Справа № 2а-5385/11/2670
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2015 р. м. Київ К/9991/68299/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого суддіГоловчук С.В. (суддя-доповідач),
суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

секретар судового засідання Малина Л.В.,

за участю представника відповідача - Токмакова С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до Міністерства оборони України, треті особи: Державна судова адміністрація України, Державне казначейство України, про визнання дій неправомірними, стягнення невиплаченої одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій та зобов'язання виплатити одноразову грошову допомогу. В обґрунтування вимог зазначив, що працював на посаді судді військового апеляційного суду Центрального регіону, з якої звільнився 18 листопада 2010 року за підпунктом «б» (за станом здоров'я) частини 7 статті 26 Закону України від «Про військовий обов'язок та військову службу». Вказував, що відповідно до пункту 4 Розділу ХІІІ Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VІ) має право на отримання грошової допомоги при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ), яку відповідач відмовляється виплатити. Вважаючи дії неправомірними, просив суд визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати Міністерство оборони України виплатити одноразову грошову допомогу, з урахуванням грошового забезпечення за жовтень 2010 року, розрахованого відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2010 року в сумі 777771,73 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року, позов задоволено частково. Зобов'язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_5 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за двадцять років календарної військової служби, з урахуванням індексації грошових коштів та грошового забезпечення за жовтень 2010 року, розрахованого на підставі чинного законодавства, відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2010 року № 2а-16531/10/2670. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Міністерство оборони України порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Вказує, що Міністерство оборони України не має повноважень нараховувати та виплачувати одноразову грошову допомогу при звільненні суддям військових судів, оскільки такі виплати здійснюються на підставі відомостей Державної судової адміністрації, яка є розпорядником таких коштів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судами встановлено, що згідно з наказом Міністерства оборони України від 14 жовтня 2010 року № 1100 ОСОБА_5 звільнено з посади судді військового апеляційного суду Центрального регіону за підпунктом «б» частини 7 статті 26 Закону № 2453-VІ (за станом здоров'я) у зв'язку з ліквідацією військових судів у відповідності до Закону № 2453-VІ.

Наказом військового апеляційного суду Центрального регіону від 16 листопада 2010 року №60-к позивача виключено зі списків особового складу військовослужбовців військового апеляційного суду Центрального регіону, знято з усіх видів забезпечення з 18 листопада 2010 року та наказано виплатити згідно пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби 29 роки 07 місяці 08 днів, пільгова 30 років 03 місяці 18 дні у сумі 167774,57 грн.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Міністерство оборони України зобов'язане здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 грудня 2010 року у справі № 2а-16531/10/2670.

Проте з такими висновками погодитись неможливо.

Згідно з пунктом 4 розділу ХІІІ Перехідних положень Закону № 2453-VI суддям військових судів гарнізонів, апеляційних військових судів регіонів, Апеляційного суду Військово-Морських Сил, військової судової колегії Верховного Суду України, які звільнені з військової служби, виплачується грошова допомога при звільненні з військової служби в порядку і розмірі, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною 2 статті 15 цього Закону встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Абзацом 4 вказаної норми визначено перелік осіб, уповноважених здійснювати таку виплату, зокрема, виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

На реалізацію приписів наведених норм закону, прийнято Розпорядження №1288-р, згідно з пунктом 1 якого, Міністерство оборони зобов'язали забезпечити за рахунок асигнувань, виділених у 2011 році за фондом оплати праці за програмою 2101020 «Утримання особового складу Збройних Сил України», виплату суддям військових судів гарнізонів, апеляційних військових судів регіонів, апеляційного суду Військово-Морських Сил Збройних Сил, звільненим з військової служби у зв'язку з ліквідацією таких судів (далі - судді військових судів), одноразової грошової допомоги, встановленої пенсії пунктом 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ.

За змістом частини 2 цього Розпорядження, виплата одноразової грошової допомоги суддям військових судів проводиться на підставі персонального списку суддів військових судів із зазначенням їх військового звання, прізвища, імені та по батькові, адреси фактичного місця проживання, суми місячного грошового забезпечення, вислуги років, суми допомоги; копій наказів голів військових судів про виключення суддів військових судів із списків особового складу таких судів, поданих до Міністерства оборони Державною судовою адміністрацією.

Таким чином, за наведеними приписами, визначення розміру та нарахування грошової допомоги віднесено до компетенції ДСА України, в той час як її виплата здійснюється Міністерством оборони України за рахунок коштів, виділених на утримання особового складу Збройних Сил України.

Із матеріалів справи видно, що відповідно до наказу Військового апеляційного суду Центрального регіону від 16 листопада 2010 року №60к ОСОБА_5 підлягала до виплати одноразова грошова допомога у розмірі 167774,57 грн. У поданому 28 грудня 2011 року до Міністерства оборони України персональному списку суддів військових судів ДСА України визначило розмір одноразової грошової допомоги в сумі 167774,57 грн.

Отже, ДСА України самостійно виконало покладений на нього обов'язок подати до Міністерства оборони України персональний список суддів військового апеляційного суду Центрального регіону в порядку та строки, визначені Розпорядженням №1288-р, та обчислило розмір допомоги, що підлягає виплаті позивачу через Міністерство оборони України.

Задовольняючи позов в частині зобов'язання Міністерство оборони України виплатити позивачу одноразову допомогу, суди виходили з того, що розмір допомоги має обчислюватись з урахуванням грошового забезпечення позивача за жовтень 2010 року, розрахованого на підставі діючого законодавства, відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 грудня 2010 року у справі № 2а-16531/10/2670, яка набрала законної сили.

Вказаною постановою у спорі між ОСОБА_5 та ДСА України, Військовим апеляційним судом Центрального регіону визнано неправомірними дії відповідачів щодо виділення коштів, нарахування та виплати ОСОБА_5 заробітної плати за період з 14 квітня 2008 року по 31 жовтня 2010 року на підставі п.4-1 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03 вересня 2005 року, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1310 від 31 грудня 2005 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., а не з встановленого її розміру, відповідно до законів України про Державний бюджет на 2008, 2009,та 2009 роки. Зобов'язано ДСА України здійснити розрахунок ОСОБА_5 при звільненні з військової служби, виходячи з посадового окладу, обчисленого з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», зокрема з 01 жовтня 2010 року, з посадового окладу в розмірі 8616,50 грн.

Із змісту мотивувальної частини цієї постанови видно, що задовольняючи позов ОСОБА_5, суди виходили з того, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року, визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» від 21 грудня 2005 року № 1243 в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865» від 31 грудня 2005 року № 1310 та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865.

Отже, правовою підставою для визнання дій відповідачів протиправними було визнання незаконним нормативно-правового акта, який регулював питання оплати праці судді зокрема, визначення розміру посадового окладу.

Разом з тим, на час вирішення спору у цій справі, постановою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2011 року постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року скасовано, у задоволенні позову про визнання незаконними та скасування зазначених постанов Кабінету Міністрів України відмовлено.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади регулюються ст.171 КАС України, за правилами ч.12 якої правила цієї статті застосовуються також у випадках, коли питання про законність нормативно-правового акта чи відповідність його правовому акту вищої юридичної сили постало під час розгляду іншої адміністративної справи.

Колегія суддів вважає, що предметом спору у цій справі є правові засади нарахування оплати праці суддів, у тому числі, визначення розміру посадового окладу, з якого обчислюється одноразова грошова допомога відповідно до чинного законодавства на час звільнення.

Проте, наведені обставини та норми процесуального закону при розгляді справи не враховані.

Крім того, ДСА України у цій справі не є відповідачем, позивач не оскаржує дії третьої особи щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги у сумі 167774,57 грн та не оспорює правильність нарахування цієї допомоги суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру цієї суми.

Водночас, суди не взяли до уваги доводи Міністерства оборони України про те, що виплата допомоги здійснюється за умови надання ДСА України документів, передбачених пунктом 2 Розпорядження №1288-р та не перевірили чи було виплачено ОСОБА_5 одноразову грошову допомоги у встановленому ДСА України розмірі.

Зазначені обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частини 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Головчук
Судді Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак