Справа № П/811/1189/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Київ К/800/27974/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Кіровоградської митниці на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.07.2014р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015р. у справі № П/811/1189/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феросистема" до Кіровоградської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати рішення Кіровоградської митниці "Про коригування митної вартості товарів" від 01 квітня 2014 року №901000003/2014/000058/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.07.2014р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015р., позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської митниці "Про коригування митної вартості товарів" від 01 квітня 2014 року №901000003/2014/000058/2.

На постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.07.2014р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015р. надійшла касаційна скарга Кіровоградської митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28 червня 2013 року між ТОВ "Урал-Союз", Росія (продавець) та ТОВ "Феросистема" (покупець) було укладено контракт №УС-ФС/2013-D, відповідно до якого позивач придбав ферохром високовуглецевий марки ФХ850А у загальній кількості 20,150 умовних тонн вартістю 1490,00 дол. США за тонну. Позивачем здійснено оплату на користь ТОВ "Урал-Союз" за вказаним договором, що підтверджується платіжним дорученнями в іноземній валюті №36 від 26 березня 2014 року.

01 квітня 2014 року позивачем було заявлено до митного оформлення придбаний у ТОВ "Урал-Союз" ферохром. Позивачем була заявлена митна вартість товару за вантажно-митною декларацією №901050000.2014.003167.0001 у сумі 333 310,46 грн. На підтвердження митної вартості товару позивачем, разом із декларацією форми МД-2, подано митному органу: міжнародну автомобільну накладну №000840 від 27 березня 2014 року, довідку про транспортні витрати №8 від 28 березня 2014 року, платіжне доручення № 36 від 26 березня 2014 року, рахунок №32 від 28 березня 2014 року, інвойс №032702 від 27 березня 2014 року, контракт №УС-ФС/2013-D від 28 червня 2013 року, додаток до контракту №6 від 20 березня 2014 року, договір на доставку вантажів автомобільним транспортом №036/14/ТР від 25 березня 2014 року, комерційну пропозицію (прайс-лист) №01/01-1 від 13 березня 2014 року, комерційну пропозицію (прайс-лист) №5-13-ВНС -24/018 від березня 2014 року, сертифікат якості №425943 від 27 березня 2014 року, декларацію на товари країни відправлення №10504030/270314/0002551 від 27 березня 2014 року.

У зв'язку з виявленими розбіжностями у поданих до митного оформлення документах, позивачеві запропоновано було надати додаткові документи: каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару та висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованою експертною організацією.

Проте, оскільки позивач зазначив про неможливість надання відповідних документів, 01 квітня 2014 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №901000003/2014/000058/2, яким із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, митну вартість товару збільшено до 33 462,00 доларів США.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги суди дійшли висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1 методом, митний орган посилався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості та на неподання позивачем всіх додатково витребуваних документів. При цьому відповідачем був застосований метод 2-а визначення митної вартості товару.

Як свідчить зміст графи 33 оскарженого рішення, митна вартість за ціною контракту не визнана відповідачем в результаті наявності розбіжностей в поданих декларантом документах. Зазначено, що у проформі-інвойсі №6 від 20.03.2014 року вазі нетто 19500 (метричних тонн) відповідає базова вага 20150 (умовних тонн), а у рахунку-фактурі №032702 від 27 березня 2014 року та інвойсі №032702 від 27 березня 2014 року вазі нетто 19500 метричних тонн відповідає базова вага 19760 умовних тонн, в зв'язку з чим сума передоплати не відповідає заявленій у митній декларації.

Проте, у документах, поданих для митного оформлення партії ферохрому ФХ850А, застосовується кілька одиниць виміру ваги товару. Зокрема, у ВМД № 301050000.2014.003167.001 заявлено до митного оформлення ферохром марки ФХ 850А у кількості 19,5 тонн. Інвойс №032702 містить відомості щодо ваги товару як в умовних, так і в метричних тоннах. Так, вага товару у метричних тоннах складає 19,500 тонн, в умовних тоннах - 19,760. Рахунком-фактурою №032702 від 27 березня 2014 року визначено кількість товару в умовних тоннах - 19,760.

Застосування різних одиниць виміру ваги товару у зазначених документах обумовлене специфікою хімічного складу ферохрому, вартість однієї метричної тонни якого залежить від вмісту провідного елементу - хрому. За таких умов додатком №6 до Контракту №УС-ФС //2013-D від 28 червня 2013 року визначено особливості перерахування умовних тонн у метричні.

Водночас, визначальною для митної вартості товару є зазначена в інвойсі № 032702 від 27 березня 2014 року вага товару 19500 метричних тонн, яка не відрізняється від ваги товару, заявленої у метричних тоннах у інших документах, поданих позивачем до митного оформлення. Викладене свідчить про відсутність розбіжностей у поданих позивачем документах щодо вагових характеристик товару.

Щодо посилання скаржника на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, то, як правильно зазначили суди, самі по собі відомості згаданої системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої та апеляційної інстанцій, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суди дійшли вірного висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Кіровоградської митниці відхилити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.07.2014р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: