Справа № 742/3286/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2015 р. м. Київ К/800/8110/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання за участю представника третьої особи ОСОБА_1 Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г. ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_7 до Прилуцької міської ради Чернігівської області, голови Прилуцької міської ради Чернігівської області, треті особи ОСОБА_1, Служба у справах дітей Прилуцької міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року ОСОБА_7 пред'явив позов до Прилуцької міської ради Чернігівської області, Голови Прилуцької міської ради Чернігівської області, треті особи ОСОБА_1, Служба у справах дітей Прилуцької міської ради про

визнання протиправним та скасування пункту 2 розпорядження від 28 січня 2014 року № 19р про передачу в спільну-часткову власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1;

визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 07 лютого 2014 року, виданого на ОСОБА_1 та ОСОБА_8 по 31/100 частин кожному.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2014 року у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_7 до Прилуцької міської ради Чернігівської області, голови Прилуцької міської ради Чернігівської області, треті особи ОСОБА_1, Служба у справах дітей Прилуцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2014 року в частині відмови у відкритті провадження щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування пункту 2 розпорядження міського голови Прилуцької міської ради Беркута Ю.В. від 28 січня 2014 року № 19 «Про приватизацію квартир» скасовано. В цій частині справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2014 року залишено без змін.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року, у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування пункту 2 розпорядження від 28 січня 2014 року № 19р про передачу в спільну часткову власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове про задоволення позовної вимоги, а саме визнати протиправним та скасувати пункт 2 розпорядження від 28 січня 2014 року № 19 про передачу в спільну-часткову власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 в приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_8

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що 26 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_8.

Згідно ордеру на житлове приміщення від 30 серпня 2011 року, виданого на підставі рішення виконкому Прилуцької міської ради Чернігівської області від 30 серпня 2011 року, позивачу з сім'єю у складі трьох чоловік (він, дружина і дочка) надано право заняття житлового приміщення площею 29,8 кв. м, яке складається із двох ізольованих кімнат у квартирі АДРЕСА_1.

На підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2012 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розірвано.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 22 грудня 2012 року в цивільній справі змінено умови договору найму вказаної квартири шляхом виділення ОСОБА_1 у користування з малолітньою донькою ОСОБА_8 кімнати № 8 площею 17,2 кв. м, а кімнату №7 площею 12,6 кв. м. - виділено позивачу. При цьому, приміщення №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6 у зазначеній квартирі залишено у спільному користуванні.

З копії технічного паспорта та листа комунального підприємства «Прилукижитлобуд» від 17 травня 2013 року слідує, що жилі кімнати у вищезгаданій квартирі є ізольованими одна від одної, і мають виходи в коридор (приміщення №1), з якого в подальшому наявні виходи до решти приміщень квартири за №№ 2, 3, 4, 5, 6 (коридор, ванна кімната, санвузол, кухня та лоджія).

28 січня 2013 року ОСОБА_1 укладено з комунальним підприємством «Прилукижитлобуд» договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 27 серпня 2013 року №414 «Про приватизацію житлових приміщень» дозволено приватизацію житлових приміщень, які належать до комунальної власності територіальної громади міста і обліковуються в комунальному підприємстві «Прилукижитлобуд», як неприватизовані, зокрема, квартири АДРЕСА_1, наймачем ОСОБА_1 та членами її сім'ї.

19 листопада 2013 року комунальним підприємством «Прилукижитлобуд» видано довідку про склад сім'ї наймача, з якої вбачається склад сім'ї - ОСОБА_1 (наймач) та ОСОБА_8 (донька), ізольована квартира складається з 1 кімнати жилою площею 17,2 кв.м. та приміщень спільного користування у відповідному розмірі.

Згідно пункту 2 розпорядження голови Прилуцької міської ради Чернігівської області Беркута Ю.В. від 28 січня 2014 року №19р «Про приватизацію квартир» ОСОБА_1 передано в спільну-часткову власність квартиру АДРЕСА_1.

Свідоцтвом про право власності на житло від 07 лютого 2014 року, виданим на підставі зазначеного розпорядження міського голови, посвідчується, що 31/50 частка вищевказаної квартири належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (31/100 частка) та членам її сім'ї ОСОБА_8 (31/100 частка). Згідно цього свідоцтва приватизована 31/50 частка квартири, яка становить 32,1 кв. м. Тобто, до складу приватизованої частки увійшли кімната площею 17,2 кв.м. та приміщення квартири, які перебувають у спільному з позивачем користуванні.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування пункту 2 розпорядження від 28 січня 2014 року № 19р про передачу в спільну-часткову власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки на момент прийняття 28 січня 2014 року розпорядження №19р «Про приватизацію квартир» щодо передачі в спільну-часткову власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1, позивач не перебував членом сім'ї ОСОБА_1, тому надання згоди на приватизацію по 31/100 частки даної квартири (ізольованої кімнати в квартирі) від нього не вимагалося.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції та залишив постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 листопада 2014 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій не погоджується із огляду на наступне.

Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до невірного висновку, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся із позовом про визнання протиправним та скасування пункту 2 розпорядження Прилуцької міської ради Чернігівської області від 28 січня 2014 року № 19р «Про приватизацію квартир» щодо передачі в спільну-часткову власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У справі, що розглядається, спір стосується захисту житлових прав позивача, порушених на його думку, видачею спірного розпорядження.

Положення пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що вирішення наведеного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, його розгляд повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанції прийшли до невірних висновків, що справа підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Спір підлягає вирішенню загальним місцевим судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 157, 211, 221, 228, 230, 231 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року скасувати, провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_7 до Прилуцької міської ради Чернігівської області, голови Прилуцької міської ради Чернігівської області, треті особи ОСОБА_1, Служба у справах дітей Прилуцької міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення закрити.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 235 - 244-2 КАС України.

Судді: