Справа № 804/14512/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Ляшко О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропромліт" до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грантехнологія» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає висновки податкової перевірки хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зробленими у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки прийняті податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, що підтверджено матеріалами справи.
Відповідач надав заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що перевірка позивача проведена правомірно, а оскаржувані позивачем рішення винесені в межах та у відповідності до вимог чинного законодавства України, у задоволенні позову просив відмовити.
Представник третьої особи надав пояснення, яким підтвердив взаємовідносини ТОВ «Грантехнологія» з ТОВ «Дніпромліт» у квітні 2015 року, надав первинну документацію підприємства на підтвердження реальності укладеного договору, просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
У період з 18.08.2015 р. по 21.08.2015 р. Дніпропетровською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС України у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Дніпропромліт» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Грантехнологія» за квітень 2015 року.
За результатами даної перевірки Дніпропетровською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області було складено акт від 21.08.2015 року № 56/22-01/21866376.
Згідно вказаного акту:
- не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «Грантехнологія», їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме: встановлено відсутність об'єктів оподаткування безтоварність таких операцій та неможливість реального здійснення платником податків операцій з ТОВ «Грантехнологія» за квітень 2015 року;
- на порушення п. 198.3, пі 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, позивачем занижено ПДВ за квітень 2015 року всього на суму 244322 грн. 06 коп. по взаємовідносинам з ТОВ «Грантехнологія».
Враховуючи вказані висновки акту перевірки від 21.08.2015 p., податковим органом були винесені податкові повідомлення-рішення:
Дані податкові повідомлення-рішення були отримані позивачем 16.09.2015 р.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.
Разом з тим, суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. При цьому немає значення, яким цивільно-правовим договором опосередковано господарську операцію, а також те, чи визнаний відповідний договір недійсним у судовому порядку. Складені первинні документи не свідчать безпосередньо про реальність укладеної угоди.
Податкові обов'язки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для з'ясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання тих чи інших активів учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.
Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції - дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо).
Реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.
Також у такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника (наявність виробничих потужностей, персоналу тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка тощо).
Згідно положень статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
В Акті перевірки наводяться обставини господарських правовідносин між ТОВ «Дніпромліт» та ТОВ «Грантехнологія» за квітень 2015 року.
Судом встановлено, що 16.03.2015 року ТОВ "Грантехнологія" було укладено із ТОВ «Дніпромліт» договір поставки № 160315/1.
У відповідності із вказаним договором ТОВ «Грантехнологія», як постачальник, взяло на себе зобов'язання передати ТОВ "Дніпромліт", яке виступило покупцем, металопродукцію у відповідності до специфікацій (додатків) до цього Договору, а Покупець - прийняти поставлену продукцію та оплатити її вартість в порядку і строки, передбачені Договором.
На виконання вказаного договору ТОВ «Грантехнологія» у квітні 2015 року здійснило постачання товару на адресу ТОВ "Дніпромліт" на загальну суму 1465992,36 грн., у тому числі ПДВ 244332,06 грн.
На підтвердження факту реального здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Грантехнологія», позивачем були надані усі первинні документи, зокрема: договір № 1-14 від 02.01.2014 р. оренди юридичної адреси підприємства, яка одночасно є складом, договір поставки № 160315 від 16.03.2015 p., виписані на його виконання рахунки фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, з яких вбачається, що товар, придбаний у ТОВ «Грантехнологія» було перевезено транспортним засобом КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3
При цьому, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, вказаний транспортний засіб належить ТОВ «Дніпропромліт» на праві власності, а водія ОСОБА_3 прийнято до штату підприємства 07.08.2007 р. згідно наказу № 88/1 -ОК, де він перебуває на даний час, що підтверджено штатним розкладом та звітом за формою 1-ДФ.
Крім того, згідно товарно-транспортних накладних, вказаний у них товар було отримано ОСОБА_4 за довіреностями (журнал реєстрації довіреностей було надано службовим особам податкового органу при проведенні перевірки).
Таким чином, постачання товару підтверджується податковими та видатковими накладними, довіреностями та товаро-транспортники накладними, які були надані для перевірки та під час судового розгляду.
Судом встановлено, що отримана від ТОВ «Грантехнологія» продукція була використана ТОВ "Дніпромліт" у власній господарській діяльності.
Разом з тим, до перевірки та до суду були надані всі первинні документи, по взаємовідносинам позивача із підприємством ТОВ «Грантехнологія», які були складені належним чином та відповідають вимогам чинного законодавства.
Крім того, наведені в Акті перевірки дані щодо третіх осіб ТОВ "СП Бонум" (13627189) та ТОВ "Опттрансторг" (39533116), з якими ТОВ "Дніпромліт" не мало господарсько-правових відносин, не є належним та допустимим обґрунтуванням висновків про порушення податкового законодавства з боку ТОВ "Дніпромліт", оскільки вони свідчать про можливі порушення допущені третіми особами, та не підтверджують наявність порушень при веденні податкового обліку або нереальність господарських операцій безпосередньо між позивачем та ТОВ «Грантехнологія».
В судове засідання з'явився представник ТОВ «Грантехнологія» ОСОБА_5, який є засновником даного товариства, та якого суд допитав в якості свідка. Дана особа підтвердила наявність господарських відносин з позивачем згідно договору поставки № 160315/1 від 16.03.2015 року, надала пояснення щодо порядку, способу строку виконання вказаних господарських операцій, також надані пояснення щодо технічної можливості здійснення даних операцій.
Директор ТОВ «Грантехнологія» ОСОБА_2 надала письмові пояснення по справі, якими підтвердила взаємовідносини з позивачем, пояснила порядок, строки виконання вказаного договору, порядок поставки товарів тощо.
Таким чином, під час судового розгляду справи позивачем підтверджено належними та достатніми доказами факт отримання товарів від ТОВ «Грантехнологія», а отже й правомірність формування податкового кредиту.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У зв'язку з викладеним вище, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпромліт" до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грантехнологія», про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.
З огляду на викладену вище норму, суд вважає за необхідне стягнути з з Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань останньої на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпромліт" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3798 грн. 14 коп.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпромліт" до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Грантехнологія», про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Стягнути з Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань останньої на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпромліт" (код ЄДОРПОУ 21866376) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3798 грн. 14 коп. (три тисячі сімсот дев'яноста вісім гривень 14 копійок).
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Б. Ляшко