Справа № 605/595/15-а
Суддя: Ігнатова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 605/595/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"11" грудня 2015 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої: судді Ігнатової Г.В..

при секретарі Лежигубській О.В.

з участю відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Підгайці адміністративний позов Новосілківської сільської ради Підгаєцького району до ОСОБА_1 третя особа,на стороні позивача ОСОБА_3 про скасування рішення сесії Новосілківської сільської ради Підгаєцького району від 11 вересня 2015 року № 476,-

в с т а н о в и в:

Новосілківська сільська рада Підгаєцького району звернулись до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3, в якому просить: скасувати рішення 49 сесії Новосілківської сільської ради від 11 вересня 2015 року №476 " Про надання дозволу гр.-ну ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості)» , яка розміщена в урочищі «ТовчкаЗагороди Тесарівка» ,оскільки стосовно вказаної земельної ділянки раніше прийнято рішення сесії, яким надано дозвіл гр.-ну ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне рішення прийняті в порушення норм Земельного кодексу України оскільки не було повністю вирішено питання щодо місця розташування бажаної ОСОБА_1 ділянки , наявність можливоті надання чи відмови у наданні таконо дозволу на виготовлення проекту землеустрою а також як наслідок з прийняттям такого рішення порушено права гр.-на ОСОБА_4, тому це рішення сесії підлягає скасуванню як протиправне. Враховуючи те, що орган місцевог самоврядування виходячи з позиції викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року немає права на самостійне скасування свого ж прийнятого рішення у звязку з цим змушені звернутись до суду з вказаним позовом.

Сторони, позивач та третя особа будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися подали заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення позовних вимог, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, суд у відповідності до КАСУ визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності представників сторін.

Відповідач та представник відповідача позов не визнали.

Перевіривши обставини справи, проаналізувавши надані докази та вислухавши пояснення відповідача і його представника, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно п.1 ч.1ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Конституцією України, Земельним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами Держава делегувала органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади розпорядження землями відповідних територіальних громад, землями комунальної чи державної власності, та делегувала їм вирішення у встановленому законом порядку інших питань в галузі земельних відносин..

Отже, в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у даній справі публічно-правовим є спір щодо рішень колегіального органу (сесії) ради та її виконавчого комітету.

Згідно положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами у відповідності до ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно п. 34 ст. 26 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції селищних рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Аналогічне положення міститься в частині десятій статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Підстави набуття права власності на земельні ділянки державної та комунальної власності визначені статтею 116 Земельного кодексу України.

Згідно із частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання щодо відведення земельної ділянки та як наслідок приймає відповідне рішення. Підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій»проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, рішенням Новосілківської сільської ради 27 сесії 6 скликання від 20.12.2012 р. Про надання дозволу гр.-ну ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність був наданий дозвіл на складання проекту землеустрою з надання земельної ділянки у приватну власність, орієнтовною площею 0,31 га, розташованої за адресою: урочищі «Загороди Тесарівка» , для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення с/г угіддя із земель запасу Новосілківської сільської ради.. Пунктами 2,3 зобовязано ОСОБА_3. замовити виготовлення проекту землеустрою організацію, яка має ліцензію на проведення землевпорядних робіт та надати на затвердження до Новосілківської сільської ради проект землеустрою з надання земельної ділянки у приватну власність.

Слід звернути уваги, що в даному рішенні не встановлено ОСОБА_3 строки виконання по виготовленні проекту землеустрою та не зазначено, що за спливом строку дане рішення є недійсним або буде анульованим

Хоча представник відповідача зазначає про втрату чинності вказаного рішення, проте жодних доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав. У суда відсутні відомості проте. що вказане рішення було анульовано при цьому позивач звернувшись до суду із зазначеним позовом зазначає однією із підстав для скасування оскаржуваного рішення є саме порушення прав гр.-на ОСОБА_3

Відтак, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність (тобто ненормативного акту, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

З матеріалів справи вбачається., що відповідач ОСОБА_1 01 вересня 2015 року за вх. № к-61/020 заявою звернувся до сесії Новосілківської сільської ради з проханням дати дозвіл на виготовлення документації, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) в урочищі «Загороди Тесарівка» площею 0,3053.

11 вересня 2015 року на 49 сесії Новосілківської сільської ради шостого скликання прийняте рішення №476 " Про надання дозволу гр.-ну ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) « Цим рішенням для ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для ведення особистого селянського господарства в с. Новосілка в урочищі «Загороди Тесарівка» площею 0, 3053 га із земель сільськогосподарського призначення землі запасу», а пункт 2 вказаного рішення встановлено строк на виготовлення технічної документації до 11 вересня 2016 року.

За твердженнями позивача, викладеним в змісті адміністративного позову, рішення про надання дозволу гр.-ну ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) незаконне, оскільки надання такого дозволу однієї ж і тієї земельної ділянки двом громадянам не передбачено законодавством.

Судом встановлено достовірно і ніким із учасників процесу не оспорюється, що в цю частину земельної ділянки входить 0, 31 га, щодо якої надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3

Приймаючи рішення у цій справі, суд виходить з того, що відповідач не звертався з письмовою заявою про надання йому у користування чи у власність спірної земельної ділянки. Крім того, ним, ОСОБА_1, не було надано до заяви, яка булаадресована сесії Новосілківської сільської ради документів, на яких було б зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), про встановлення меж якої в натурі ( на місцевості) він просив дозвіл на виготовлення проекту землеустрою. Зазначеним обставинам не було надано належної оцінки під час прийняття оскаржуваного рішення та не перевірено що раніше в 2012 році було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого сільського господарства. Постійна депутатська комісія ради з земельних питань повинна була здійснити вихід на місце розташування спірної земельної ділянки та перевірити у кого в користуванні чи володінні вона перебуває, щоб не порушувати права інших осіб, в даному випадку ОСОБА_3, що не було виконане, тому суд примає до уваги доводи представника відповідача, в цій частині щодо неправомірності дій сільської ради.

Таким чином, рішенням 49-ї сесії шостого скликання Новосілківської сільської ради від 11 вересня 2015 року № 476 було надано відповідачу ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) площею 0,3053 га в урочищі «Загороди Тесарівка» без врахування того, що на зазначену земельна ділянка на підставі рішення сесії № 294 від 20 грудня 2012 року надано дозвіл гр.-ну ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що не можна визнати таким, що відповідає чинному законодавству України оскаржуване рішення Новосілківської сільської ради №476 від 11.09.2015 р., оскільки воно суперечать принципам обґрунтованості, дотримання рівності перед законом, а тому є такими, що підлягає скасуванню.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості стосовно того, що рішення 27-ї сесії 6-ого скликання Новосілківської сільської ради № 294 від 20.12.2012 р.яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на зазначену земельну ділянку площею 0,31 га на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, скасовано чи визнано в передбаченому законом порядку нечинним.

Тобто, вказане рішення сесії є чинним, тому доводи в цій частині представника відповідача є необґрунтованими і такими що не заслуговують на увагу суду, так як суперечать нормам Закону. Посилання представника відповідача на відсутність проекту землеустрою на спірну земельну ділянку у ОСОБА_3, безпідставні та нічим не підтвердженні.

Щодо позову позивача про скасування свого власного рішення від 11.09.2015 р. з підстав його невідповідності закону, то слід зазначити наступне.

Так, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Приймаючи рішення у справі суд виходить з того, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа N 21-493а14).

Системний аналіз положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

Положенням ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни з будь-якого питання, що є компетенцією органу місцевого самоврядування, дано офіційне тлумачення в рішенні Конституційного Суду від 16.04.2009 №7-рп/2009. Зокрема, в абз.3 п.3 цього акта зазначено, що органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу й самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Із цього можна зробити висновок про те, що будь-яка дія з боку органу місцевого самоврядування має бути чітко передбачена тією чи іншою нормою закону, а отже, необхідно шукати повноваження щодо скасування власних рішень щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Згідно з абз.1 п.4 вказаного рішення Конституційного Суду органи місцевого самоврядування приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють дію норм права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, рішення місцевої ради щодо надання права певному суб'єктові господарювання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки може бути віднесено виключно до категорії ненормативних актів.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 186-1 ЗК України).

Абзацами 5 та 6 п.5 вказаного рішення Конституційного Суду роз'яснено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування та громадянами, що породжує в громадян упевненість у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Більш того, у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97- ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Пленум Верховного Суду України у п. 7постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд, за наявності підстав для задоволення позову, визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.

Рішення 11 вересня 2015 року сесії Новосілківської сільської ради №476 від 11 вересня 2015 року " Про надання дозволу гр.-ну ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) «, відноситься виключно до категорії ненормативних актів, які застосовуються одноразово.

Крім того, суд враховує також те,що згідно тексту самого рішення Новосілківської сільської ради від 11 вересня 2015 року за № 476, що було винесено відносно громадянки ОСОБА_1 таке є взагалі необґрунтованим.

При цьому суд звертає увагу, що позивачем при прийнятті соскаржуваного рішення не були зясовано взагалі місце розташування спірної земельної ділянки, так як відповідачем у відповідності до статті 118 Земельного кодексу України до поданої заяви ненадано - схему, ситуаційний план, на якому чітко визначено було б бажане місце розташування земельної ділянки, що відповідало б частині шостій статті 118 Земельного кодексу України, оскільки дозволяло суб'єкту владних повноважень встановити просторове розміщення ділянки, яку бажає отримати ОСОБА_1

За вказаних обставин суд, приходить до висновку, що з приводу земельної ділянки, дозвіл на виготовлення технічної документації надано ОСОБА_1 щодо встановлення її меж на сесії питання чи є можливим відведення цієї спірної земельної ділянки, при прийнятті оскаржуваного рішення органом місцевого самоврядування взагалі не не з'ясовано, що в свою чергу порушило права гр.-на ОСОБА_3, якому було надано раніше дозвіл на виготовлення проекту землеустрою

Разом з цим, слід зазначити, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13).

Суд звертає увагу, що передумовою виникнення права власності чи користування земельною ділянкою, здійснення інших дій щодо оформлення цього права згідно чинного земельного законодавства України є рішення органу місцевого самоврядування, як суб'єкта владних повноважень.

Конституційний Суд України в рішенні №1-6/2010 від 01 квітня 2010 року (у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України) визначив, що системний аналіз положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесенихКонституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4 ст.13 Закону України від16.10.1996 року № 422/96-ВР «Про Конституційний суд України» Конституційний суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо офіційного тлумачення Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 69 цього Закону рішення і висновки Конституційного суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 14 жовтня 2014 року у справі № 21-281а14, номер судового рішення в ЄДРСРУ 41392546.

Отже, виходячи з природи спірних правовідносин та аналізу наведених законодавчих положень, очевидним є висновок, що при прийнятті рішення сесії Новосілківською сільською радою Підгаєцького району, останні дяяли, як суб'єкт владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що право позивача на прийняття рішення щодо скасування чи втрати чинності свого раніше прийнятого рішення індивідуальної дії не передбачено законом, у зв'язку з чим включення цього питання до порядку денного сесії та винесення на сесійне засідання є неправомірним з цих підстав Новосілківська сільська рада самостійно не усунула допущене нею порушення норм земельного законодавства.У цьому разі питання про недійсність рішення, та його скасування , вирішується в судовому порядку.

Отже, виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що сесією сільської ради приймаючи зазначене рішення порушила права та законні інтереси ОСОБА_3, оскаржуване рішення прийняті позивачем з порушенням наведених норм земельного законодавства, тому являється протиправними і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 10, 17, 71, 159-163 КАС України, рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009;

П О С Т А Н О В И В:

Позов - задовольнити.

Скасувати рішення № 476 від 11.09.2015 року, винесене 49 сесією шостого скликання Новосілківською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області» Про надання дозволу гр.. ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості)..

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Підгаєцький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Головуюча підпис ОСОБА_5

Суддя: ОСОБА_5