Справа № 345/2658/15-а
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року № 876/8401/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій, скасування розпорядження та зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

10.07.2015 ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до УПФ України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області у якому, з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог, просила: 1) визнати неправомірними дії відповідача щодо невиконання рішення суду по справі № 345/1290/14-а та безпідставного зменшення пенсії з 03.08.2014; 2) скасувати розпорядження № 130910 від 23.03.2015 в частині зменшення розміру пенсії з 6168,50 грн до 2135,25 грн; 3) зобов'язати відповідача з 03.08.2014 проводити виплату пенсії згідно постанови суду по справі № 345/1290/14-а, ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та перерахувати і виплатити недоплачену пенсію.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.05.2014 по справі № 345/1290/14-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015, зобов'язано УПФ України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області починаючи з 01.01.2014 провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 призначеної пенсії, як інваліду ІІІ групи згідно ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік», з урахування проведених виплат. На виконання цих судових рішень, відповідачем винесено розпорядження від 23.03.2015 № 130910, яким з 01.01.2014 по 02.08.2014 проведено перерахунок пенсії в розмірі 6168,50 грн, однак з 03.08.2014 розмір цієї пенсії зменшено до 2135,25 грн, що на думку позивача, є незаконним, так як суперечить судовому рішенню у якому не визначено кінцевої дати нарахування та виплати пенсії. Крім цього, відповідачем проведено лише перерахунок пенсії, хоча судовим рішення зобов'язано також провести її виплату.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.07.2015 позов задоволено частково. Скасовано розпорядження УПФ України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області від 23.03.2015 № 130910 в частині зменшення розміру пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце.

Поштове відправлення з повісткою про виклик в суд, яке було надіслано на адресу зазначену позивачем для переписки (АДРЕСА_1), повернулося до суду не врученим з відміткою «за закінченням терміну зберігання», тобто з незалежних від суду причин, а тому відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України, позивач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

Враховуючи викладене, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.05.2014 по справі № 345/1290/14-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015, зобов'язано УПФ України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області починаючи з 01.01.2014 провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 призначеної пенсії, як інваліду ІІІ групи згідно ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік», з урахування проведених виплат.

На виконання цієї постанови, відповідачем винесено розпорядження від 23.03.2015 № 130910, яким з 01.01.2014 по 02.08.2014 проведено перерахунок пенсії позивача в розмірі 6168,50 грн, а з 03.08.2014 такий розмір зменшено до 2135,25 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити в частині скасування розпорядження, так як у цьому розпорядженні не зазначено чіткої мотивації на підставі чого такий перерахунок проведено, а згідно постанови суду від 06.05.2014 по справі № 345/1290/14-а перерахунок пенсії слід провести з 01.01.2014 без визначення кінцевої дати. У задоволенні решти позовних вимог суд першої інстанції відмовив, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками не погоджується, оскільки суд першої інстанції розглянувши спір по суті у порядку окремого позовного провадження, не звернув увагу на положення ст. 267 КАС України, якою визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Частиною 9 цієї статті визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Заява підлягає розгляду та вирішенню у судовому засіданні із повідомленням осіб, які беруть участь у справі, протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Згідно ч. 10 ст. 267 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, а так само якщо заяву подано із порушенням правил, що передбачені частинами першою і другою цієї статті, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

Така постанова може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» зазначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».

Отже, з аналізу наведеної норми вбачається, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Зазначені заяви не є позовними заявами, і розглядаються в межах того самого провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у розглядуваному позові фактично оскаржує дії відповідача щодо невиконання постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.05.2014 по справі № 345/1290/14-а та розпорядження від 23.03.2015 № 130910, яке прийняте на виконання цієї постанови. Також відповідно до вказаної постанови позивач просить зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 03.08.2014.

Таким чином, у цій справі ОСОБА_2 оскаржуються дії та рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень, які вчинені (прийняті) під час виконання ухваленої на її користь постанови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.05.2014 по справі № 345/1290/14-а, а отже ці вимоги не можуть бути предметом розгляду в порядку позовного провадження, так як ст. 267 КАС України встановлює спеціальний порядок їх вирішення.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.05.2014 по справі № 345/1290/14-а, встановлено судовий контроль за її виконанням, шляхом зобов'язання відповідача у місячний строк, з дня набрання нею законною сили, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно частин 2, 5 ст. 267 КАС України за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат. Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Виходячи з наведеного, позивач, окрім подання заяви згідно ч. 9 ст. 267 КАС України, також не позбавлений можливості захищати свої права у порядку визначеному частинами 2-8 вказаної статті, шляхом звернення до суду з відповідним клопотанням.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, так як така прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а провадження у справі - закрити, роз'яснивши позивачу про його право звернення з відповідними вимогами у порядку ст. 267 КАС України.

Керуючись ст.ст. 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254, 267 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області - задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2015 року у справі № 3454/2658/15-а - скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 14.12.2015.