Справа № 2а-0770/791/12
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Справа № 876/11575/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах Приватного підприємця ОСОБА_2 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.07.2013р. у справі за позовом Приватного підприємця ОСОБА_2 до Міністерства фінансів України, третя особа Кабінет Міністрів України, про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2010 року Приватний підприємець ОСОБА_2 (надалі - ПП ОСОБА_2) звернулася до суду з позовом до Міністерства фінансів України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства фінансів України від 08.05.2009 року №650 «Про зупинення дії ліцензій Міністерства фінансів України на провадження організації діяльності з проведення азартних ігор».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ПП ОСОБА_2 оплатила та придбала у 2006 році Ліцензію з організації діяльності з проведення азартних ігор Серії НОМЕР_1 вартість 952253 гривень 25 копійок. Строк дії ліцензії з 17.05.2006 року по 16.05.2011 року або 1826 днів. Однак, 07 травня 2009 року Кабінетом Міністрів України було видано розпорядження № 949 -р «Про заходи щодо підвищення рівня безпеки громадян», пп.2, п. 3 якого доручив у тому числі і Міністерству фінансів України зупинити строком на один місяць дію ліцензій, виданих суб'єктам господарювання, які провадять діяльність у сфері грального бізнесу (крім лотерей), для забезпечення їх перевірки МНС Держгірпромнаглядом, іншими контролюючими та наглядовими органами з питань забезпечення їх безпечного використання. На виконання даного розпорядження № 494 -р, Міністерством фінансів України було видано наказ від 08.05.2009 року № 650 «Про зупинення дії ліцензії Міністерства фінансів України на провадження організації діяльності з проведення азартних ігор». Даним наказом Міністерства фінансів України було зупинено до 07 червня 2009 року дію Ліцензій Міністерства фінансів України на провадження організації діяльності з проведення азартних ігор, виданих суб'єктам господарювання, згідно з переліком, що додається до наказу.

Позивач вважає, що вищезгаданий наказ є протиправним та таким, що порушує її законні права, посилаючись на наступне. Міністерство фінансів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та Законів України, актами Кабінету міністрів України та Положенням про Міністерство фінансів України. Повноваження Міністерства фінансів України щодо зупинення дії ліцензій на провадження організації діяльності з проведення азартних ігор ні Конституція України, ні інші Закони не передбачають.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 липня 2013 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржив представник ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ПП ОСОБА_2, який вважає, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що наказ Міністерства фінансів України від 08.05.2009р. № 650 «Про зупинення дії ліцензій Міністерства фінансів України на провадження організації діяльності з проведення азартних ігор» є протиправним та таким, що порушує законні права позивача, тому підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що, 22.06.2006 року ПП ОСОБА_2 (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_2 від 26.10.1999 року) було видано Міністерством фінансів України Ліцензію Серії НОМЕР_1 від 22.06.2006 року для організації діяльності з проведення азартних ігор (діяльність з організації та проведення азартних ігор на гральних автоматах).

12.02.2008 року ПП ОСОБА_2 було видано Закарпатською обласною державною адміністрацією Ліцензію Серії НОМЕР_3 від 12.02.2008 року для здійснення такого виду діяльності, як: організація та утримання тоталізаторів, гральних закладів.

Відмовляючи в задоволенні позову ПП ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не порушено вимог законодавства, Кабінет Міністрів України вживаючи заходи щодо підвищення рівня безпеки громадян, поклав обов'язок призупинити дію ліцензій на Міністерство фінансів, строком на один місяць, то порушення з боку Міністерства фінансів України відсутні, оскільки відповідач виконував покладені на нього обов'язки, встановлені спеціальним законодавством.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що такий відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.113 Конституції України, ч.1 ст.1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Частиною 2 статті 1 вказаного Закону, передбачено, що Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Згідно з ч.1 ст.117 Конституції України та ст. 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 16.05.2008 року (закон втратив чинність згідно із Законом України від 7 жовтня 2010 року № 2591-VI) Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Відтак, законодавством Кабінету Міністрів України встановлено повноваження приймати підзаконні нормативно-правові акти, щодо реалізації державної політики у відповідній сфері. Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» є спеціальним законом, який визначає види господарські діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування порушення законодавства у сфері ліцензування.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 року № 1775-ІІІ, орган ліцензування - орган виконавчої влади, визначений Кабінетом Міністрів України, або спеціально уповноважений виконавчий орган рад для ліцензування певних видів господарської діяльності. Одним з основних принципів державної політики у сфері ліцензування є захист прав, законних інтересів, життя та здоров'я громадян, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави (передбачено статтею 3 Закону про ліцензування). Ліцензування не може використовуватися для обмеження конкуренції у провадженні господарської діяльності. Ліцензія є єдиним документом дозвільного характеру, який дає право на зайняття певним видом господарської діяльності, що відповідно до законодавства підлягає обмеженню.

