Справа № 338/562/15-а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Справа № 876/5846/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позивач просив визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі щодо перерахунку його пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі зарахувати в пільговому обчисленні період його роботи з 07.02.1982 року по 10.01.1993 року як трудовий стаж набутий на території районів, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, та провести перерахунок та виплату пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу з 14.10.2014 року.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2015 року, яка набрала законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за період по 15.10.2015 року включно залишено без розгляду.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до трудового стажу періоду його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 07.02.1982 року по 10.01.1993 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 07.02.1982 року по 10.01.1993 року на пільгових умовах, із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, і здійснити перерахунок призначеної пенсії з 16.10.2014 року.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. Зазначає, що пільги щодо обчислення стажу надавались працівникам, що переводились, направлялись чи запрошувалися на роботу в райони Крайньої Півночі і місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, із інших місцевостей країни при умові, що ці працівники уклали трудові договори про роботу в цих районах на п'ять років. Оскільки позивач таких трудових договорів при призначенні йому пенсії не надав, тому немає підстав вважати, що на нього поширювалися норми закону щодо пільгового обчислення стажу.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 30.04.2015 року та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Богородчанському районі та отримує пенсію за віком з січня 1995 року.

Згідно довідки Прикарпатського управління бурових робіт ПАТ «Укрнафта» від 23.03.2015 року № 10-444, ОСОБА_1 працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт машиністом (кочегаром), слюсарем по обслуговуванню бурових, слюсарем-ремонтником з 07.02.1982 року (наказ на прийом № 91 від 06.02.1982 року) по 25.04.1994 року (наказ на звільнення № 299 від 25.04.1994 року) вахтово-експедиційним методом в Західному Сибіру та в Україні, з них:

з 07.02.1982 року по 31.08.1986 року - робота вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області);

з 01.09.1986 року по 10.01.1993 року - робота вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області);

з 11.01.1993 року по 25.04.1994 року - робота в Україні.

Зазначені періоди роботи позивача в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі та в районі Крайньої Півночі, підтверджені також записами в трудовій книжці .

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі щодо зарахування в пільговому обчисленні періоду його роботи з 07.02.1982 року по 10.01.1993 року на території районів Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та проведення у зв'язку з цим перерахунку пенсії. Однак листом відповідача від 07.04.2015 року № 1864/03 позивачу було відмовлено в такому перерахунку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду роботи з 07.02.1982 року по 10.01.1993 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі є неправомірними, тому управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі повинно здійснити перерахунок пенсії позивача з врахуванням пільгового обчислення стажу роботи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - постанова), Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Указом від 10.02.1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених ст. 5 Указу від 10.02.1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16.12.1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10.02.1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26.09.1967 року.

Таким чином, пільги передбачені ст. 5 Указу від 10.02.1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт машиністом (кочегаром), слюсарем по обслуговуванню бурових, слюсарем-ремонтником, а саме: з 07.02.1982 року по 31.08.1986 року - вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області); з 01.09.1986 року по 10.01.1993 року - вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), що підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою Прикарпатського управління бурових робіт ПАТ «Укрнафта» від 23.03.2015 року № 10-444.

У довідці від 23.03.2015 року № 10-444 вказано, що робота вахтово-експедиційним методом проводилась у режимі 15 робочих днів у місяць у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях по 12 годин за добу. До заробітної плати виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалися додаткові відпустки.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 працював в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі вахтово-експедиційним методом, підстави для перерахунку його пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу за періоди його роботи в таких районах - відсутні.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права при розгляді подібних спорів міститься у постанові Верховного Суду України від 27.10.2015 року (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 53575026).

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для її скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2015 року в справі № 338/562/15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позивачу в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський