Справа № 813/6113/15
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року № 813/6113/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Шозда Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності щодо не включення до переліку вкладників банку та про зобовязання включити у такий перелік позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що позивач протиправно не був включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідачем заперечень на позовну заяву надано не було.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч.1 ст.41 КАС України.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

20.07.2015 року на підставі постанови правління Національного банку України від 20.07.2015 року за №466/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №140, згідно з яким у банку з 21.07.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу на здійснення тимчасової адміністрації у Банку ОСОБА_3.

Дані обставини сторонами не заперечуються.

Згідно договору №1/51/3m/0040 від 11.03.2015 року банк прийняв від вкладника грошові кошти в іноземній валюті строком на три місяці та зобовязувався повернути вклад вкладнику та виплачувати проценти за вкладом.

Договором від 11.03.2015 року про внесення змін до згаданого договору змінено в частині додаткових процентів.

Відповідач листом повідомив позивача про те, що договір №1/51/3m/0040 від 11.03.2015 року визнано нікчемним на підставі п.9 ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як наслідок, уповноваженою особою не було вжито заходів щодо відшкодуванню позивачу за рахунок згаданого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суми вкладу.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини та норми чинного законодавства.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що подання позивачем заяви раніше обумовленого строку не може бути підставою для позбавлення її законних прав на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів як вкладника банку.

Частиною першою статті 26 цього ж Закону передбачено, що фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Відповідно до частини п'ятої статті 27 згаданого Закону протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Наведені норми дозволяють суду прийти до висновку, що законодавцем гарантовано вкладнику відшкодування коштів за його вкладом.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.2 згаданого Закону, вкладом вважаються кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відтак, кошти позивача, які передані на зберігання в банк згідно умов згаданого договору є вкладом.

Як наслідок, суд вважає, що позивач має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантуванн вкладів фізичних осіб.

При цьому, судом не може бути взятий до уваги лист відповідача, в якому останній повідомив про нікчемність правочину з врахуванням наступного.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як то зазначено в частині 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

У відповідності до положень п.9 ч.3 ст.38 цього ж Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Викладене означає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

При цьому, посилання уповноваженої особи фонду саме на п.9 ч.3 ст.38 згаданого Закону, не може вважатись обґрунтованим, оскільки дана стаття була доповнена цим пунктом Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року №629-VIII, який набрав чинності 12.08.2015 року - після укладення договору.

Відтак, враховуючи те, що п.9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» є матеріальною нормою, дію закону в часі поширюється на майбутні правовідносини, суд не може вважати обґрунтованим твердження уповноваженої особи у згаданому повідомленні про нікчемність цього правочину, оскільки останній було укладено до набрання чинності згаданим пунктом.

При цьому, слід зазначити, що уповноваженою особою фактично відмовлено у включенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому суд не вбачає бездіяльності уповноваженої особи щодо вирішення питання про включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

За таких обставин, суд вважає, що позов обґрунтований та підставний в частині зобовязання уповноваженої особи включити позивача до переліку вкладників банку та подати відповідну додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В іншій частині у задоволенні позову належить відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» включити до переліку вкладників ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 з належною сумою вкладу згідно договору №1/51/3m/0040 від 11.03.2015 року та подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути з бюджетних асигнувань уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) сплаченого судового збору.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

6. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 10 грудня 2015 року.

Суддя В.Я.Мартинюк