Справа № 2-а-34/2010
Суддя: Лукінова К. С.
Дата ухвалення: 2010-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Покровський районний суд Дніпропетровської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2010 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючої судді Лукінової К.С.

при секретареві Приходько Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про перерахунок розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

1)
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому просить суд визнати дії відповідача по нарахуванню і виплаті їй сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в 2006-2008 роках неправомірними. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на її користь суму недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 10547,67 грн. Зобовязати відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області призначити позивачці відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» - щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з 01.01.2009 року до закінчення строку передбаченої законом виплати, у розмірах які дорівнюють прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років. А також стягнути з відповідача на її користь всі судові витрати повязані з розглядом цієї справи.

В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що вона з вересня 2006 року перебуває на обліку у управлінні праці та соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімя з дітьми», так як 12 липня 2006 року у неї народився син: ОСОБА_3.

Відповідачем, як органом, що призначає та здійснює виплати державної допомоги сімям з дітьми, було призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Позивачка вважає, що дії відповідача не відповідають вимогам ст.15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми, порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку материнства і соціальний захист.

Згідно ст. 43 Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України „Про державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 р. № 3235-ІV, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений: з 01.01.2007 по 31.03.2007 400,00 грн.; з 01.04.2007 по 30.09.2007 410,00 грн.; з 01.10.2007 по 31.12.2007 418,00 грн.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 від 19.12.2006 р. № 489-V, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений: з 01.01.2007 року по 31.03.2007 року 434,00 грн. з 01.04.2007 р. по 30.09.2007 р. 463,00 грн., з 01.10.2007 р. по 31.12.2007 р. 470,00 грн.

Законом України „Про Державний Бюджет України на 2008 рік від 28.12.2007 р. № 107-VІ, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений: з 01.01.2008 р. по 31.03.2008 526,00 грн., з 01.04.2008 по 30.06.2008 538,00 грн., з 01.07.2008 по 30.09.2008 540,00 грн., з 01.10.2008 по 31.12.2008 557,00 грн.

З наступного випливає, що відповідач керуючись іншими нормативно-правовими актами, своїми діями невірно нарахував і здійснив позивачці виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2006-2008 роках.

Позивачці гарантована державна соціальна державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до діючого законодавства України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», та ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженнями та похованням» сума допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повинна була нараховуватися значно так:

всього за 2006 р. 2008 р. позивачка отримала допомоги в сумі 13637,00 грн.

Як вважає позивач, що нею недоотримана допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01 вересня 2006 року по грудень 2008 рік становить 10547,67 грн.

Своїми діями відповідач (невірно здійснивши нарахування і виплату допомоги при народженні дитини) грубо порушив позивачці Конституційні права на належний соціальний захист передбачені статтею 46 ОСОБА_4 України.

При нарахуванні допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідач керувався нормативно-правовими актами (зокрема Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006р. №489-V, та Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007р. № 107-VІ).

При прийнятті закону про Державний бюджет України Верховною Радою України систематично зупинялася дія інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, які є складовою конституційного права громадян на соціальний захист і достатній рівень життя кожного (статті 46, 48 ОСОБА_4 України).

Відповідно до п.5 Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року (справа № 1-29/2007), рішення у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до п.6 Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року (справа № 1-29/2007), Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Як вказує позивачка, що Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року (справа № 1-28/2008) Конституційний Суд України визнав неконституційними, такими, що не відповідають ОСОБА_4 України (є неконституційними), положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема були визнані неконституційними зміни до статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Крім того, відповідно до статті 56 ОСОБА_4 України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

ОСОБА_4 України проголосила Україну, соціальною, правовою державою, в якій людина, її життя і здоровя визначаються найвищою соціальною цінністю, а права людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Тому утвердження і забезпечення і свобод людини є головним обовязком держави.

Стаття 22 ОСОБА_4 України, чітко визначає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_4 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй.

ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантуються.

Відповідач є підрозділом центрального органу виконавчої влади, тому відповідно до статті 3 КАС України є субєктом владних повноважень, що здійснює владні управлінські функції на підставі законодавства, в тому числі на підставі делегованих повноважень.

Позивачка вважає, що право порушено відповідачем у сфері публічно-правових відносин, щодо незаконних дій, які відобразилися в невірному нарахуванню і призначенню сум повязаних з виплатою державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у звязку з чим створилась у відповідача переді позивачкою, заборгованість з соціальних виплат, яку вона і вимагає стягнути з відповідача в поданому позові. Форма і зміст позову повністю відповідає вимогам статті 105 КАС України, яка передбачає, що адміністративний позов може містити вимоги про стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування коштів, завданої його незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В судове засідання позивачка не зявилася, направивши до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача до суду також не зявилась, направивши заяву з проханням справу розглядати за її відсутності та просила відмовити в позові в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 липня 2006 року серія 1-КИ № 077673. (а.с. 10).

Згідно довідки від 08 січня 2009 року № 7 розміри виплаченої допомоги склали:

У вересні 2006 року 18,32 грн.

В жовтні 2006 року 91,62 грн.

В листопаді 2006 року 94,23 грн.

В грудні 2006 року 96,66 грн.

В січня 2007 та в лютому 2007 році по 98,37 грн.

В березні 2007 р. по липень 2007 р. по 99,72 грн.

В серпні 2007 році 101,16 грн.

В вересні 2007 р. 103,41 грн.

В жовтні 2007 р. та в листопада 2007 р. по 104,85 грн.

В грудні 2007 р. 107,73 грн.

В січні 2008 р. 110,88 грн.

В лютому, березні, квітні травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді та в грудні місяцях 2008 році позивачка отримала від управління праці та соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації по 130,00 грн. щомісяця.

Позивач є застрахованою особою в системі загальнообовязкового страхування та з вересня 2006 року їй призначена та виплачувалась відповідачем згідно розпорядження. Відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в редакції до 01.01.2008 року, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було встановлено наступне установити, що у 2007 році:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

- пункт 14 ст. 71 Закону: призупинити дію статті 12, частин першої статті 15 та пункту 3 розділу VІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Проте, рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, положення абзацу третього частини другої статті 56 та пункт 14 статті 71 втратили чинність як такі, що визнані неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152 ОСОБА_4 України закони, інші правові акти та окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09.07.2007 року дати ухвалення рішення Конституційного суду України рішення № 6-рп/2007, вищевказані норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»втратили чинність, а отже, з цього часу відновлено дію норм Закону в повному обсязі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах при розрахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2007 році з дати ухвалення відповідного рішення слід керуватися саме приписами статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Також судом встановлено, що відповідачем вчинені не протиправні дії по нарахуванню та виплаті та виплаті допомоги, а фактично допущено бездіяльність щодо незастосування відповідного розміру допомоги по догляду за дитиною при нарахуванні та виплаті сум такої допомоги у 2007 році.

Суд також звертає увагу на те, що обовязок по здійсненню перерахунку належних до виплат грошових сум законом покладено на органи праці та соціального захисту населення, у звязку із чим суд не може виконувати функції субєктів владних повноважень, покладених на них законом з огляду на принцип поділу державної влади, закріплений в статті 6 ОСОБА_4 України. Право позивача в даному випадку, при допущеній бездіяльності, повинно було б бути захищене шляхом зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу недоплачених сум. Отже відповідач мав би усунути допущене порушення шляхом перерахування розміру допомоги відповідно до правил статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та проведення відповідних доплат, у разі задоволення позову.

Частина перша ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми» була викладена в такій редакції Законом України від 28.12.2007 року допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. Пункт 3 Прикінцевих положень вказаного закону визначив, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року 50 відсоткам, з 1 січня 2009 року 75 відсоткам, з 1 січня 2010 року 100 відсоткам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї з розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Отже, у 2008 році відповідач правомірно керувався вищевказаними нормами та не допустив порушень прав позивачки, оскільки такі норми не визнані неконституційними.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» від 16 січня 2007 року № 32 установлено, що в 2007 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сімям з дітьми з 1 січня призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб і у ІІ-ІV кварталах виплачується органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб. До 01.01.2008 року стаття 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» мала наступну редакцію: право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має не застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

З 01.01.2008 року стаття 13 вказаного Закону, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 28.12.2007 року № 107-VI не розділяє осіб, які мають право на такий вид допомоги, в залежності від того, чи застрахована особа в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, та діє у наступній редакції: право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

З матеріалів справи вбачається, що орган управління праці і соціального захисту населення здійснює нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку саме на підставі Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», і такий орган не є робочим органом страховика Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

На думку суду, у 2008 році допомога була нарахована та сплачена в порядку та у розмірі, передбаченому Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми». З матеріалів справи вбачається, що виплата позивачці сум допомоги в 2008 році, що щомісячно складало по 144,10 грн. є виплатою у розмірі 130 грн. та додатково сум індексації, у звязку із чим суд відмовляє в задоволенні вимог за вказаний період.

Суд відмовляє також в задоволенні позовної вимоги про зобовязання відповідача здійснювати нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з дня подачі позову до закінчення строку виплати з тих підстав, що у 2008 році нарахування здійснено у відповідності із розміром, встановленим статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми». Суд відзначає, що така вимога також частково заявлена на майбутнє, а захисту підлягають лише порушені права, свободи чи інтереси. З огляду на викладене, суд не знайшов підстав для задоволення вказаної вимоги.

Також слід зазначити, що згідно ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

При цьому, позивач подала позовну заяву шляхом подачі її безпосередньо до канцелярії суду, згідно штампу 18.11.2009 року. Згідно ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Позивач клопотання про поновлення строку не заявила. Однак представник відповідача заявив клопотання та наполягав на відмові в позові в звязку з пропуском строку звернення позивачки до адміністративного суду. Отже у задоволенні вимог з вересня 2006 року по вересень 2008 року включно суд відмовляє у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми, Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, ст. 95 ОСОБА_4 України, п.п. 5,6 ст. 51 Бюджетного кодексу України, ч.3 160 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про перерахунок розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та стягнення боргу - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: К.С. Лукінова