Справа № 804/10485/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 грудня 2015 р. Справа № 804/10485/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріЗоідзе Т. А.
за участю:
позивача представника позивача представника відповідача-1 представника відповідача-2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 Бабаніної Т. І. Мазуркевич А. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відповідача 1 Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області, Відповідача 2 Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відповідача 1 Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області, Відповідача 2 Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області про скасування висновку про результати службового розслідування, скасування наказу № 959 від 26.03.2015 року, скасування наказу № 128о/с від 31.03.2015 року, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем-2 протиправно було винесено наказ Про звільнення в запас Збройних сил України за п. 64 «є» (за порушення службової дисципліни) ОСОБА_3 №122 о/с від 31.03.2015р., який прийнято на підставі наказу Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 №959 від 26.03.2015р. Оскаржувані накази було винесено на підставі результатів службового розслідування, яке, за твердженням позивача, проведено формально, поверхнево, однобічно та необ'єктивно.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2015р. провадження у частині оскарження наказу № 128о/с від 31.03.2015 року, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу було закрито за пунктом 4 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечили, надали до суду клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову, в обґрунтування якого зазначили, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні позивач та представник позивача проти залишення без розгляду адміністративного позову заперечили, просили відмовити у задоволенні клопотання відповідача, посилаючись на пропуск строку з поважних причин.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 з 11.02.2002 р. проходив службу в органах внутрішніх справ, зокрема, з 05.03.2013 р. на посаді старшого інспектора сектора професійної підготовки відділу кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області, що підтверджується матеріалами справи.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області від 31.03.2015р. №128о/с позивача було звільнено за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) у запас Збройних сил України, у якому підставою зазначено Наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області від 26.03.2015р. №959 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3.». Наказ №959 від 26.03.2015р. було прийнято на підставі службового розслідування.

02 квітня 2015 року ОСОБА_3 було оголошено накази про звільнення, видано витяг з наказу про звільнення №128 о/с від 31.3.2015р., підставою якого зазначено наказ №959 від 26.03.2015 року, також 02.04.2015р. позивачу було видано трудову книжку та військовий квиток під розписку, копія якої наявна в матеріалах справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України або іншими законами.

Частина 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгулу адміністративних справ» від 06.03.2008 р. №2 громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У відповідності до частини 1 статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Суд приходить до висновку, що перебіг строку на оскарження наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у позивача почався з 03 квітня 2015 року, а з позовною заявою він звернувся до суду лише 17.08.2015року.

Суд відхиляє твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку, встановленого частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на наступне.

23 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про скасування наказу №128о/с від 31.03.2015 р. та поновлення на роботі.

25 травня 2015 року Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №804/5619/15 у задоволенні адміністративного позову позивачу було відмовлено.

29 липня 2015 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3 та задовольнив її частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2015р. було скасовано та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 з огляду на те, що наказ №959 від 26.03.2015р., який є підставою для прийняття наказу №128 о/с від 31.03.2015р., позивачем не оскаржено та наказ є чинним та не скасованим.

Однак, суд зазначає, що протягом даного часу позивач жодним чином не був позбавлений права оскаржувати до суду висновки службового розслідування та наказ №959 від 26.03.2015р. чи то в окремому позовному провадження, чи то в провадженні по справі №804/5619/15, причин поважності пропуску строку до суду позивач не надав.

Частина 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини 2 вищевказаної статті позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно приписів пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд залишає без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав (рішення від 22.10.1996р. у справі «Стаббігс та інші проти Великобританії» та рішення від 27.02.1980р. у справі «Девеер проти Бельгії»).

У відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З огляду на вищевикладене, суд, не знайшовши підстав для поноввлення позивачу строку звернення до суду, приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Відповідача 1 Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області, Відповідача 2 Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали згідно статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 10 грудня 2015 року.

Суддя В.В. Степаненко