Справа № 2270/7047/12
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2270/7047/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКозачок І.С.
при секретаріЛитвинюк К.Б.
за участі: позивача представника відповідачаОСОБА_3 Єгорової О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2012 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області.

Просив, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог, зобов'язати відповідача виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.08.2011 року по 16.11.2012 року в сумі 33 363 грн. 80 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідач згідно із наказом №188-о від 15.08.2011 року звільнив його із займаної посади та не здійснив повний та своєчасний розрахунок по заробітній платі, що, на думку позивача, є порушення вимог КЗпП України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2015 року скасовані попередні судові рішення у цій справі, а справу скеровано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач позов підтримує з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає. Вказує на те, що на цей час будь - яка заборгованість у ДФІ в Хмельницькій області перед позивачем відсутня, оскільки усі належні йому кошти були виплачені на підставі судових рішень та наказів №101-о від 20.02.2011 року, №262-о від 12.11.2012 року та №59-0 від 13.03.2013 року.

Також вказує на те, що у березні 2013 року на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.03.2013 року позивачу була проведена виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (з урахуванням індексації) за період з 16.08.2011 року по 18.08.2011 року.

Тому, на думку відповідача, на цей час взагалі відсутній предмет спору, оскільки позивачу виплачені усі належні йому кошти з урахуванням правових висновків Вищого адміністративного суду України, викладених в ухвалі від 28.10.2015 року. В задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.04.2011 року у справі № 2а/2270/1651/11, яка набрала законної сили 21.06.2011 року, визнано протиправним та скасовано наказ в. о. начальника КРУ в Хмельницькій області №11-о від 19.01.2011 року про звільнення ОСОБА_3; поновлено ОСОБА_3 на посаді головного контролера ревізора відділу інспектування у сфері послуг КРУ в Хмельницькій області та стягнуто з КРУ в Хмельницькій області на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.01.2011 року по 13.04.2011 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.01.2013 року по справі №2270/6420/12 ДФІ в Хмельницькій області зобов'язано нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середньомісячну заробітну плату за час затримки виконання рішення суду з 13.04.2011 року по 20.05.2011 року (дата поновлення на посаді) з урахуванням індексації.

Згідно із наказом КРУ в Хмельницькій області №188-о від 15.08.2011 року ОСОБА_3 було звільнено ( друге звільнення) з посади головного контролера-ревізора відділу інспектування у сфері послуг КРУ в Хмельницькій області на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із ліквідацією відділу інспектування у сфері послуг.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.10.2011 року у справі № 2270/10020/11 у задоволенні позову ОСОБА_3 про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012 року у цій же справі визнано протиправним та скасовано наказ виконуючого обов'язки начальника Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області №188-о від 15.08.2011 року в частині формулювання причин звільнення. Постановлено вважати ОСОБА_3 звільненим за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, вважаючи, що при його звільненні 15 серпня 2011 року з ним не було проведено належного та своєчасного розрахунку, звернувся до суду.

На виконання рішень судів по справі №2а/2270/1651/11 відповідач видав наказ №101-о від 20.05.2011 року, яким ОСОБА_3 нарахована та виплачена середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу у період з 20.01.2011 року по 13.04.2011 року в сумі 5 875 грн. 22 коп.

В матеріалах справи є лист ДФІ у Хмельницькій області від 06.03.2013 року №22-12-03-14/1390, де зазначається, що відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2012 року по справі №2270/6420/12 наказом ДФІ в Хмельницькій області №262-о від 12.11.2012 року ОСОБА_3 19.11.2012 року була нарахована та виплачена середньомісячна заробітна плата в сумі 2 290 грн. 34 коп. за період з 13.04.2011 року по 20.05.2011 року.

Крім того, на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.04.2011 року по справі №2а/2270/1651/11 КРУ в Хмельницькій області прийняті накази №101-о від 20.02.2011 року та №188-о від 15.08.2011. Кошти, нараховані на підставі цих наказів були виплачені позивачу, підтвердженням чого є платіжне доручення №1312 від 19.08.2011 року по заявці на видачу готівки від 19.08.2011 року.

Досліджуючи спірні правовідносини суд виходить з наступного.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який приймає рішення по суті спору.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.10.2015 року у цій справі зазначається про те, що суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу, дійшли правильного висновку про задоволення позову в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 16 по 18 серпня 2011 року включно.

Суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що позивач, не розмежовуючи строки виплат, проведених за рішеннями судів про його поновлення на посаді і виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 20 січня 2011 року по 13 квітня 2011 року та стягнення середньомісячної зарплати за час затримки виконання рішення суду з 13 квітня 2011 року по 20 травня 2011 року, безпідставно вважає, що при звільненні 15 серпня 2011 року відповідач повинен був провести виплати у тому числі по вказаним судовим рішенням (справи №2а/2270/1651/11 і №2270/6420/12).

Крім того, суд зазначив, що позивач не враховує, що оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду регулюється статтею 236 КЗпП України, що і було вирішено у справі №2270/6420/12.

Натомість, звільнення позивача 15 серпня 2011 року по наказу №188-о від 15 серпня 2011 року є іншим звільненням з роботи, тому по ньому проводяться тільки виплати щодо цього звільнення, які не врегульовані судовими рішеннями, тому правомірною є вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку відповідно до вимог статті 117 КЗпП України за період з 16 серпня 2011 року по 18 серпня 2011 року включно (3 дні) з урахуванням індексації.

Вказане стягнення повинне здійснюватись на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України висновки і мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Державної фінансової інспекції у Хмельницькій області від 13.03.2013 року №59-0 позивачу була проведена виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (з урахуванням індексації) за період з 16.08.2011 року по 18.08.2011 року.

Відповідачем був проведений розрахунок середнього заробітку ОСОБА_3 за вище вказаний період, згідно із яким середньоденна заробітна плата позивача складає 116 грн. 24 коп.

У матеріалах справи наявна копія платіжного доручення №271 від 13.03.2013 року із додатком про перерахування коштів у сумі 297 грн. 61 коп. на картковий рахунок позивача.

Крім того, суд звертає увагу на довідку ДФІ в Хмельницькій області від 04.03.2013 року №23, яка підтверджує те, що ОСОБА_3 відповідно до наказу №101-о від 20.02.2011 року була нарахована та виплачена середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу у період з 20.01.2011 року по 13.04.2011 року в сумі 5 875 грн. 22 коп.

Також за період трудових відносин з 20.05.2011 року по 15.08.2011 року позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата у розмірі 11 448 грн. 14 коп., з урахуванням утриманих обов'язкових платежів.

У той же час, період з 15.08.2011 року (дата другого звільнення позивача) по 16.11.2012 року (дата виплати коштів за судовим рішенням про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення суду з приводу поновлення на посаді після першого звільнення позивача) не можна вважати часом затримки розрахунку при звільненні (другому), на чому наголосив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 28.10.2015 року.

Оскільки судом не встановлено, що у відповідача існує будь - яка заборгованість перед позивачем в частині виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 15.08.2011 року, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем доведено безпідставність позовних вимог, у задоволенні позову слід відмовити. Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 14 грудня 2015 року 12.00

Суддя/підпис/І.С. Козачок
"Згідно з оригіналом" Суддя І.С. Козачок