Справа № 806/2451/15
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"14" грудня 2015 р. Справа № 806/2451/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю представників:

апелянта - Домарацької В.В.;

позивача - Тарнавського В.Я.; Ревуцького С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" жовтня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горпромтехніка" до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Горпромтехніка" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 09.06.2015. В обґрунтування позову зазначило, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесене при вільному трактуванні відповідачем норм чинного законодавства України а тому є таким, що прямо суперечить нормам законів України.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 09.06.2015 р.

Стягнуто с Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірпромтехніка", сплачений судовий сбір у сумі 182,70 грн.

В апеляційній скарзі Коростенська ОДПІ ДФС у Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірпромтехніка" (далі - Товариство, ТОВ "Гірпромтехніка") перебуває на податковому обліку в Коростенській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - Коростенська ОДПІ).

У період із 05.05.2015 року по 14.05.2015 року старшим державним ревізором - інспектором відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту Коростенської ОДПІ на підставі направлення № 121 від 05.05.2015 року та наказів № 180 від 05.05.2015 року та № 200 від 12.05.2015 року, було проведено документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ "Горпромтехніка" щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах із ТОВ "Комтрансбілд" () за жовтень 2014 року. За наслідками перевірки було складено акт перевірки № 496/22-01/38074330 від 22.05.2015 (далі - акт перевірки, т. 1 а.с. 9-26).

09 червня 2015 року податковим органом, на підставі висновків акту перевірки було винесено податкове повідомлення - рішення № , яким Товариству збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) в сумі 102 854,00 грн. (за основним платежем - 82 283,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 20 571,00 грн. ) (т. 1 а.с. 8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного.

Зі змісту п. 1.1. ст. 1 Податкового кодексу України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства з 01.01.2011 року врегульовано Положеннями Податкового кодексу України.

Згідно зі ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 62 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У відповідності до п. 81.3 ст. 81 Податкового кодексу України, під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Судом першої інстанції при перевірці юридичної та фактичної обґрунтованості обставин та мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено наступне.

01 серпня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Горпромтехніка" (замовник) та ТОВ "Комтрансбілд" (виконавець) укладено Договір перевезення № 30-0814, відповідно до п. 1.1 якого, виконавець зобов'язується перевезти замовнику гірничу масу в установленому даним договором порядку на об'єкті Замовника за адресою Житомирська область, Коростенський район, с. Бехи на умовах згідно даного Договору, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані Виконавцем послуги в строки та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до пп. 1.2 п. 1 Договору, послуги надаються Виконавцем з використанням автомобільної техніки, на яку перед початком виконання робіт Замовнику надаються копії правовстановлюючих чи інших документів, що підтверджують на неї право власності або право використання Виконавцем.

Вартість послуг по Договору є твердою та не підлягає перегляду при ціні на дизпаливо до 14 грн з ПДВ за 1 літр.

Розрахунки між Виконавцем і Замовником за перевезення вантажів здійснюються шляхом перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок Виконавця (п. 2.6 Договору).

Також, 01 серпня 2014 року між ТОВ "Гірпромтехніка" (яке виступає як Замовник) та ТОВ "Комтрансбілд" (яке виступає як Виконавець) були укладені додаткові угоди № 1 та №2 ( т. 1 а.с. 32-35).

Суд першої інстанції зазначив, що зміст Договору перевезення № 30-0814 від 01.08.2014 та додаткових угод до нього не суперечить актам цивільного законодавства. Судом не встановлено фактів, які свідчили б про те, що зміст договорів не відповідає дійсним намірам сторін і, що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання зазначених договорів. Вказаних доказів у відповідності до вимог ст. 71 КАС України не надано на вимогу суду і відповідачем.

Позивач наполягав на тому, що в акті перевірки податковим перевіряючим зазначено, що одним із порушень є те, що податкові накладні складені з порушенням чинного законодавства, а саме: в гр. 3 опису номенклатури в податкових накладних конкретно не вказано назву відстані перевезення гірничої маси, а також, які саме послуги надавалися навантажувачем. Однак, відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 даного Закону визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі підпунктами 2.1, 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи (на паперових та машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити, як назву підприємства, установи, від імені яких складено документ; назву документа (форми), код форми; дату і місце складання; зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному та вартісному виразі); посаду, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Позивач зазначив, що відсутність назви відстані перевезення гірничої маси, а також найменування послуги не є підставою вважати, що податкові накладні складені з порушенням, та зауважили, що надані податкові накладні містять необхідну інформацію про зміст операції, яка підтверджується наданими до перевірки та до матеріалів адміністративної справи документами.

Отже колегія суддів зазначає, що позивачем на підтвердження господарської операції, відображеної в податкових накладних надано належні докази , що оформлені належним чином та відповідають вимогам чинного законодавства, що дає підстави вважати, що мало місце реальне здійснення господарських операцій, оскільки під час розгляду справи встановлено їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, що підтверджується виданими та зареєстрованими належним чином первинними документами.

Колегія судді не приймає до уваги доводи апелянта, що під час перевірки встановлено, що у ТОВ "Комтрансбілд" відсутні транспортні засоби та трудові ресурси, оскільки перевіркою встановлено, що розрахунок 1-ДФ за 4 кв. 2014 року контрагентом не було подано, а водії, зазначені в ТТН отримували дохід від ТОВ "Спецлогістика", а не від ТОВ "Комтрансбілд" що ставить під сумнів реальність здійснення операцій, відображених у вказаних вище товарно - транспортних накладних, виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає, що ТОВ "Горпромтехніка" не несе відповідальності за неналежне виконання контрагентом - ТОВ "Комтрансбілд" вимог податкового законодавства, оскільки будь-яка неправомірна діяльність контрагентів (наприклад, їх "фіктивність", відносини з іншими контрагентами, неподання звітності) не впливають на результати діяльності позивача і не можуть бути підставою для притягнення до відповідальності добросовісного платника податку.

Окрім того, що ТОВ "Комтрансбілд" не позбавлений можливості укладати з іншими контрагентами договори, зокрема, щодо надання транспортних послуг, що підтверджується копію договору про надання транспортних послуг від 01.10.2013 року, укладеного між ТОВ "Комтрансбілд" та ФОП ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 243).

Крім цього, допитані судом першої інстанції свідки - працівники ТОВ "Гірпромтехніка" підтвердили, що транспортні послуги здійснювались транспортними засобами, наданими контрагентом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що факт здійснення господарських операцій, визначених в податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН: № 62 від 14.10.2014, № 63 від 23.10.2014, № 66 від 31.10.2014 та № 67 від 31.10.2014 підтверджується матеріалами справи.

Окрім того, в Акті перевірки зазначено про неможливість виконання ТОВ "Комтрансбілд" умов договору перевезення № 30-0814 від 01.08.2014 з тих підстав, що його свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.01.2013 анульовано 05.02.2015, однак колегія суддів дійшла висновку, що перевірка по взаємовідносинах позивача з контрагентом проводилась за жовтень 2014 року. Отже, доводи апелянта щодо відсутності у ТОВ "Комтрансбілд" свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ в жовтня 2014 року не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки встановлено, що в період, за який здійснювалась податковим органом перевірка, зазначене вище свідоцтво мало юридичну силу.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо недотримання ТОВ "Комтрансбілд" вимог податкового законодавства, виходячи з наступного.

В силу приписів частини 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Вказаний підхід до визначення недопустимості порушення майнових прав особи знаходить своє продовження у праві Європейського союзу, зокрема у Шостій Директиві №77/388/ЄЕС від 17.05.1977 щодо гармонізації законодавства держав-членів стосовно податків з обороту (надалі - також "Шоста Директива").

Закон України "Про Загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу" визначає сферу оподаткування (зокрема, непрямі податки) як пріоритетну сферу для виконання програми адаптації українського законодавства. Даний закон визначає, що елементом адаптації законодавства має стати перевірка проектів законів України та інших нормативно-правових актів на відповідність acquiscommunautaire (право ЄС) з метою недопущення прийняття актів, які суперечать acquis Європейського Союзу. Тобто, податкове законодавство України, а, відповідно, його тлумачення та застосування, не може суперечити положенням Шостої Директиви. Це підтверджується позицією Суду Європейського Союзу (Суд ЄС), яка відповідно застосовується ЄСПЛ для вирішення справи "Булвес"АД проти Болгарії', а саме: "...Операції самі по собі не визнаються недійсними через шахрайство з ПДВ, складають поставки товарів чи послуг особою, яка виступає у ролі платника податку, та економічну діяльність в розумінні статей 2(1). 4 та (1) Шостої Директиви, де такі поставки і така діяльність відповідають об'єктивним критеріям, на яких базуються визначення даних термінів, незважаючи на наміри іншого продавця, який приймає участь у тій самій низці поставок та/або потенційно шахрайський характер будь-якої іншої операції платником податку, який розглядається, про що платник податку не знав і не міг знати. Право на податковий кредит особи зі статусом платника податку, яка здійснює такі операції, не може залежати від факту, що у низці поставок, в яку входять ці операції, попередня чи наступна операція є недійсною через шахрайство з ПДВ, про яке платник податку не знав і не міг знати".

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Більше того, частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні справ.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

За таких обставин, вищевказані акти та інша податкова інформації щодо контрагента позивача та контрагентів контрагента не є належними та допустимими доказами у справі, а висновки про відсутність умов у ТОВ "Комтрансбілд" для здійснення фінансово-господарської діяльності зроблені на підставі службової інформації, що є недостатньою для визнання угод, укладених із позивачем, такими, що не спричинили реальних юридичних наслідків.

Доводи апелянта про те, що діяльність контрагента позивача - ТОВ "Комтрансбілд" була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням позивачу податкової вигоди у вигляді безпідставного формування податкового кредиту, колегією суддів оцінюються критично, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, що суперечить статті 159 КАС України. Факт наявності у сторін правочину протиправного умислу при його укладенні апелянтом не доведено.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом, а не актами податкової перевірки. Вказані ж в актах контролюючих органів недоліки, допущені суб'єктом господарювання при укладенні та виконанні договорів, не є підставою для визнання правочинів нікчемними, оскільки чинне законодавство не встановлює таких підстав нікчемності правочину.

У свою чергу, отримання контролюючим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий контролюючий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, позаяк ані акт перевірки, ані неможливість проведення зустрічної звірки не має преюдиціального значення та не є документами, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов'язки, не передбачені чинним законодавством.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж апелянта про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкових зобов'язань і податкового кредиту.

Однак, апелянтом не доведено існування таких обставин. Апелянтом не було надано до суду належних та допустимих доказів щодо відсутності матеріальних ресурсів, а відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб'єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб'єктів господарювання для виконання зобов'язань по укладених ним договорах.

Окрім того, в законодавстві відсутня норма, яка б зобов'язувала підприємство перевіряти наявність таких ресурсів у контрагентів та формувати податковий кредит лише за їх наявності.

Апелянтом не було надано суду належних документальних доказів відсутності у контрагентів позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання вказаних оспорюваних правочинів, а також того, що позивач знав або міг дізнатися про те, що ТОВ "Комтрансбілд", можливо, порушують вимоги податкового законодавства, зокрема, щодо подання податкової звітності, відсутності за юридичними адресами тощо, та доказів того, що позивач був безпосередньо залучений до можливих зловживань контрагентів у системі оподаткування.

Згідно зі частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Апелянтом по суті не надано в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б відповідно до вищезгаданих положень податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку унеможливлювали формування позивачем спірних сум податкових вигод за вищезгаданими операціями, які б свідчили про нездійснення спірних операцій та юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям та не доведено непереборних обставин, які б унеможливлювали надання цих документів під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" жовтня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" грудня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Горпромтехніка" с.Бехи,Коростенський район, Житомирська область,11521

3- відповідачу/відповідачам: Коростенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Коротуна,3,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500

- ,