Справа № 127/26113/14-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Київ К/800/13594/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом до суду.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком із зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 06 жовтня 2014 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_1 , виданого 12 лютого 2001 року, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

06 жовтня 2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з заявою про призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС.

Рішенням комісії по розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України, № 74 від 31 жовтня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують період перебування та факт участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є основним документом, що дає позивачу право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не доведено його право на отримання пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Згідно статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Перелік документів, що подаються до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії, визначений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1(зареєстрований в Мін`юсті 27 грудня 2005 року за № 1566/11846) з урахуванням змін, внесених постановою Правління Пенсійного Фонду України від 15 жовтня 2009 року №23-1 (далі - Порядок).

В пункті 7 Порядку встановлено, що до заяви про призначення пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Таким чином, зі змісту пункту 7 вказаного Порядку слідує, що підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, згідно наказу ректора Вінницького медичного університету ім. М. Пирогова №125 від 25 червня 1986 року ОСОБА_1 був направлений разом із групою викладачів та студентів медиків медичного університету ім. М. Пирогова в зону відчуження в Житомирську область в розпорядження Житомирського облздороввідділу для надання допомоги органам охорони здоров`я з 22 травня 1986 року по 28 травня 1986 року.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що вказаний наказ не підтверджує фактичного перебування позивача в зоні ЧАЕС, а лише його направлення. Позивачем також не надано доказів прибуття та перебування в установі, до якої його було направлено, а саме, в Житомирський облздороввідділ.

Крім того, відповідно до вимог чинного законодавства наказ про відрядження повинен передувати відрядженню, в той час як наказ про відрядження позивача з 22 травня 1986 року по 28 травня 1986 року був виданий вже після самого відрядження, 25 червня 1986 року.

На підтвердження перебування в зоні ЧАЕС позивачем надано копію довідки, виданої Народицьким територіальним медичним об`єднанням від 31 травня 2001 року № 400, відповідно до якої ОСОБА_1 з 22 травня 1986 року по 26 травня 1986 року знаходився у відрядженні в Народицькому районі з метою проведення йодної профілактики населенню сіл Мотилі, Нове-Шарне, Старе-Шарне.

Однак, у вказаній довідці відсутні відомості про підставу її видачі та посилання на первинні документи, якими підтверджується факт перебування позивача в зоні ЧАЕС.

Крім того, у зазначеній довідці відсутні відомості про те, що йодна профілактика позивачем дійсно проводилась і саме в тих населених пунктах, які відносяться до зони відчудження, оскільки один із населених пунктів, вказаних в ній, а саме, Старе-Шарне, не входить до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до Додатку N 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року N 106.

З огляду на встановлені обставини справи та досліджені судом апеляційної інстанції документи щодо участі позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, факти його перебування у зоні відчуження та безпосередня його участь в роботі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не знайшли свого підтвердження, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для призначення позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи та мотиви, викладені позивачем у касаційній скарзі, не ґрунтуються на законі, спростовуються матеріалами справи, були перевірені судом апеляційної інстанції і їм дана належна правова оцінка.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, оскільки оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало