Справа № 815/3485/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Київ К/800/66982/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представників позивача - Блюмберга М.І., Мілошевича А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області

на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014

та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2014

у справі № 815/3485/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг»

до Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області від 21.02.2014 № та № .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2014, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агро-Юг» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 по 30.06.2011, складено акт № 000006/15-32-22-06/20952731 від 05.02.2014, в якому зафіксовано порушення, зокрема: пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3, п. 5.9 ст. 5, пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього в сумі 1 640 238 грн.; п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за січень 2011 року в сумі 7 483 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 21.02.2014 відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 7 483 грн. основного платежу;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 422 328 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

За результатами адміністративного оскарження, були внесені зміни в податкові повідомлення-рішення та їх зміст став наступний:

- № від 21.02.2014 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 7 484 грн., в т.ч.: 7 483 грн. основного платежу та 1 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1 759 203 грн., в т.ч.: 1 407 362 грн. основного платежу та 351 841 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Обґрунтовуючи висновки акту перевірки позивача, податковий орган посилається на те, що при проведенні перевірки періоду 2-4 кв. 2010 року встановлено відсутність частини первинних та інших бухгалтерських документів, що підтверджують господарські відносини позивача з його контрагентами.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Агро-Юг» є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість та здійснює такі види діяльності за КВЕД: вирощування винограду; виробництво виноградних вин; оптова торгівля напоями (основний); неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами; неспеціалізована оптова торгівля.

В судовому порядку встановлено, що працівниками Арцизькою ОДПІ у жовтні 2011 року було проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Агро-Юг» з питань дотримання останніми податкового законодавства за період з 01.04.2010 по 30.06.2011, за результатами якої складено акт від 01.11.2011, на підставі даного акту були винесені податкові повідомлення-рішення в тому числі і за спірний період (2-4 квартал 2010 року).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «Агро-Юг» оскаржило їх до Одеського окружного адміністративного суду, згідно з постановою якого від 06.09.2012 такі податкові повідомлення-рішення скасовані.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012 вказана постанова Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2012 залишена без змін.

Після цього, ТОВ «Агро-Юг» відповідно до акту від 09.01.2014 № 3 «Про виділення до знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду» знищило 259 справ за 2008-2010 роки в присутності членів експертної комісії, в тому числі документи, які були предметом акту перевірки від 01.11.2011.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.3 ст. 44 цього Кодексу платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов'язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті. У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити орган державної податкової служби за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та митний орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до органу державної податкової служби, митного органу (п. п. 44.4, 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України).

При проведенні перевірки обчислення суми витрат за 3 кв. 2010 року, перевіряючими зазначено про ненадання жодних підтверджуючих документів (актів виконаних робіт (послуг), прибуткових накладних, ТТН, банківських виписок та ін.), на підставі яких позивачем віднесено до складу витрат суму у розмірі 2 999 278 грн.

Таким чином, єдиною підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства, контролюючий орган визнав - відсутність первинних документів.

В судовому порядку встановлено, що позивач достроково знищив документи, пов'язані з визначенням об'єктів оподаткування та податкових зобов'язань.

Але, в процесі проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Агро-Юг» за той же період у рамках проведення службового розслідування, товариство бажало скористатися правом щодо їх відновлення.

У зв'язку з тим, що таке право не було надано під час проведення перевірки, ТОВ «Агро-Юг» після проведення перевірки відновило первинні документи, які підтверджують факт його господарських операцій з контрагентами та надало їх разом із запереченнями на Акт перевірки до Арцизької ОДПІ. Даний факт також не заперечувався представником відповідача.

Так, на підтвердження валових витрат та доходів ТОВ «Агро-Юг» надало до суду наступні первинні документи, які приєднані до матеріалів справи: видаткові накладні, товарні чеки, акти виконаних робіт, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у позивача наявні усі первинні документи, що підтверджують його господарські операції з контрагентами у 3-4 кварталі 2010 року, які є підставою для визначення об'єкта оподаткування та податкових зобов'язань.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті (пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Згідно з абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 зазначеного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи викладене та з урахуванням надання позивачем копій необхідних первинних документів, які підтверджують господарські операції ТОВ «Агро-Юг» з його контрагентами за 2-4 квартали 2010 року (спірний період), судами обох інстанцій встановлено факт правомірного віднесення відповідних сум до складу валових витрат спірного періоду.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення за № від 21.02.2014.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 21.02.2014 судами обох інстанцій встановлено, що підставою для збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість стало те, що позивачем до складу податкового кредиту у лютому 2011 року зайво віднесено суму податку на додану вартість в розмірі 7 483 грн.

Як встановлено матеріалами справи, у грудні 2010 року позивач мав господарські відносини з НВП «Нива» у вигляді ТОВ, дана господарська операція підтверджена податковими накладними від 01.12.2010 № 6392 та № 6389.

На підставі цього, у лютому 2011 року ТОВ «Агро-Юг» правомірно, відповідно до вимог податкового законодавства відобразило у складі податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 7 483 грн.

Посилання податкового органу на те, що позивач повинен був відобразити вказану суму податкового кредиту у січні 2011 року, є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

З огляду на відсутність у розглядуваних діях позивача порушення вимог п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме: при формуванні податкового кредиту в лютому 2011 року враховано податкові накладні, виписані в грудні 2010 року, тобто з урахуванням строку 365 днів, судами попередніх інстанцій вірно зазначено про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.02.2014.

Враховуючи викладене, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2014 та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний