Справа № 804/7306/15
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2015 рокусправа № 804/7306/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

при секретарі: Портненко М.В.,

за участю представника відповідача Резнікова Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року у справі № 804/7306/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 03.04.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 6 519 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 4 346 грн. та за штрафними санкціями - 2173 грн.; від 03.04.2015 року № про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн.; від 03.04.2015 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 5 835,26 грн.; від 05.03.2015 року № Ф- року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 36 783,77 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з правомірності винесених податкових повідомлень-рішень та не доведення позивачем своїх вимог.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що не погоджується з винесеними податковими повідомленнями-рішення, оскільки в акті перевірки відповідачем не описано операції, за результатами яких встановлено заниження чистого оподаткованого доходу, не зазначено які саме товари чи послуги не відображені позивачем, не конкретизовано по яких саме договорам, не вказано конкретний перелік відповідних (відсутніх) первинних документів та контрагентів з відображенням відповідним сум проведених операцій і періодів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом встановлено, що позивач є фізичною особо-підприємцем, перебуває на податковому обліку в ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська з 10.03.2005 за № 13550. Місцезнаходження позивача у перевіряємому періоді відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: АДРЕСА_1

На підставі пп. 20.1.1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 та ст. 77 Податкового кодексу України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", наказу ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області № 147 від 04.02.2015 р. проведена документальна планова невиїзна перевірка підприємницької діяльності позивача, за результатами якої складено акт перевірки №316/04-63-17-01/НОМЕР_1 від 05.03.2015 р.

За висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем:

- п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України - занижено податок на додану вартість у розмірі 4346грн., у тому числі: у липні 2014 р. в розмірі 1697 грн.; у грудні 2014 року в розмірі 2649 грн.

- п. 3.2, п. 3.3 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, затверджену Наказом ДПА України від 24.12.2010 р. № 1025, та п. 1, п. 6.9 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, затверджену Наказом ДПА України від 16.09.2013 № 481, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, п. 44.1 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 ПКУ в частині неналежного ведення обліку доходів і витрат;

- п. 44.1 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України в частині відсутності податкових накладних;

- п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування всього у сумі 36 783,77 грн., у тому числі:

за 2011 рік на 6 353,95 грн.,

за 2012 рік на 30 429,82 грн.

За результатами перевірки були винесені податкові повідомлення-рішення № від 03.04.2015 на загальну суму 6 519 грн., з яких за основним платежем 4346 грн. та штрафними санкціями 2173 грн., № від 03.04.2015 за штрафними санкціями в сумі 510 грн. та № від 03.04.2015 на суму 36 783,77 грн.

Позивач вказані рішення відповідача вважає протиправними, оскільки в акті перевірки не описано операції, за результатами яких встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу, не зазначено, які саме товари чи послуги не відображені позивачем, не конкретизовано, по яким саме договорам, не вказано конкретний перелік відповідних відсутніх первинних документів та контрагентів з відображенням відповідних сум проведених операцій і періодів.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного соціального внеску визначено Законом України від 08.07.2010 № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі Закон № 2464-VІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.7 Закону № 2464-VІ фізичні особи-підприємці єдиний внесок нараховують на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону № 2464-VІ нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску встановленої цим Законом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VІ максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Згідно ч. 11 ст. 8 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Перевіркою правильності нарахування та утримання єдиного внеску фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у періоді з 01.01.2011 р. по 31.12.2014 р. встановлено відхилення на загальну суму 36 783,77 грн.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, встановлено, що внаслідок невірного застосування норм Закону № 2464 у 2011 році було занижено нарахування сум єдиного внеску в сумі 6 353,95 грн., у 2012 році заниження складає 30 429,82 грн.

Жодних доводів в обґрунтування своєї позиції щодо неправильності таких висновків акту перевірки позивачем суду не надано.

Таким чином, як правильно зазначено судом першої інстанції відповідачем порушено ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 в частині заниження суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 36 783,77 грн.

Крім того, перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у 2013 році облік доходів і витрат вела у Книзі обліку доходів і витрат, яка зареєстрована у ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, за формою затвердженою Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1025 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", але з порушеннями порядку її ведення.

Так, відповідно п. 3.2 та п. 3.3 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, у графах 2, 11 відображається сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного податкового періоду (року), яка виводиться в грошовій формі, виходячи із ціни їх придбання та у графі 3 щоденно відображається фактично отримана сума доходу від здійснення діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік.

У 2013 році позивачем у книзі обліку доходів і витрат у гр. 2, гр. 11 не відображалася сума нереалізованих товарних запасів та фактично отримана виручка у гр. 3 відображалася лише за місяць.

Таким чином, в порушення п. 3.2. п. 3.3 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, п. 177.10 ст. 177 ПКУкраїни № 2755 встановлено неналежне ведення обліку доходів і витрат.

Відповідно до порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення" встановлено, що позивач зареєструвала Книгу обліку доходів і витрат у ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська 31.01.2014 р.

При проведенні перевірки ведення Книги обліку доходів і витрат встановлено порушення Порядку її ведення, а саме п. 1 передбачено, що підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати. Також п.6.9 зазначено, що у графі 9 зазначається сума чистого оподатковуваного доходу.

Позивачкою фактично отримана виручка у гр. 2 відображалася лише за місяць, сума чистого оподатковуваного доходу у гр.9 не відображалась.

Таким чином, в порушення п. 1, п. 6.9 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, п. 177.10 ст. 177 ПК України встановлено неналежне ведення обліку доходів і витрат.

Жодних доводів на спростування вказаних висновків податкового органу апелянтом не заявлялось.

В періоді з 01.01.2011 р. по 31.12.2014 р. позивачем здійснювалась діяльність на загальній системі оподаткування.

Згідно акту № 2829/172/НОМЕР_1 від 28.05.2013 "Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) за період з 01.01.2011 по 31.12.2012" було встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу у 2011 на суму 4 311,1 грн., у 2012 р. - 87 694,16 грн.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено відхилення за 2011 р. - 2014 р. разом 106 005,26 грн.

Також, встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників у рядку 10.1 декларацій "Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з податком на додану вартість на митній території України товарів/послуг та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та нульовою ставкою" всього у сумі 4 387 грн.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податків несе відповідальність відповідно до закону.

За результатами опрацювання відхилень сум податкового кредиту з ПДВ, виявлених Системою автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Міндоходів України встановлено, що завищення сум податкового кредиту відбулось за рахунок помилок, які виникли при заповненні додатку 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" до податкових декларацій з податку на додану вартість, а саме невірно вказано індивідуальні податкові номери платників ПДВ - контрагентів.

Також перевіркою дотримання вимог законодавства щодо забезпечення зберігання первинних документів, звітності, інших документів, пов'язаних із обчисленням і сплатою податків (єдиного внеску, зборів), ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, встановлено порушення п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п.п. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16, з урахуванням п.85.2 ст.85 ПК України, в частині ненадання до перевірки податкових накладних у повному обсязі.

Відповідно до пп. 16.1.12. п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу

Відповідно до п. 44.3. ст. 44 ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Згідно п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень та надавати відповідні докази на спростування позиції податкового органу..

Позивачем ні в ході перевірки, ні під час розгляду справи судами обох інстанцій не надано податкових накладних, на підставі яких ним формувався податковий кредит, у зв'язку з чим відповідачем та судом першої інстанції здійснено правомірний висновок, що такий кредит був задекларований позивачем безпідставно без наявності податкових накладних, які його підтверджують.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, а тому правомірними та скасуванню не підлягають.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

Повний текст виготовлено 7 грудня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року у справі № 804/7306/15залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко