Справа № 2а-5585/11/1470
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"09" грудня 2015 р. м. Київ К/800/10282/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом Дочірнього підприємства «Миколаївський річковий порт» Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2011 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У липні 2011 року ДП «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот» звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просило зобов'язати Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України виключити його із Переліку суб'єктів природних монополій Миколаївської області.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2013 року, позов задоволено. Зобов'язано Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України протягом трьох днів, з моменту набрання рішення суду законної сили, виключити ДП «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот» із Переліку суб'єктів природних монополій Миколаївської області.

У касаційній скарзі Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У запереченні на касаційну скаргу правонаступник ДП «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот» - ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот», посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що ДП «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот» є суб'єктом підприємницької діяльності, яке включено до Переліку суб'єктів природних монополій Миколаївської області.

Посилаючись на вимоги Закону України «Про захист економічної конкуренції», Закону України «Про природні монополії», Перелік спеціалізованих послуг аеропортів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 14.07.2010, Положення про складання та ведення переліку суб'єктів природних монополій, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України № 537-р від 12.12.2006, ДП «Миколаївський річковий порт» АСК «Укррічфлот» звернулось до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із листом № 637 від 15.04.2011, у якому просило надати інформацію про підстави включення його до Переліку суб'єктів природних монополій Миколаївської області, копії документів про прийняття рішення щодо визнання монополістом, та виключити з вказаного переліку.

За результатом розгляду вказаної заяви листом № 1-292/80-632 від 12.05.2011 Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України повідомило позивача про необхідність подання переліку інформації.

06.06.2011 на виконання зазначених вимог позивачем на адресу відповідача направлено лист № 932 з аналогічними вимогами, додавши копію Статуту підприємства.

Виходячи з вимог статті 5 Закону України «Про природні монополії» Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у листі № 1-292/80-894 від 22.06.2011 повідомило позивача про відсутність підстав для виключення з Переліку суб'єктів природних монополій Миколаївської області, оскільки його діяльність віднесена до сфери природних монополій.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні статті 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом».

Частиною другою статті 4 КАС установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів у порядку іншого судочинства, в тому числі господарського.

Такий інший порядок передбачено, зокрема, частиною першою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідно до якої заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

З огляду на зміст наведених норм справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК). Це стосується й розгляду справ за позовами органів Антимонопольного комітету України про стягнення з суб'єктів господарювання сум штрафів та пені у зв'язку з порушенням конкурентного законодавства, оскільки таке стягнення здійснюється саме згідно з рішеннями відповідних органів, прийнятими на підставі приписів названих законів України.

Водночас і пунктом 3 частини першої статті 12 ГПК встановлено, що справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції, підвідомчі господарським судам.

Винятком з цього правила відповідно до положень статті 19 КАС є вирішення справ щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель.

Такий висновок касаційного суду узгоджуються з практикою Верховного Суду України, висловленою, зокрема, у постанові від 13 жовтня 2015 року (справа № 21-711а15).

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 157, 211, 220-1, 228, 230, 231 КАС України,

ухвалив:

Касаційну скаргу Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2011 року і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2013 року - скасувати.

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом Дочірнього підприємства «Миколаївський річковий порт» Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про зобов'язання вчинити дії.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: