Справа № 530/1019/15-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 р.Справа № 530/1019/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Вовченко І.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 12.10.2015р. по справі № 530/1019/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області

про визнання протиправними дій щодо перерахунку пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

30 червня 2015 року, ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного Фонду України у Зіньківському районі Полтавської області ( далі - позивач) в якому просила суд з урахуванням уточнення позовних вимог : визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області про відмову здійснити перерахунок раніше призначеної на підставі статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-Х11 « Про державну службу» пенсії державного службовця ОСОБА_1, з урахуванням довідок Управління державної казначейської служби України у Зіньківському районі Полтавської області про складові заробітної плати від 26 травня 2015 року № 119 та зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області здійснити з 02 серпня 2011 року перерахунок раніше призначеної пенсії на підставі Закону України від 16 грудня 1993 року № 3 723-XI1 « Про державну службу» / у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин/ пенсії державного службовця ОСОБА_1 у розмірі 88 відсотків від суми її заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов»язкове державне соціальне страхування з урахуванням усіх складовю заробітної плати у т.ч. інших виплат, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення та іе у повному обсязі за довідками Управління державної казначейської служби України у Зіньківському районі Полтавської області про складові заробітної плати від 26 травня 2015 № 119.

Постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 12.10.2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області в частині відмови перерахунку ОСОБА_1 раніше призначеної на підставі ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XI1 « Про державну службу» пенсії державного службовця, з урахуванням довідок Управління державної і казначейської служби України в Зіньківському районі Полтавської області про складові заробітне плати від 26.05.2015 року № 119.

Зобов»язано Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області здійснити з 02 серпня 2011 року перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 призначеної на підставі статті 37 Закону України « Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11 у редакції,що діяла на момент винекнення спірних правовідносин , з урахуванням індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, які були їй нараховані та отримані зі сплатою страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування та єдиний соціальний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхуванні та виплатити недоплачену пенсію.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги судом зроблено висновок, що позивачу мають бути зараховані суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення при обчисленні розміру пенсії, а відмова відповідача в реалізації цього права, грубо порушує передбачене ст. 46 Конституції України право позивача на соціальний захист та суперечить вимогам ст. 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Колегія суддів частково погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач до виходу на пенсію працювала на державній службі і на даний час перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Зіньківському районі, як особа, якій з 02.08.2011 року призначена і виплачується пенсія за віком згідно Закону України «Про державну службу».

При призначенні пенсії до сум заробітку для призначення пенсії не були включені суми отримуваної позивачем матеріальної допомоги, та суми індексації заробітної плати, на які фактично були нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески (на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхування).

Вважаючи, що дії відповідача неправомірні, позивач звернувся до суду з позовом.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно до преамбули Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», цей закон гарантує ветеранам праці та громадянам похилого віку рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для повноцінного способу життя, а також у зв'язку з тим, що зазначений закон не встановлює обмежень для громадян похилого віку в залежності від посад, які вони займали до виходу на пенсію, суд дійшов висновку, що норма, викладена у статті 21 зазначеного закону, повинна застосовуватися також у разі призначення пенсій відповідно доЗакону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХП.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХП у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв"язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати , на які нараховуються страхові внески на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до частини другої статті 33 цього ж Закону, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно частини сьомої статті 33 Закону № 3723-ХІІ. державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, умови оплати праці державних службовців, розміри к посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз положень статті 33 Закону України «Про державну службу» дозволяє зробити висновок про те, що законодавець у тексті статті відокремив поняття «надбавки та доплати» від поняття «матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Однако, за визначенням статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески. Також, за визначенням статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ) не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії.

Із змісту статті 40 вказаного Закону видно, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку фактично отримував позивач на день звільнення в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно частини першої статті 244-2 КАС України (цією статтею Кодекс доповнено Законом України від 06.07.2010р № 2747-ІУ) рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до рішення Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 21-430/11 та висновках Верховного Суду України від 1 лютого 2013 року, викладених у рішеннях. зокрема у зазначеному рішенню, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позиція відповідача, про те, що суми індексації грошових доходів громадян та матеріальної допомоги не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є безпідставною, а отже позовні вимоги про визнання неправомірними дії відповідача щодо неврахування при обчисленні пенсії виплаченої індексації заробітної плати та матеріальної допомоги, про зобов'язання відповідача перерахувати пенсію з урахуванням індексації заробітної плати та матеріальної допомоги, підлягають задоволенню.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, підтверджуючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів не погоджується з висновками суду про задоволення частини позовних вимог, зважаючи на порушення норм процесуального права.

З набуттям чинності 30.07.2010 року Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. № 2453-VІ строк звернення з позовом до адміністративного суду становить шість місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав 30.06.2015 року.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 30.12.14 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач з 30.12.2014 року має право на перерахунок пенсії державного службовця призначеної на підставі статті 37 Закону України « Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11 у редакції,що діяла на момент винекнення спірних правовідносин , з урахуванням індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення, які були їй нараховані та отримані зі сплатою страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування та єдиний соціальний внесок на загальнообов»язкове державне соціальне страхуванні та виплатити недоплачену пенсію, а позовні вимоги щодо перерахунок та виплати пенсії за період з 02.08.2011 року по 29.12.2014 року, у зв'язку з пропуском строку для звернення до суду, підлягають залишенню без розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на прийняте колегією суддів рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області - задовольнити частково.

Постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 12.10.2015р. по справі № 530/1019/15-а скасувати в частині задоволення позовних вимог за період з 02.08.2011 року по 29.12.2014 року та прийняти в цій частині нову ухвалу, якою позовні вимоги залишити без розгляду

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Калитка О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2015 р.