Справа № 821/1700/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року м. Київ К/800/55877/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2013 у справі №821/1700/13-а за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області Державної податкової служби про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18.07.2013 позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області Державної податкової служби про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.04.2013 №.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2013 постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18.07.2013 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 08.11.2013 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 26.11.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2013, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, підпункту 3.1.3 пункту 3.1 статті 3, статті 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», пункту 179.7 статті 179Податкового кодексу України, статей 49, 71, 190 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у Білозерському районі Херсонської області проведена позапланова документальна невиїзна перевірка громадянина ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині подання податкової декларації про доходи та майновий стан за 2010 рік та сплати податку на доходи фізичних осіб з доходу, отриманого від реалізації рухомого майна у 2010 році.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог, зокрема, пункту 179.7 статті 179Податкового кодексу України, пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб», в результаті чого не нараховано та не сплачено податку на доходи з фізичних осіб у сумі 5250,00грн.

За результатами перевірки Державною податковою інспекцією у Білозерському районі Херсонської області складено акт перевірки від 12.04.2013 №200/17-028/НОМЕР_1 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.04.2013 №, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 5250,00грн. та штрафні санкції в сумі 1312,50грн.

Відповідно до підпункту 3.1.3 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб» об'єктом оподаткування резидента є доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті.

Підпунктом «ж» пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб» встановлено, що дохід з джерелом його походження з України - будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі, але не виключно, у вигляді доходів від продажу рухомого майна, якщо факт зміни власника (продажу об'єкта рухомого майна) підлягає державній реєстрації та/або нотаріальному посвідченню згідно із законом України, або якщо місце вручення такого рухомого майна набувачеві знаходиться на території України.

Згідно із пунктами 12.1 та 12.2 статті 12 цього Закону дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього Закону.

Відповідно до пункту 7.1 статті Закону України «Про податок на доходи фізичних осіб» ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2-7.4 цієї статті.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу від 15.11.2008, за умовами якого об'єктом продажу є літак АН-2 з бортовим номером НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, ціна визначається сторонами у розмірі 35000,00грн.

На виконання умов попереднього договору, продавцем була сплачена позивачу сума 35000,00грн. за прибутковими касовими ордерами від 05.12.2008 на суму 10000,00грн., від 12.12.2008 на суму 10000,00грн., від 19.12.2008 на суму 10000,00грн., від 25.12.2008 на суму 4000,00грн., від 05.01.2009 на суму 1000,00грн.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу від 01.07.2010, яким передбачено, що вказаний договір укладено на виконання попередньої домовленості, оформленої у формі попереднього договору купівлі-продажу від 15.11.2008, продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язаний прийняти та сплатити кошти за літак АН-2, з бортовим номером НОМЕР_2, із встановленим попереднім договором умовами, ціна складає 35000,00грн. без ПДВ.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною авіаційною службою України у 2010 році проведено перереєстрацію повітряного судна АН-2, державний і реєстраційний знаки НОМЕР_2 з ОСОБА_1 на нового власника ОСОБА_2 При цьому, дохід від продажу літака позивачем не декларувався ні в 2008 році, ні в 2010 році.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин щодо недекларування позивачем доходу від продажу майна та відповідно несплати податку, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку правомірності податкового повідомлення-рішення від 18.04.2013 №.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2013 у справі №821/1700/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв