Справа № 826/12296/15
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
08 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Шостака О.О.,
суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,
при секретарі Лебедєвій Ю.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомної електростанції про визнання дій незаконними,-
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства соціальної політики України, третя особа: Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС про визнання незаконними дій у відмові Міністерства соціальної політики України у визначенні їй статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, в зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія І), що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_1 виданого 07 листопада 2000 року.
18 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із заявою стосовно вирішення питання про підтвердження статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
Листом від 07 травня 2015 року № 356/20/132-15 Міністерство соціальної політики України повідомило позивача про те, що 26 серпня 2011 року Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС було розглянуто особову справу позивача, за результатом розгляду було прийнято рішення щодо відмови у визначенні позивачу статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та водночас підтверджено статус потерпілої від Чорнобильській катастрофи категорії 2.
Вважаючи вказані дії відповідача щодо відмови у встановленні їй статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що визнання незаконними дій Міністерства соціальної політики України є неналежним способом захисту порушеного права позивача, оскільки самі по собі дії суб`єкта владних повноважень не спричиняють юридичних наслідків для позивача, на відміну від документально оформлених рішень. Тобто, належним способом захисту прав особи у даному випадку є оскарження рішень суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно зі ст. 10 вказаного Закону, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Пунктом 2 зазначеного Порядку визначено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користуватися пільгами і компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.
Пунктом 10 зазначеного Порядку передбачено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження, б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження, в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження. Видача посвідчень іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою провадиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з вимогами про встановлення їй статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
Так, за поданням Департаменту соціальної політики Київської міської державної адміністрації, 26 серпня 2011 року Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС було розглянуто особову справу позивача стосовно встановлення статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
За результатами розгляду представлених позивачем документів, Комісія дійшла висновку про те, що надані документи не відображають безпосередньої участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому Комісією було прийнято рішення про відмову у визначенні позивачу відповідного статусу.
При цьому, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2012 року у справі № 2а-2404/12/2670 за позовом ОСОБА_1 до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС про зобов`язання надати відповідь на звернення, - позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо розгляду скарги ОСОБА_1 , зареєстровану Міністерством соціальної політики України 14 грудня 2011 року за №Ш-3336/П. Зобов`язано Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС розглянути скаргу ОСОБА_1 , зареєстровану Міністерством соціальної політики України 14 грудня 2011 року за №Ш-3336/П, та надати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Так, на виконання вказаного рішення суду, 18 грудня 2013 року справа ОСОБА_1 була повторно розглянута на засіданні Комісії, на якому було підтверджено рішення Комісії від 26 серпня 2011 року щодо відмови у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з встановленням відсутності підстав. У даному листі позивачу було також роз`яснено, що у разі представлення документів, передбачених Порядком затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, до Управління праці та соціального захисту населення за місцем постійного проживання, справа може бути переглянута.
25 лютого 2015 року на засіданні Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС були підтверджені рішення Комісії від 26 серпня 2011 року та від 18 грудня 2013 року.
Листом від 07 травня 2015 року № 356/20/132-15 Міністерство соціальної політики України повідомило позивача про те, що 26 серпня 2011 року Комісією було знову прийнято рішення щодо відмови у визначенні позивачу статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та водночас підтверджено статус потерпілої від Чорнобильській катастрофи категорії 2.
Згідно змісту вказаного листа на виконання доручення Міністерства соціальної політики України, Департамент соціальної політики Київської міської державної адміністрації додатково опрацював особову справу позивача та направив на повторний розгляду Комісії, на засіданні якої 25 лютого 2015 року вирішено підтвердити попереднє рішення Комісії від 26 серпня 2011 року щодо відмови позивачу у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, фактично у даній справі позивач оскаржує відмову відповідача у визначенні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка оформлена листом від 07 травня 2015 року № 356/20/132-15.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вказаний лист відповідача та дії щодо його складання не спричинили жодних юридичних наслідків для позивача. Отже, визнання незаконними дій Міністерства соціальної політики України в даному випадку є неналежним способом захисту порушеного права.
При цьому, належним способом захисту прав позивача є оскарження саме рішень суб`єкта владних повноважень - Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, якими позивачу було відмовлено у визначенні статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.
Так, згідно з підпунктом 1.1 п.1 Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 17 травня 2006 року № 187 (далі - Положення) , комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - це постійно діючий колегіальний орган, що створюється при Міністерстві праці та соціальної політики України для розгляду спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно п. 5.3 Положення рішення Комісії оформляється протоколом, що підписується головою та секретарем Комісії.
Відповідно до п.п. 5.4, 5.5 Комісія розглядає спірні питання громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
В окремих випадках, у порядку оскарження попереднього рішення, Комісія розглядає справи громадян за їх особистим зверненням.
Рішення Комісії може бути оскаржено в установленому законодавством порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Мамчур Я.С