Справа № 804/6427/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2015 р. Справа № 804/6427/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" про стягнення коштів в сумі 5 597 566, 52 грн., -
Позовні вимоги мотивовані тим, що за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року ДФІ в Дніпропетровській області було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Нікопольського комунального підприємства Нікопольтеплоенерго, якою встановлено завищення фактичних витрат з надання послуг теплопостачання населенню та різниці в тарифах за 2011-2013 роки та 10 місяців 2014 року, що призвело до зайвого отримання коштів субвенції з державного бюджету на загальну суму 5 597 566,52 грн.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Також, представник відповідача подав до суду заперечення на адміністративний позов, просив в задоволенні позову відмовити в частині стягнення в сумі 5364302,38 грн., оскільки законодавством не затверджено методики розрахунку сум відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію, а отже методики розрахунку застосовані позивачем ґрунтуються на припущеннях та власних переконаннях.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Відповідно до п. 7.3.4.1. плану роботи ДФІ України на І квартал 2015 року на підставі направлення на проведення ревізії від 12.01.2015 року № 1, виданого начальником Нікопольської ОДПІ ОСОБА_2 було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Нікопольського комунального підприємства Нікопольтеплоенерго за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року.
За результатами перевірки було складено акт ревізії фінансово-господарської діяльності Нікопольського комунального підприємства Нікопольтеплоенерго від 23.02.2015 року № 860-22/01 .
Під час ревізії було встановлено порушення, серед яких, зокрема, порушення вимог п. 6 Порядку та умов надання у 2012 року субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого Постановою КМУ від 11.06.2012 року № 517, п. 6 Порядку надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг централізованого водопостачання та водовідведення тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженим Постановою КМУ від 29.01.2014 року № 30, п. 7, 12, 14, 18 Порядку формування тарифів на теплову енергію та її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою КМУ Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги від 01.06.2011 року № 869, ст. 23 Закону України Про державний бюджет на 2012 рік від 22.12.2011 року № 4282-VI зі змінами, п. 24 ст. 14 Закону України Про державний бюджетна 2014 рік від 16.01.2014 року №719-VII зі змінами, підприємством завищено розрахунки суми субвенцій з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах, що призвело до зайвого отримання НКП Нікопольтеплоенерго коштів субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію за 2011-2013 роки та 10 місяців 2014 року на загальну суму 5597566,52 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на суму 5 597 566,52 грн.
На акт ревізії були подані відповідачем заперечення від 05.03.2015 року.
Нікопольською ОДФІ було направлено висновок на зауваження (заперечення) до акта від 23.02.2015 року №860-22/01 ревізії від 17.13.2015 року за № 860-15/558.
Державною фінансовою інспекцією у Дніпропетровській області було направлено НКП Нікопольтеплоенерго вимогу про усунення виявлених ревізією фінансових порушень від 18.03.2015 року № 860-15/564, яким запропоновано для усунення порушень виявлених перевіркою відшкодувати зайво отримані кошти субвенції з державного бюджету шляхом перерахування до державного бюджету зайво отриманих коштів субвенції за 2011-2013 роки та 10 місяців 2014 року на суму 5 597 566,52 грн. або зарахувати в рахунок майбутніх платежів шляхом зменшення на суму 5 597 566,52 грн. обсягу субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що утворилася на підприємстві з 01.11.2014 року і не погашена (не відшкодована) на дату складення довідки про суму заборгованості (розрахунку компенсації).
При вирішенні даного адміністративного позову, суд виходить з наступного.
У відповідності до п. 1 ст. 8 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні від 26.01.1993 № 2939-XII зі змінами та доповненнями (далі Закон № 2939-XII) орган державного фінансового контролю: здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління обєктами державної власності; цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах при складанні планових бюджетних показників; відповідністю взятих бюджетних зобовязань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми; веденням бухгалтерського обліку, а також складанням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень.
Положеннями п. 7 ст. 10 Закону № 2939-XII визначено, що органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з пору
За змістом частини шостої статті 2 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні порядок проведення Держфінінспекцією державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, за правилами пунктів 45, 46 Порядку проведення інспектування у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державної контрольно-ревізійної служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам обєкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається обєкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.
Згідно з пунктом 50 цього Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обовязковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
У справі, що розглядається, Інспекція предявила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.
Так, ревізією встановлено, що основним видом діяльності підприємства є постачання пари та гарячої води.
В акті ревізії зазначено, що в грудні 2012 року НКП «Нікопольтеплоенерго» було отримано коштів субвенції в розмірі 19320354,65 грн., що утворилася у період з 01.01.2011 по 30.11.2012 року у відповідності Порядку та умов надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого Постановою КМУ від 11.06.2012№517 (далі - Порядок №517).
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2012 року №517, затверджено Порядок та умови надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджували та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (надалі - Порядок №517).
Підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобовязанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію, на підставі довідки, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору (пункт 4 Порядку №517).
Згідно п.5 Порядку № 517 обсяг заборгованості визначається надавачами послуг на підставі таких підтвердних документів: 1) розрахунок фактичної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії населенню, послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що засвідчений підписом керівника або іншої уповноваженої особи надавача послуг, скріпленим печаткою; 2) копія рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про затвердження тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії населенню, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення; 3) звіт про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємств, засвідчений підписом керівника або іншої уповноваженої особи надавача послуг, скріпленим печаткою, зокрема: з надання послуг з теплопостачання (за формою № 1С-теплопостачання); з надання послуг з водопостачання та водовідведення (за формою № 1С-водопостачання, водовідведення); 4) звіт про постачання теплової енергії (за формою № 1-теп), звітний кошторис витрат на виробництво теплової енергії (за формою № 23-енерго), довідка про корисний відпуск теплової енергії і розрахунки за неї (за формою № 32-енерго) або звіт про роботу водопроводу (за формою № 1-водопровід) та/або звіт про роботу каналізації (за формою № 1-каналізація).
Відповідно до п.6 Порядку № 517 обсяг заборгованості визначається надавачами послуг як різниця між фактичними витратами на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається населенню, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення і фактичними нарахуваннями згідно з тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, з урахуванням перерахунків за низькоякісні та надані не в повному обсязі послуги та відрахуванням дотації місцевих бюджетів, отриманої надавачами послуг.
В акті ревізії зазначено, що протягом 2014 року НКП «Нікопольтеплоенерго» було отримано коштів субвенції в розмірі 25050151,58 грн., що утворилася у період з 01.12.2012 по 31.10.2014 рр. у відповідності до Порядку надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженим КМУ від 29.01.2014 №30 (далі - Порядок №30).
Цей Порядок та умови визначають механізм надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - субвенція).
Субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - заборгованість), у тому числі на компенсацію різниці в тарифах на виробництво теплової енергії для населення на теплогенеруючих установках
Підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобовязанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію та відступлення прав вимоги щодо заборгованості за природний газ на користь Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору (пункт 4 Порядку №30).
Обсяг заборгованості визначається надавачами послуг на підставі таких підтвердних документів: 1) розрахунок фактичної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії населенню, послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що засвідчений підписом керівника або іншої уповноваженої особи надавача послуг, скріпленим печаткою; 2) копія рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про затвердження тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії населенню, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення; 3) звіт про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємств, засвідчений підписом керівника або іншої уповноваженої особи надавача послуг, скріпленим печаткою, зокрема: з надання послуг з теплопостачання (за формою № 1С-теплопостачання); з надання послуг з водопостачання та водовідведення (за формою № 1С-водопостачання, водовідведення); 4) звіт про постачання теплової енергії (за формою № 1-теп), звітний кошторис витрат на виробництво теплової енергії (за формою № 23-енерго), довідка про корисний відпуск теплової енергії і розрахунки за неї (за формою № 32-енерго) або звіт про роботу водопроводу (за формою № 1-водопровід) та/або звіт про роботу каналізації (за формою № 1-каналізація); 5) звіт про виконання інвестиційної програми (за формою № 2-інвестиції); 6) довідка про повернення щомісяця основної суми кредиту та інших витрат, передбачених графіком повернення кредиту згідно з кредитним договором, кошти якого залучалися для виконання інвестиційних програм.
Згідно п.6 Порядку № 30 обсяг заборгованості визначається надавачами послуг як різниця між фактичними витратами на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається населенню, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення і фактичними нарахуваннями згідно з тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, з урахуванням витрат, повязаних з провадженням інвестиційної діяльності, та відрахуванням проведених перерахунків за низькоякісні і надані не в повному обсязі послуги та трансфертів з державного та місцевих бюджетів, отриманих надавачами послуг для відшкодування різниці в тарифах, і фактично погашеної заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за рахунок субвенції, отриманої за минулі роки.
В 2013 році Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року за №167 був затверджений Порядок та умови надання у 2013 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, що додаються, який також містить аналогічний механізм надання субвенцій.
Для НКП "Нікопольтеплоенерго" затверджено загальновиробничі норми питомих витрат палива, теплової та електричної енергії на 2011-2014 роки, які розроблені УЖКГ Дніпропетровської ОДА, ДП "Жилком" відповідно до норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КТМ 204 Україна 244-94, Київ 1998), узгоджені з Дніпропетровською обласною державною адміністрацією та затверджені директором НКП "Нікопольтеплоенерго".
Для НКП "Нікопольтеплоенерго" рішеннями Нікопольської міської ради від 10.11.2010 року №710, від 30.12.2011 року №962, від 28.11.2012 року №998, від 14.02.2014 року №59 затверджені планові втрати теплової енергії в теплових мережах при транспортування на 2011 рік у розмірі 20% від кількості відпущеної теплової енергії, на 2012-2014 роки у розмірі 26,5% від кількості відпущеної теплової енергії.
Обсяги заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що виробляється транспортується та постачається населенню для відповідача узгоджені обласною комісією з питань погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу Дніпропетровської ради на підставі розрахунків та підтверджуючих документів підприємств теплопостачання житлово-комунального господарства, що підтверджується матеріалами справи.
Як зазначено представником відповідача, щомісячний розрахунок фактичних нормативних та понаднормативних втрат виконується НКП "Нікопольтеплоенерго" від фактично відпущеної в мережу теплової енергії, а саме 26,5% від фактично відпущеної теплоти в мережу - нормативні втрати; залишок - понаднормативні (технологічні втрати).
Відповідно до п.5 Порядків №517, №30 обсяг заборгованості з різниці в тарифах визначається надавачами послуг на підставі підтвердних документів, зокрема звіту про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємств (за формою №1С-теплопостачання) та звіту про постачання теплової енергії (за формою № 1-теп).
Обсяг відпущеної теплоти, який брався в ході ревізії для розрахунку нормативних втрат теплоти в мережі, відповідає даним рядків 1 звіту форми № 1 С-теплопостачання, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 16.12.2004 №224 та даним рядків 25 звітів форми №1-теп, затвердженим наказом Держкомстату від 01.09.2010 №371, які складались підприємством протягом 2011-2014 років.
Згідно зі статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Відповідно до преамбули Закону України "Про енергозбереження" норми питомих витрат палива та енергії - регламентована величина питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів для даного виробництва, процесу, даної продукції, роботи, послуги.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4 Загального положення про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 786 "Про порядок нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві", нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві України здійснюється з метою раціонального використання та економії паливно-енергетичних ресурсів і є основою для застосування економічних санкцій за їх нераціональне використання та запровадження економічних механізмів стимулювання енергозбереження. Норми витрат паливно-енергетичних ресурсів - це затверджений уповноваженим на те Кабінетом Міністрів України органом виконавчої влади показник їх використання на одиницю виробленої продукції, виконаних робіт або наданих послуг встановленої якості (далі - одиниця продукції), орієнтований на прогресивне виробництво. Відповідальність за розроблення і додержання норм витрат паливно-енергетичних ресурсів на рівні підприємства несе керівник підприємства.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року за №638 пункт 6 Порядку №30 доповнено абзацем такого змісту, що обсяг фактичних витрат на послуги для населення з постачання теплової енергії, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги.
Так, згідно з пунктом 1 Порядку №869 цей Порядок визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води.
Пунктом 2 Порядку №869 визначено, що Порядок застосовується під час установлення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб'єктів природних монополій, а також для суб'єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб'єктів під час розрахунку зазначених тарифів.
При цьому, як зазначено в акті ревізії - період за який була проведена перевірка був з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року, а нарахування здійсненні позивачем за 2011-2013 роки та 10 місяців 2014 року (листопад-грудень 2014 року не досліджувались).
Таким чином, застосування постанови КМУ № 869 в період, що був предметом перевірки не було передбачено вищезазначеними Порядками, яким керувався відповідач.
З урахуванням викладеного вище, висновки позивача щодо порушення відповідачем вимог п.12, 14, 18 Порядку №869 є необґрунтованими.
В пункті 6 Порядку №503, №517, №167, №30 не зазначено, що втрати при транспортуванні теплової енергії не повинні враховуватись в розрахунку обсягу заборгованості з різниці в тарифах, що визначається учасниками розрахунків як різниця між фактичними витратами на теплову енергію (виробництво, транспортування і постачання теплової енергії) і фактичними нарахуваннями, то відповідачем не вбачається порушенням п.6 зазначених Порядків.
Порядок № 869 регламентує порядок планування собівартості при формуванні тарифів.
Таким чином, в зазначені періоди позивач мав право на відшкодуванню різниці у тарифі, виходячи саме з фактичних, а не планових витрат.
Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
З урахуванням викладеного вище, оскільки позивачем під час судового розгляду справи не доведено порушення, про яке зазначено в акті ревізії, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми в розмірі 4 391 874, 46 грн. (2012 р. - 2220827,85 грн., 2014 рік - 2171046,61 грн.), слід відмовити.
Щодо витрат на поліпшення основних засобів.
Перевіркою проведеною Нікопольською об'єднаною податковою інспекцією в НКП "Нікопольтеплоенерго" за період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року встановлено, що в порушення пп.138.1.1, п.138.1 ст.138, п.146.12 ст.146 Податкового кодексу України відповідачем завищено суму витрат по рядку 05.1 "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)" Декларації з податку на прибуток за 2-4 квартали 2011 та 2012 рр. на суму 919615,00 грн. через включення до їх складу вартості ремонтних робіт, що перевищує 10% ліміт, що підтверджується актом перевірки від 23.04.2013 року №1267/221/05472525, який міститься в матеріалах адміністративної справи.
За результатами виявлених перевіркою Нікопольською об'єднаною податковою інспекцією порушень в частині завищення фактичних витрат на поліпшення основних засобів (собівартості реалізованих послуг) підприємством надано уточнені податкові декларації з податку на прибуток в яких зменшено витрати по рядку 05.1 "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)".
Проте, в бухгалтерському обліку підприємством не проведено виправні бухгалтерські проводки та не зменшена собівартість реалізованих товарів (виконання робіт, наданих послуг) за 2011-2012 роки, що стало причиною для проведення коригування в ході ревізії фактичних витрат, пов'язаних з наданням послуг теплопостачання населенню, під час перевірки фактичних витрат, включених до розрахунків обсягів заборгованості з різниці в тарифах.
З прийняттям Податкового кодексу України, з 2011 року до витрат від операційної діяльності включається собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт наданих послуг та інші витрати.
Так, відповідачем з фактичних витрат з надання послуг з теплопостачання у Розрахунку з різниці в тарифах за 2011-2012 роки не зменшено фактичні витрати на ремонт основних засобів, які перевищують ліміт, встановлений розділом ІІІ Податкового кодексу України (10% балансової вартості основних засобів), що призвело до зайвого включення у фактичні витрати, витрати на основні засоби, що перевищують ліміт, встановлений розділом ІІІ Податкового кодексу України, з урахуванням питомої ваги населення на загальну суму 715617,44 гривень.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо витрат на оплату праці.
Локальним нормативним актом підприємства є колективний договір, який укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників, власників та уповноважених ними органів.
Відповідно до ч.2 ст.97 Кодексу Законів по працю, ст.15 Закону України "Про оплату праці", ч.6 ст.21 Закону України "Про професійній спілки, їх права та гарантії діяльності" форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розмірі надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат, тобто умови оплати праці, встановлюються підприємством в колективному договорі з обов'язковим дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством та Генеральною і галузевими угодами.
При складанні штатного розпису підприємством по кожній посаді (окремо), групі штатних одиниць працівників відповідної професії та кваліфікації встановлюється розмір посадового окладу, тарифної ставки (окладу) згідно з умовами оплати праці.
Так, відповідно до п.4.11 Колективного договору НКП "Нікопольтеплоенерго" для розрахунку посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців застосовують як розрахункову величину місячну тарифну ставку робітника основного виробництва збільшену на коефіцієнт співвідношення встановлений Галузевою та регіональною угодами по конкретній посаді.
Проте, в ході ревізії питання правильності та достовірності встановлення посадових окладів та тарифних ставок працівникам НКП "Нікопольтеплоенерго" у відповідності до норм діючого законодавства в період з 01.07.2012 по 31.12.2014 роки встановлено, що при розрахунку посадового окладу оператора комп'ютерного набору, збирача боргових платежів, рахівника, реєстратора застосовано коефіцієнт співвідношення 1,6 встановлений Галузевою та регіональною угодами - бухгалтеру абонентської служби.
Також, ревізією встановлено, що при розрахунку посадового окладу обліковця з реєстрації бухгалтерських даних застосовано коефіцієнт співвідношення 1,72 встановлений Галузевою та регіональними угодами - старшому бухгалтеру абонентської служби.
Так, відповідно до Національного класифікатору України ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року №327 посади оператора комп'ютерного набору (4111), збирача боргових платежів (4215), рахівника (4121), реєстратора (4222), обліковця з реєстрації бухгалтерських даних (4121) віднесено до технічних службовців.
Наявність на підприємстві посад оператора комп'ютерного набору, збирача боргових платежів, рахівника, реєстратора, обліковця з реєстрації бухгалтерських даних не передбачено Галузевою угодою на 2010-2012 роки та Регіональною угодою 2009-2013 роки.
При цьому, Галузевою угодою між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі "Федерація роботодавців ЖКГ України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012 роки, Регіональною угодою між обласним управлінням житлово-комунального господарства облдержадміністрації, ОКП "Дніпротеплоенерго" і обласною профспілкою працівників теплоенергетичних підприємств на 2009-2013 роки зі змінами та Колективним договором між адміністрацією і профспілковим комітетом Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" на 2012-2015 роки не передбачено застосування коефіцієнтів 1,6 та 1,72 до вище зазначених посад.
Згідно Додатку 3 до Галузевої угоди на 2010-2012 роки для технічних службовців без визначення назви посад (оператор комп'ютерного набору, збирача боргових платежів, рахівника, реєстратора, обліковця з реєстрації бухгалтерських даних) передбачено коефіцієнти співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва (мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії), встановлених в колективному договору у розмірі 1,2-1,7.
Тобто, Галузевою угодою на 2010-2012 роки, Регіональною угодою на 2009-2013 роки та Колективним договором НКП "Нікопольтеплоенерго" не встановлено розмір коефіцієнту, який застосовується при розрахунку посадового окладу для посад оператора комп'ютерного набору, збирача боргових платежів, рахівника, реєстратора, обліковця з реєстрації бухгалтерських даних.
Згідно статті 15 Закону України "Про оплату праці" форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.
Таким чином, в ході ревізії проведено перерахунок заробітної плати працівникам, які обіймають посади оператора комп'ютерного набору, збирача боргових платежів, рахівника, реєстратора, обліковця з реєстрації бухгалтерських даних із застосуванням коефіцієнту співвідношення 1,2.
Також, представником позивача зазначено, що фінансовим результатом роботи підприємства протягом всього періоду, що підлягав ревізії є збиток, затверджені тарифи на теплопостачання не покривають фактичних витрат підприємства, залишки коштів на рахунках підприємства є незначними, в порівнянні з сумами дебіторської заборгованості, кредиторська заборгованість перевищує дебіторську заборгованість станом на 01.07.2012 року в 2,4 рази, станом на 01.01.2013 р. в 2,2 рази, станом на 01.01.2014 роки в 3,3 рази, станом на 01.01.2015 роки в 2,9 рази, що свідчить про відсутність здатності підприємства виконувати свої зобов'язання перед кредиторами власними коштами, коефіцієнт ліквідності підприємства протягом періоду, що перевірявся значно менше 1,0, що свідчить про неможливість підприємства вчасно розрахуватись за своїми поточними зобов'язаннями та про недостатню фінансову стійкість. Таким чином, посилання відповідача на наявність власних можливостей підприємства для використання більш високих коефіцієнтів при визначенні посадових окладів окремим працівникам є необґрунтованою.
Враховуючи вищевикладене внаслідок завищення посадових окладів працівникам НКП "Нікопольтеплоенерго" зайво нарахована та виплачено заробітна плата, що порушенням Колективного договору на 2012-2015 роки, Галузевої та Регіональної угоди на 2009-2013 роки, ст. 15 Закону України "Про оплату праці", крім того на суму зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати зайво нарахована та перераховано єдиного соціального внеску за період з 01.07.2012 по 31.12.2014 роки, чим порушено вимоги ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".
Щодо подвійної оплати за рахунок коштів послуг ОСОБА_3, що дублюють обовязки заступника голови бухгалтера ОСОБА_4, то відповідач посилається та те, що питання організації роботи на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.
ОСОБА_3 було розроблено та вдосконалено спеціалізоване програмне забезпечення для обліку основних засобів та нарахування амортизації основних засобів.
Однак, відповідно до укладеної трудової угоди послуги, які було надано ОСОБА_3 підприємство дійсно дублюють роботу існуючих найманих працівників, а отже не можуть бути включені до обґрунтованих витрат підприємства.
В тому числі, ревізією встановлено, що НКП "Нікопольтеплоенерго" з розрахунку фактичних витрат з надання послуг з теплопостачання у Розрахунку із різниці в тарифах за 2012-2013 роки та 10 місяців 2014 року не виключено витрати, які не пов'язані з наданням послуг з теплопостачання, такі як витрати на проектні роботи щодо встановлення індивідуального опалення, витрати на інформаційно-консультаційне супроводження на отримання ліцензії на право здійснення господарської діяльності у будівництві, вартість ліцензії на здійснення діяльності у будівництві, витрати на розробку проектно-кошторисної документації з модернізації систем опалення та технічного переоснащення котелень, зайве нарахування заробітної плати та завищених витрат за трудовою угодою з фізичною особою.
З урахуванням питомої ваги населення у загальному обсязі відпущеної теплової енергії за 2012-2013 роки та 10 місяців 2014 року, суму фактичних витрат НКП "Нікопольтеплоенерго" завищено на суму 407766,00 грн.
При цьому, як зазначено представником відповідача в уточненнях на адміністративний позов просить відмовити в задоволенні стягнення щодо 5 364 302, 38 гривень. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення в сумі 233 264, 14 грн. відповідач визнає.
Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їхбезпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням висновків суду викладених вище, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, в сумі 1 205 692,06 гривень (5 597 566, 52 грн. - 4 391 874,46 грн.).
Керуючись ст.ст. 71, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" про стягнення коштів в сумі 5 597 566,52 грн. - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1