Справа № 826/1002/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1002/15 Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин В.М. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусової Владислави Вячеславівни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" до Міністерства юстиції України, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусової Владислави Вячеславівни, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм Кепітал Груп" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Експобанк" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусової Владислави Вячеславівни, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм Кепітал Груп" про визнання протиправним та скасування рішення від 05 листопада 2014 року №16981019 про державну реєстрацію права власності ТОВ "ФК "Прайм Кепітал Груп" на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок за адресою: місто Київ, вулиця Обухівська, 60 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00); зобов'язання скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис, зроблений на підставі оскаржуваного рішення, про право власності ТОВ "ФК "Прайм Кепітал Груп" на об'єкт нерухомого майна; зобов'язання внести запис до Державного реєстру прав про право власності позивача на об'єкт нерухомого майна.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №16981019, прийняте 05 листопада 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусовою Владиславою Вячеславівною. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, як таку, що ухвалена в результаті неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в цій часині.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11 липня 2014 року між ПАТ "Діамантбанк" (кредитодавець) та позивачем (позичальник) укладено кредитний договір №1007/14-1, а 11 серпня 2014 року - договір про внесення змін №1 до кредитного договору, за умовами яких кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 78475868,00 грн.

З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором між ПАТ "Діамантбанк" та позивачем укладено договір іпотеки від 11 липня 2014 року №1007/14-1-3, за умовами якого предметом іпотеки є житловий будинок.

Договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема у випадку, якщо іпотекодержателю стане відомо про факт введення тимчасової адміністрації у іпотекодавця (п. 7.1 ст. 7 договору іпотеки).

10 вересня 2014 року між ПАТ "Діамантбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Прайм Кепітал Груп" укладено договір відступлення права вимоги №1/10092014 за кредитним договором від 11 липня 2014 року №1007/14-1.

ТОВ "Факторингова компанія "Прайм Кепітал Груп" на адресу позивача надіслано іпотечне повідомлення (вимогу) від 01 жовтня 2014 року №011014/2, у якому зазначено про необхідність виконати умови кредитного договору від 11 липня 2014 року №1007/14-1 шляхом повернення кредитних коштів у повному обсязі, включаючи інші необхідні платежі, встановлені договором, та погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів, шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок в ПАТ "Діамантбанк".

Листом від 10 жовтня 2014 року №1103/246 тимчасова адміністрація ПАТ "КБ "Експобанк" повідомила третю особу про те, що, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24 вересня 2014 року №597 та рішення виконавчої дирекції Фонду від 25 вересня 2014 року №97, ПАТ "КБ "Експобанк" віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію. Також повідомлено, що згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

В подальшому, державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусовою В.В. 05 листопада 2014 року прийнято рішення, яким проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна за третьою особою.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру прав від 16 січня 2015 року №32292645, копія якої міститься у матеріалах справи, на підставі вказаного рішення до Державного реєстру прав внесено запис (номер запису про право власності: 7591000) про право приватної власності третьої особи на житловий будинок.

Вважаючи вказане вище рішення відповідача про державну реєстрацію права власності протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийняте у період здійснення тимчасової адміністрації у позивача (05 листопада 2014 року), а тому звернення стягнення на майно позивача є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно встановлені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обмежень" та Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" (надалі по тексту Порядок).

Повноваження державного реєстратора встановлені ч.2 ст.9 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", до яких, зокрема, належать прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та про відмову в державній реєстрації

Частина перша статті 15 вказаного Закону встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п. 8 Порядку для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Згідно з п. 13 Порядку заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частини другої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Частина четверта статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Отже, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації. В свою чергу відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень може мати місце за наявності вичерпних підстав, визначених Законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, державну реєстрацію права власності на житловий будинок проведено на підставі договору іпотеки від 11 липня 2014 року №1007/14-1-3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. (зареєстровано в реєстрі за №1798).

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно ч.1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.37 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, третьою особою на адресу позивача надіслано іпотечне повідомлення (вимогу) від 01 жовтня 2014 року №011014/2, у якому зазначено про необхідність виконати умови кредитного договору від 11 липня 2014 року №1007/14-1 шляхом повернення кредитних коштів у повному обсязі, включаючи інші необхідні платежі, встановлені договором, та погашення простроченої заборгованості зі сплати процентів, шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок в ПАТ "Діамантбанк".

Листом від 10 жовтня 2014 року №1103/246 тимчасова адміністрація ПАТ "КБ "Експобанк" повідомила третю особу про те, що, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24 вересня 2014 року №597 та рішення виконавчої дирекції Фонду від 25 вересня 2014 року №97, ПАТ "КБ "Експобанк" віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію. Також повідомлено, що згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Так, постановою Правління Національного банку України від 24 вересня 2014 року №597 "Про віднесення публічного акціонерного товариства комерційного банку "Експобанк" до категорії неплатоспроможних" ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 вересня 2014 року №97 у ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" з 25 вересня 2014 року по 25 грудня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Бондаря Ю.М.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системно важливих банків - шість місяців. За обґрунтованих підстав зазначені строки можуть бути одноразово продовжені на строк до одного місяця. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", визначено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, у справах пов'язаних з виконанням банком, у якому введено тимчасову адміністрацію чи розпочато процедуру його ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Частиною п'ятою статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Враховуючи, що ТОВ "Факторингова компанія "Прайм Кепітал Груп" є кредитором ПАТ "Комерційний банк "Експобанк", то положення частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підлягають застосуванню у межах спірних правовідносин.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності прийняте в період здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк "Експобанк", а тому звернення стягнення на майно ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" є неправомірним.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач листом від 17 жовтня 2014 року №1101/392 повідомив Державну реєстраційну службу України та Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві про введення тимчасової адмінінстрації.

Наведене свідчить про обізнаність відповідача стосовно введення в ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" тимчасової адміністрації станом на день прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до пункту 36 Порядку визначено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно пункту 40 Порядку, для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Тобто, Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусовою В.В. не досліджено питання відповідності заявлених прав ТОВ "Факторингова компанія "Прайм Кепітал Груп" і поданих документів вимогам законодавства, у тому числі наявність факту запровадження тимчасової адміністрації, що є наслідком неможливості звернення стягнення на майно ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" та виключає правомірність проведення державної реєстрації права власності на такий об'єкт нерухомого майна.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусовою В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 листопада 2014 року №16981019 є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання Державної реєстраційної служби України скасувати запис в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, зроблений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 листопада 2014 року індексний номер 16981019 про державну реєстрацію права власності ТОВ "Факторингова компанія "Пройм Кепітал Груп" на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відмову в їх задоволенні, оскільки скасування судом рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусовою В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 листопада 2014 року №16981019 є безумовною підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок, а не для скасування запису про державну реєстрацію прав.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині зобов'язання Державної реєстраційної служби України внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" на об'єкт нерухомого майна - нежилі приміщення не підлягають задоволенню, оскільки прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень належить до дискреційних повноважень державного реєстратора.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не було доведено законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Хафусової Владислави Вячеславівни залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.