Справа № 803/3790/15
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Справа № 803/3790/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Гуцалюк І.О.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про розірвання контракту та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцького прикордонного загону Державної Прикордонної служби України, в якому просить зобовязати начальника Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України розірвати контракт про проходження військової служби за станом здоровя, видати належним чином оформлену трудову книжку та здійснити повний розрахунок на день звільнення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 серпня 2014 року між ним, ОСОБА_2 та Національною академією Державної прикордонної служби України імені ОСОБА_3 в особі тимчасово виконуючого обовязки ректора полковником ОСОБА_4 укладений контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.

У звязку з численними скаргами на самопочуття ним було підготовлено звернення до начальника Луцького прикордонного загону полковника ОСОБА_5 щодо проходження медичного обстеження та визначення ступеня придатності до проходження військової служби.

За результатами медичного обстеження військово-лікарською комісією Клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України від 16.10.2015 року № 249 йому було встановлено діагноз: хронічний гепатит В (ПЛР до НВV позитивний 09.06.2015 року) без порушення функції, з висновком, що він придатний до військової служби.

У своєму рапорті, поданому у жовтні 2015 року він повідомив відповідача про своє бажання розірвати контракт про проходження військової служби, однак, йому було відмовлено у звязку з тим, що немає правових підстав для розірвання контракту, передбачених ч. 8 ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу».

Позивач не згідний з висновком військово-лікарської комісії Клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України щодо придатності його до військової служби, вважає протиправною відмову відповідача розірвати контракт, оскільки військова служба може призвести до подальшого погіршення його здоровя і здоровя військовослужбовців, які проходять військову службу поряд з ним. Просить позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання позивач не прибув, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. (а.с. 18).

Представник відповідача у письмових запереченнях і в судовому засіданні позовних вимог не визнав та пояснив, що рапорт позивача з проханням розірвати контракт залишився без задоволення, оскільки з довідки Клінічного госпіталю ДПС України від 16.10.2015 року № 249 ОСОБА_2 визнаний придатним до військової служби, а тому відповідно до вимог підпункту «б» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» у позивача відсутні правові підстави для звільнення його з військової служби за станом здоровя. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 19 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та тимчасово виконуючим обовязки ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені ОСОБА_3 ОСОБА_4 укладений контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України строком на пять років. Позивач з умовами контракту був ознайомлений та погодився на них, що засвідчується підписанням контракту (а.с.26). У пункті 3 контракту від 19.12.2014 року вказано, що контракт може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи органу Державної прикордонної служби України або громадянина України в порядку та підставах, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.

З позовної заяви та пояснень представника відповідача вбачається, що ОСОБА_2, у звязку зі скаргами на здоровя, усно звернувся до начальника Луцького прикордонного загону полковника ОСОБА_5 щодо проходження медичного обстеження та визначення ступеня придатності до проходження військової служби.

З довідки військово-лікарської комісії Клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України від 16.10.2015 року № 249 слідує, що позивачу встановлено діагноз: хронічний гепатит В (ПЛР до НВV позитивний 09.06.2015 року) без порушення функції. З вказаної довідки вбачається, що на підставі статті 4 «г» графи ІІІ Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби, ОСОБА_2 визнаний придатним до військової служби (а.с.9).

Позивач у жовтні 2015 року подав начальнику Луцького прикордонного загону заяву з проханням про розірвання контракту від 19 грудня 2014 року про проходження військової служби за станом здоровя.

3 листопада 2015 року за вих. № 14/10640 за результатами розгляду звернення позивача, відповідачем було надано відповідь із зазначенням, що з наданих ОСОБА_2 документів, немає правових підстав, передбачених частиною 8 статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» для розірвання (припинення) контракту та звільнення його з військової служби. Зокрема, як вбачається з довідки Клінічного госпіталю ДПС України від 16.10.2015 року № 249, позивач визнаний придатним до військової служби. Тому, Луцький прикордонний загін не вправі (не наділений повноваженнями) давати правову оцінку такому висновку.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За загальним правилом, під час розгляду спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у звязку з виконанням ними конституційного обовязку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обовязок і військову службу».

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (надалі Закон України № 2232-ХІІ), із змінами та доповненнями, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов'язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону України № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов'язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Порядок проходження військової служби в Державній прикордонній службі України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 року № 1115/2009 (надалі Положення).

Відповідно до вимог пункту 17 Положення з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт про проходження військової служби (навчання) курсантів вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби (далі - контракт про навчання) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає вищий військовий навчальний заклад Держприкордонслужби, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби (навчання).

У відповідності до п.б ч.2 ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом здійснюється на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, що кореспондується з п. 267 Положення.

Так, згідно з ч.6 ст.26 Закону України № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: а) у зв'язку із закінченням строку контракту; б) за станом здоров'я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби; в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; г) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі; д) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких встановлено Кабінетом Міністрів України; е) через службову невідповідність; є) у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади; ж) у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку; з) у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця); и) у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; і) у зв'язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції"; ї) у зв'язку з неможливістю переведення на іншу посаду у разі безпосереднього підпорядкування близькій особі; й) у зв'язку із встановленням за результатами спеціальної перевірки, яка здійснюється під час доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади (прийому на військову службу); к) у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем - жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років; л) у зв'язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади"; м) у зв'язку із закінченням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону. Зазначений перелік підстав є вичерпним.

Указами Президента України № 303/2014 від 17.04.2014 року, № 454/2014 від 06.05.2014 року, № 607/2014 від 27.07.2014 року та № 15/2015 від 14.01.2015 року в Україні була оголошена часткова мобілізація.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону» з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.

Пунктом 305 Положення визначено, що в особливий період військовослужбовці проходять військову службу в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.

Крім того, ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» визначено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці: 1) з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини: а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу; б) за станом здоров'я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу; в) у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку; г) у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини:виховання матір'ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері); утримання матір'ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи; необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років; наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років; д) у зв'язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань; е) через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов'язків; є) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України; ж) які вислужили строк військової служби за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону; з) які досягли граничного віку перебування військовозобов'язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

Військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в", "г", "е", "є", "и" частини шостої та пунктами "в", "г", "е", "є" частини сьомої цієї статті.

З позовної заяви ОСОБА_6 вбачається, що на його думку, відповідач повинен був розірвати з ним контракт про проходження військової служби у звязку з його незадовільним станом здоровя.

Відповідно до пункту 274 Положення військовослужбовці, які визнані військово-лікарською комісією непридатними або обмежено придатними до військової служби, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров'я у місячний строк після отримання органом Держприкордонслужби, в якому вони проходять військову службу, відповідного висновку.

Разом з тим, як вбачається з довідки військово-лікарської комісії Клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України від 16.10.2015 року № 249, ОСОБА_2 визнаний придатним до військової служби (а.с.9). А тому, відповідно до вимог підпункту «б» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» у позивача відсутні правові підстави для звільнення його з військової служби за станом здоровя.

Суд не приймає також до уваги посилання позивача у позовній заяві на пункт 279 Положення, згідно якого військовослужбовець може бути звільнений за сімейними обставинами або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України з огляду на таке.

Згідно ч.2 п. 279 Положення звільнення військовослужбовців з цих підстав (за сімейними обставинами або з інших поважних причин) здійснюється згідно з письмовими документами, які підтверджують наявність у них відповідних сімейних обставин або інших поважних причин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 затверджено перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служи осіб рядового і начальницького складу, серед яких хвороба військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу або члена його сім'ї, якщо така хвороба згідно з висновком лікарської або лікарсько-експертної комісії перешкоджає військовослужбовцю або особі рядового чи начальницького складу проходити службу в даній місцевості чи проживати в ній членові його сім'ї, у разі відсутності можливості переміщення (переведення) до іншої місцевості.

Однак, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності сімейних обставин чи інших поважних причин, що могли б бути підставою для його звільнення.

Таким чином, на підставі правового аналізу законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність встановлених законодавством підстав для дострокового розірвання контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України. Начальник Луцького прикордонного загону Державної Прикордонної служби України відмовляючи позивачу в розірванні контракту діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України «Про військовий обовязок і військову службу» України, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 160, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про військовий обовязок і військову службу ", суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про розірвання контракту та зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 15 грудня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.М. Димарчук