статтею 45 Конституції України. Тривалість і порядок надання щорічних відпусток установлено КЗпП України та Законом України "Про відпустки" від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР.

Згідно зі статтею 2 Закону № 504, щорічною оплачуваною відпусткою мають право скористатися громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які перебувають у трудових відносинах із підприємствами, установами, організаціями будь-якої форми власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Згідно зі статтею 5 вказаного Закону № 504, тривалість відпусток працівників визначається не лише Законом № 504, а й іншими законами й нормативно-правовими актами України (здебільшого це нормативно-правові акти, які регламентують діяльність працівників окремих професій).

Відповідно до статті 10 Закону України "Про відпустки", черговість надання відпусток визначається графіками, які затвер джує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Вітчизняне законодавство не встановлює конкретної форми графіка надання відпусток, тому роботодавець може самостійно розробити форму такого документа.

Зважаючи на те, що чинним законодавством також не обумовлено терміни складання й затвердження графіка відпусток, можна скористатися Типовими правилами внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ, організацій, затвердженими за погодженням з ВЦРПС постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1984 року № 213 (Типові правила). Цей нормативний документ є чинним на теренах незалежної України, враховуючи те, що згідно з постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" від 12 вересня 1991 року № 1545-XII, на території України з питань, які не врегульовані законодавством України, до ухвалення відповідних законодавчих актів застосовуються акти законодавства СРСР, якщо вони не суперечать Конституції і законам України.

Згідно з пунктом 20 Типових правил, графік відпусток складається на кожний календарний рік не пізніше січня поточного року. Проте не буде порушенням, якщо скласти і затвердити графік відпусток в інший термін, обумовивши його у колективному договорі підприємства. У графіку вказується місяць надання відпустки.

Згідно із частиною четвертою статті 79 КЗпП України та частиною десятою статті 10 Закону № 504, під час складання графіків відпусток до уваги беруться як інтереси роботодавця, так і особисті інтереси працівників. При цьому слід ураховувати й те, що згідно із частиною тринадцятою статті 10 Закону № 504, за бажанням окремих категорій працівників щорічну відпустку треба надавати в зручний для них час.

Затверджений графік відпусток обов'язковий для виконання як роботодавцем, так і найманим працівником.

Як встановлено судом судді Реві C.B. не було встановлено графік надання відпустки та надано можливість особисто обирати зручний для нього час. Він обрав - період з 28.09.2015 р. по 23.10.2015 р.

28.07.2015 р. головою суду Чванкіним С.А. було видано наказ № 61-в про надання частини щорічної основної відпустки ОСОБА_8 на підставі особистої заяви, яка погоджена у встановленому порядку (а/с. 34).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку що право на отримання щорічної відпустки ОСОБА_2 не порушено, а отже, підстави для задоволення вказаної вимоги відсутні.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії та бездіяльність голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича з приводу ненадання судді Київського районного суду м. Одеси Реві Сергію Вікторовичу відповіді на його заяву від 07 липня 2015 року про надання відпустки, слід зазначити, що у випадку, якщо працівник (узгодивши з роботодавцем) бажає піти у щорічну відпустку в інший, ніж обумовлено графіком відпусток, час або ж бажає взяти лише частину щорічної основної відпустки - працівник подає відповідну заяву на ім'я керівника підприємства.

У заяві зазвичай указується дата початку щорічної відпустки (про яку просить працівник) і тривалість відпустки. Якщо працівник має право ще й на додаткову щорічну відпустку, то в заяві він повинен указати також підставу для надання такої відпустки.

На складеній працівником заяві керівник підприємства ставить свій підпис, погоджуючись надати щорічну відпустку у вказані в ній терміни, або через певні обставини пропонує перенести її на інший період. Далі заяву передають до відділу кадрів підприємства, де на її підставі оформляють наказ про надання щорічної відпустки.

Чинним законодавством про працю та відпустки не передбачено надання відповіді на заяву про надання відпустки, на такий заяві повинно бути поставлено керівником погодження або не погодження. Отже, посилання представника позивача на той факт, що його довірителю не надавались відповіді на заяву 07 липня 2015 року про надання відпустки суперечить приписам чинного законодавства України.

При цьому суд критично ставиться до посилання представника позивача на необхідність застосування норм Закону України «Про звернення громадян» в частині строків надання відповіді на заяву про відпустку через відсутність в Законі України «Про відпустки» такого строку.

Суд вважає таке твердження помилковим, оскільки в Законі України «Про відпустки» передбачений обов'язок керівника повідомити працівника не пізніше, ніж за 2 тижні до початку відпустки, про його перебування у відпустці. Таким повідомленням є підписний наказ.

Як свідчать письмові докази, наявні в матеріалах справи, наказ про відпустку позивача з 28.09.2015 р. по 23.10.2015 р. підписаний 28.07.2015 року, копію якого отримав позивач 02.09.2015 р.

Крім того, Закон України "Про звернення громадян" регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Судом встановлено, що Голова Київського районного суду м. Одеси Чванкін С.А. та суддя Київського районного суду м. Одеси Рева С.В. перебували у трудових відносинах як посадова особа - суддя Київського районного суду м. Одеси, яка перебуває у безпосередньому підпорядкуванні голови суду.

Згідно ст. 12 Закону України "Про звернення громадян", дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України.

Отже, підстави для задоволення вказаної позовної вимоги відсутні.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича № 37-зп про утворення комісії з питання порушення суддею Реви С.В. трудового розпорядку у складі голови: судді М.М. Тонконоженко, секретаря комісії Х.О. Врадій, та її членів працівників апарату: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 судом встановлено наступне.

17.07.2015 р. консультант суду ОСОБА_9 звернулась до керівника апарату Київського районного суду м. Одеси із доповідною запискою про здійснення контролю за трудовою дисципліною з метою недопущення помилкового авто розподілу справ.

В свою чергу керівник апарату Київського районного суду м. Одеси 23.07.2015 р. звернувся із доповідною запискою до голови Київського районного суду м. Одеси з пропозицією створити на постійній основі комісію з питань контролю за порушенням трудової дисципліни, а також включити до її складу працівників суду.

Наказом голови Київського районного суду м. Одеси від 29.07.2015 р. № 37-зп було створено комісію для належного документування та своєчасного реагування на факти порушення трудового розпорядку.

Комісією було складено чотири акти про відсутність судді Реви C.B. без поважних причин на робочому місці в робочий час у період: 03.08.2015 р. з 12 год. 30 хв. до 17 год. 00 хв. 04.08.2015 р. з 12 год. 45 хв. до 17 год. 00 хв. 05.08.2015 р. з 13 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. 06.08.2015 р. з 14 год. 05 хв. до 17 год. 00 хв.

Вищевказані акти суддя Рева C.B. отримав, що підтверджується його підписом.

Наказ - це розпорядчий документ, який видається керівником установи (структурного підрозділу) на правах єдиноначальності та в межах своєї компетенції, обов'язковий для виконання підлеглими. Наказ набуває чинності з моменту його підписання, якщо інший термін не вказано в його тексті. Право підписання наказів визначається законодавством: зазвичай це право мають керівники установ, їхні перші заступники, а також деякі посадові особи відповідно до їх повноважень і компетенції. Наказ діє доти, доки не буде скасований (особою, яка його підписала, або вищою інстанцією) або поки не буде виконаний чи поки не закінчиться термін його дії, вказаний у самому наказі. Наказ не має юридичної сили та підлягає скасуванню, якщо він виданий із порушеннями встановлених правил. Накази бувають індивідуальними й нормативними. Індивідуальні накази пов'язані з вирішенням питань трудової діяльності конкретних осіб (заохочення й стягнення, переведення на іншу роботу тощо). Нормативні накази - це безособові накази, які регламентують трудову діяльність усього трудового колективу чи його частини (правила внутрішнього трудового розпорядку, реорганізація структурних підрозділів тощо). Розрізняють два види наказів: - за особовим складом; - з питань основної діяльності.

Накази щодо особового складу (це, як правило, індивідуальні накази) пов'язані з вирішенням питань трудової діяльності окремих працівників (зарахування на посаду, звільнення, преміювання тощо).

ОСОБА_2, як суддя Київського районного суду м. Одеси перебуває у трудових відносинах з судом, в якому він працює.

Статтею 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що голова місцевого суду, зокрема, контролює ефективність діяльності апарату суду та здійснює інші повноваження, визначені законом.

Голова суду на правах єдиноначальності та в межах своєї компетенції, видає накази про зарахування суддів до штату суду, а отже, він несе відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати заробітної плати, облік робочого часу і, відповідно, керується нормами законів, які врегульовують ті чи інші правовідносини, в тому числі і трудові.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не звільняє суддю від дотримання вимог трудового законодавства в частині робочого часу, порядку його обліку, порядку нарахування та виплати заробітної плати, в частині регулювання робочих та вихідних днів.

Прибуття працівників на роботу та відбуття з роботи враховується в порядку встановленому відповідним розпорядженням керівника установи. В кожній установі повинен бути забезпечений контроль за правильністю обліку явки відбуття з роботи.

Обов'язковою умовою нарахування та виплати суддівської винагороди є належним чином заповнений табель обліку використання робочого часу, форма якого затверджена наказом Державного комітету статистики України від 5 грудня 2008 р. № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації по статистиці праці» та передбачає необхідність перебування судді на робочому місці.

Табель являє собою список працівників установи (з обов'язковим наведенням П.І.Б., табельного номера, що вказується на всіх документах з обліку оплати праці, та посади) і ведеться або одним списком по всій установі, або окремо за категоріями працівників про використання робочого часу протягом облікового періоду.

Типова форма № П-5 складається з двох частин. У першій - наведені умовні позначення елементів робочого часу з визначеними літерними та цифровими кодами. У другій - кожному працівникові відводиться окремий рядок, поділений на дві частини:

- у верхню частину щодня вносять відомості про відпрацьовані години або неявки на роботу;

- у нижній частині умовними позначеннями (кодами) відзначають характеристики відпрацьованих годин (надурочні, нічні, години роботи у вихідні та святкові дні тощо) та причини нез'явлень на роботу - види відпусток, тимчасова непрацездатність, прогули, простої, страйки, переведення на неповний робочий день тощо.

Підставою для внесення до Табеля того чи іншого коду причин неявок на роботу є: накази роботодавця щодо направлення у відрядження, про відпустку, листки непрацездатності, медичні довідки тощо.

Крім того, визначаються і окремі випадки табелювання, зокрема:

Якщо невідомі причини, через які відсутній працівник, графа табеля «Відмітки про явки та неявки за числами місяця» залишається незаповненою, поки працівник вийде на роботу й надасть підтвердні документи.

Якщо до здавання Табеля в бухгалтерію працівник не з'явився, у рядку проставляють код «НЗ» - неявка за нез'ясованих причин.

Записи в табель проводяться на підставі правильно оформлених документів з обліку працівників: наказу про прийом на роботу, переведення або звільнення, лікарняних листів та інших документів, що підтверджують наявність або відсутність працівника на робочому місці. Будь-які відмітки в табелі про причини неявок на роботу чи про фактично відпрацьований час можуть робитися виключно на підставі даних документів. На практиці облік використання робочого часу в табелі може здійснюватися двома методами: перший полягає в застосуванні суцільної реєстрації, а саме: відмітки всіх прибулих та тих, що спізнилися, і т. д.; другий - реєстрації тільки відхилень (неявки, запізнення тощо).

Підставою для внесення до табеля обліку використання робочого часу щодо причин неявки на роботу, є накази, розпорядження, листи непрацездатності, медичні довідки.

10 серпня 2015 р. головою суду Чванкіним С.А. було видано наказ № 40-зп про порушення суддею Ревою C.B. трудової дисципліни. На момент винесення наказу позивач не підтвердив поважності причин відсутності на робочому місці в робочий час, факту відсутності на роботі не заперечує.

Вказаний наказ та табель обліку використаного робочого часу працівників Київського районного суду м. Одеси за серпень 2015 р. було направлено до ТУ ДСА України в Одеській області для нарахування суддівської винагороди судді Реві C.B.

Суддю Реву C.B. було ознайомлено з вказаним наказом та попереджено, що в разі продовження порушення трудової дисципліни, відносно нього буде направлено подання до Вищої кваліфікаційної комісій суддів України щодо застосування до нього заходів дисциплінарного впливу.

Отже, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що голова суду, як керівник суду (адміністративна особа) на правах єдиноначальності та в межах своєї компетенції, яка визначена законом має право видати накази, які стосуються вирішенням питань трудової діяльності конкретних осіб, трудової діяльності усього трудового колективу чи його частини, правил внутрішнього трудового розпорядку, за особовим складом, з питань основної діяльності, що відповідає приписам ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії та бездіяльність голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича щодо ненадання відповіді на заяву судді Київського районного суду м. Одеси Реви Сергія Вікторовича від 06 серпня 2015 року щодо створення комісії судом встановлено.

06.08.2015 р. за вхід. № 31356 суддя Київського районного суду м. Одеси Рева С. В. звернувся до голови Київського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просив повідомити чи створювалась комісія у складі судді М.М. Тонконоженко, працівників апарату: Х.О. Врадій, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. Якщо створювалась, то ким і з якою метою та повноваженнями. Чи видавався наказ про створення комісії (а/с. 13).

31.08.2015 року за вих. № 5444 надано відповідь, у якій повідомлено, що у зв'язку з систематичним порушенням трудового розпорядку, а саме, відсутністю без поважних причин на робочому місці було утворено комісію з метою належного документування фактів порушення трудового розпорядку. У додатку до відповіді направлено витяг з наказу. Вказану відповідь суддя Рева С. В. отримав 31.08.2015 р. (а/с. 91).

Крім того, суд звертає увагу, що у первинному позові позивач заявляв вимогу щодо зобов'язання голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича надати відповідь на заяву від 06.08.2015 р.

25.11.2015 р. представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 подав заяву про відмову від позовної вимоги щодо зобов'язання голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича надати відповідь на заяву від 06.08.2015 р., на підставі цього судом прийнято відмову від позовних вимог в частині п. 6 та закрито провадження.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач отримав відповідь на заяву, а отже, в цій частині вимог відсутній предмет спору.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії голови Київського районного суду м. Одеси Чванкіна Сергія Анатолійовича щодо видання наказу №40-зп від 10 серпня 2015 року про порушення трудової дисципліни ОСОБА_2 та його скасування, судом встановлено.

10.08.2015 року головою Київського районного суду м. Одеси видано наказ № 40 -зп «Про порушення трудової дисципліни суддею Ревою С.В.», яким встановлено відсутність судді Київського районного суду м. Одеси Реви С.В. на робочому місці згідно актів.

Чинним кодексом законів про працю України, а саме, п. 4 ст. 40, визначено поняття «прогулу», як відсутність на роботі більше 3-х годин, без поважних причин.

Постанова Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» (п. 24) від 06.11.1992 р. № 9 визначає прогул, як відсутність працівника на роботі, як протягом усього робочого дня, так і більше 3-х годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Відсутністю на роботі є знаходження працівника поза територією органу державної влади, органу місцевого самоврядування, державного підприємства, установи чи організації, де він відповідно до трудових обов'язків повинен виконувати доручену йому роботу.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про правомірність дій голови Київського районного суду м. Одеси щодо здійснення контролю за трудовою дисципліною суддями відповідного суду і, як наслідку винесення оскаржуваного наказу № 40 -зп «Про порушення трудової дисципліни суддею Ревою С.В.», а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись приписами ст. ст. 6-8, 71, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

10 грудня 2015 року.