Справа № 823/5385/15
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

11 грудня 2015 року справа № 823/5385/15

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаврилюк В.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання рішення протиправним, скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 подала позов, в якому просить:

- визнати протиправним та безпідставним рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про немотивовану відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 18,0527 га, 38,8708 га та 25,5998 га в оренду для створення фермерського господарства в адміністративних межах Шукайводської сільської ради Христинівського району Черкаської області;

- скасувати наказ Головного управління від 16.04.2015 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 38,8708 га та 25,5998 га Вікторівському психоневрологічному інтернату та накази без зазначеної дати про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України в адміністративних межах Шукайводської сільської ради Христинівського району Черкаської області, як такі що прийняті з порушенням норм матеріального права;

- зобовязати відповідача розглянути заяви, які надійшли до 16.04.2015, тобто на момент видачі наказу, на отримання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 18,0527 га, 38,8708 га та 25,5998 га в адміністративних межах Шукайводської сільської ради Христинівського району Черкаської області в оренду, за участі всіх субєктів подання та згідно Законів України.

Вивчивши матеріали позовної заяви суддя вважає, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Так, згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 1 статті 6 вказаного кодексу передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно частини 2 вказаної статті юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи в оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виник спір про право цивільне.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач оскаржила наказ Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, який є актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обовязки тільки тих субєктів (чи визначеного цим актом певного кола субєктів), яким їх адресовано.

Право на захист це самостійне субєктивне право, яке зявляється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім власника вказаних земельних ділянок), в тому числі і позивачів, прав чи обовязків у звязку із оскаржуваними наказами не породжує для останніх права на звернення із цим адміністративним позовом.

Також суд зауважує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2015 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі частини 6 статті 109 вказаного Кодексу суддя зазначає, що розгляд спору ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання рішення протиправним, скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії віднесений до юрисдикції загального суду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ч. ч. 2 4 ст. 109, ст. ст. 165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання рішення протиправним, скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.О. Гаврилюк