Статтею 4 цього Закону «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» передбачено, що реалізацію державної політики у сфері ліцензування здійснює Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважений орган з питань ліцензування, а також органи виконавчої влади, визначені Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноважені виконавчі органи рад, уповноважені провадити ліцензування певних видів господарської діяльності.

Згідно з статтею 6 Закону про ліцензування - орган ліцензування забезпечує виконання законодавства у сфері ліцензування.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2000 року № 1698 «Про затвердження переліку органів ліцензування» в редакції від 29 грудня 2008 року, визначено, що Міністерство фінансів України є органом, який здійснює ліцензування щодо господарської діяльності з організації та проведення азартних ігор.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 06.01.2010 року абзац «організація діяльності з проведення азартних ігор» пункту 8 і абзац «організація та утримання тоталізаторів, гральних закладів» пункту 31 графи «Вид господарської діяльності» переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2000 року № 1698 виключено.

Таким чином, станом на момент звернення ОСОБА_2 до суду, Міністерство фінансів України не здійснювало функції органу ліцензування у сфері грального бізнесу.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабмін спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, додержання прав і свобод людини та громадянина.

Міністерство фінансів України здійснює свою діяльність відповідно до законодавства та на підставі Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1837.

Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Міністерство фінансів у межах своїх повноважень на основі та на виконання актів законодавства видає накази, організовує і контролює їх виконання, що передбачено частиною 7 Положення.

Згідно з положенням про Міністерство фінансів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1837, Міністерство фінансів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищезазначене, Міністерство фінансів України, як центральний орган виконавчої влади та орган ліцензування у сфері організації діяльності з проведення азартних ігор, на момент прийняття рішення, діяв в межах своєї компетенції та у спосіб передбачений Конституцією України та законами України, як цього вимагає ч.2 ст.19 Конституції України.

Пунктом 3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.05.2009 року № 494-р «Про заходи щодо підвищення рівня безпеки громадян» зобов'язано Міністерство фінансів України, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським держадміністраціям: зупинити строком на один місяць дію ліцензій, виданих суб'єктам господарювання, які провадять діяльність у сфері грального бізнесу (крім лотерей), для забезпечення їх перевірки МНС, Держгірпромнаглядом, іншими контролюючими та наглядовими органами з питань забезпечення їх безпечного використання.

На виконання Розпорядження відповідач видав Наказ № 659 від 08.05.2009 року, пунктом 1 якого зупинено дію ліцензій Міністерства фінансів України на провадження організації діяльності з проведення азартних ігор, виданих суб'єктами господарювання до 07 червня 2009 року. Згідно переліку, двісті п'ятьом суб'єктам господарювання, зупинено дію ліцензій, в тому числі під № 74 у переліку вказано позивача ОСОБА_2.

Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 травня 2009 року № 494-р «Про заходи, щодо підвищення рівня безпеки громадян» є обов'язковими до виконання Міністерством фінансів України.

Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з врахуванням того, що Кабінет Міністрів України поклав обов'язок призупинити дію ліцензій Мінфіну на певний строк, то порушення з боку Міністерства фінансів України відсутні, оскільки Мінфін виконував покладені на нього обов'язки, встановлені спеціальним законодавством.

Крім того, суд зазначає, що строк на який зупинялася дія ліцензії суб'єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність з проведення азартних ігор, виданих Міністерством фінансів України, згідно п.1 Наказу закінчився 07.06.2009 року.

При цьому, відповідно до статті 7 Закону України « Про ліцензування певних видів господарської діяльності» Експертно - апеляційна рада є колегіальним органом, створеним при спеціально уповноваженому органі з питань ліцензування. Рішення експертно-апеляційної ради мають характер експертних висновків і є обов'язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування.

Рішенням експертно-апеляційної встановлено, що Міністерство фінансів України діяло в межах вимог та повноважень визначених Положенням про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2006 року № 1837, а оскаржуваний наказ не може бути визнаний таким, що не відповідає нормам законодавства у сфері ліцензування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що видаючи оскаржуваний наказ Міністерство фінансів України діяло в межах повноважень (ч.7 Положення) та на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України, а тому суд не вбачає підстав для визнання цього наказу протиправним і його скасування.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 41, 195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах Приватного підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.07.2013 року у справі № 2а-0770/791/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль