Справа № П/811/549/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2015 рокусправа № П/811/549/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелеповій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року

у справі № П/811/549/15

за позовом ОСОБА_1

до Державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Вільшанському районі Яценко Валентини Іванівни

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділ Держземагенства у Вільшанському районі

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Добрівська сільська рада Вільшанського району Кіровоградської області та Вільшанська районна державна адміністрація Кіровоградської області

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного кадастрового реєстратора Відділу Держземагенства у Вільшанському районі Яценко Валентини Іванівни, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на сторін позивача: Добрівська сільська рада Вільшанського району Кіровоградської області, Вільшанська районна державна адміністрація Кіровоградської області та третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділ Держземагенства у Вільшанському районі, в якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а. с.123), просив:

- скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу ДЗА у Вільшанському районі Яценко В. І. № РВ-014 від 13.11.2014;

- зобов'язати державного кадастрового реєстратора Відділу ДЗА у Вільшанському районі внести відомості до Державного земельного кадастру за поданою заявою ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про державний земельний кадастр».

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю та необґрунтованістю відмови у проведенні державної реєстрації земельної ділянки водного фонду, яка передана в оренду ОСОБА_1, оскільки останнім було подано повний пакет необхідних документів для проведення таких дій.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 у задоволенні адміністративного позову відмовлено з тих підстав, що рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру (змін до них) є правомірним з огляду на те, що надані позивачем документи не відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством. Ставком має право розпоряджатися лише Вільшанська РДА, оскільки згідно даних відділу Держземагенства у Вільшанському районі, така земельна ділянка є державною власністю.

Постанову суду в частині позовних вимог про зобов'язання Відділу ДЗА у Вільшанському районі внести відомості про земельну ділянку до державного земельного кадастру мотивовано тим, що ці вимоги є похідними від основної позовної вимоги про скасування спірного рішення, а також на те, що дані повноваження належать виключно вказаному органу, що виключає можливість здійснення їх судом.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач зазначає, що суд першої інстанції не в повному обсязі надав оцінку поясненням позивача, чим порушив приписи ст. 138 КАС України, вважає, що є протиправним посилання суду на відсутність висновку державної експертизи проекту землеустрою як на доказ неналежності поданої документації, оскільки технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі не потребує обов'язкової державної експертизи, згідно до ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації». Також позивач наполягає на тому, що земельна ділянка водного фонду площею 12,0 га, розташована на території Добрівської сільради, знаходиться в населеного пункту село Добре, відноситься до земель комунальної власності і рішення щодо передачі її у власність (користування) приймає саме Добрівська сільрада, а не Вільшанська РДА.

Позивач (його представник), представники відповідача, третіх осіб в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову про скасування рішення Держреєстратора №РВ-014 від 13.11.2014, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем для реєстрації документи подані документи із порушеннями, а саме:

- подана документація на реєстрацію не проходила державної експертизи, висновок якої є обов'язковим у даному випадку, враховуючи те, що земельна ділянка, дані про яку просив внести до державного земельного кадастру позивач, є землями водного фонду (ставок);

- обмінний файл електронного документу в графі «вид форми власності» мав напис «приватна власність», в той час як дана земельна ділянка не перебуває у приватній власності;

- обмінний файл електронного документу не відповідав даним державного земельного кадастру (не вірна була система координат земельної ділянки), дані не відповідали картографічній основі так як земельна ділянка згідно НКС (Національної кадастрової системи) знаходиться за межами населеного пункту;

- в обмінному файлі вказано, що документ, який підтверджує право користування є рішення Добрівської сільради № 148 від 21.08.2014, проте ставок знаходиться за межами населеного пункту.

Позивач - ОСОБА_1 наполягає на тому, що є землекористувачем (орендатором) закритого водоймища розміром 9,38 га з прибережною зоною 2,62 га, яке розташоване на території Добрівської сільської ради, на підставі:

- договору оренди земель водного фонду від 01.03.2002 укладеного з Добрівської сільрадою (орендодавець) (а. с.7),

- рішення Добрівської сільради від 19.04.2007 № 38, яким поновлено дію договору оренди земель водного форду, укладений Добрівської сільською радою з ОСОБА_1 від 01.03.2002 (а. с.8),

- рішення Добрівської сільради від 21.08.2014 № 148, яким повторно поновлено договір оренди земель водного фонду на той самий строк та надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки водного фонду 12 га (далі - Земельна ділянка)(а. с.9).

13.11.2014 після виготовлення проектної документації позивач звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства про проведення державної реєстрації Земельної ділянки.

Державним кадастровим реєстратором Відділу ДЗА у Вільшанському районі Яценко В. І. прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру № РВ-014 від 13.11.2014, яким відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв'язку з невідповідністю поданих заявником документів вимогам Закону України «Про державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру (а. с.6).

Листом від 17.11.2014 ОСОБА_1 звернувся до Відділу ДЗА у Вільшанському районі з проханням надати роз'яснення причин, з яких заявнику було відмовлено у вчиненні державної реєстрації Земельної ділянки (а. с.10).

Відділом ДЗА у Вільшанському районі роз'яснено ОСОБА_1, що згідно картографічних матеріалів Національної кадастрової системи водний об'єкт (ставок) на території Добрівської сільради знаходиться за межами населеного пункту, а за приписами п.«а» ч.3 ст.122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства (лист від 26.11.2014 № 2218/04-06, а.с.11).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів, враховуючи приписи ч.5 ст.71 КАС України, вважає таким, що відповідає нормам процесуального права, розгляд даного спору шляхом з'ясування питання правомірності/протиправності рішення Держреєстратора про відмову у державній реєстрації Земельної ділянки, з огляду саме на ті мотиви, які наведені відповідачем у спірному рішенні (поясненні до нього), і які безпосередньо слугували підставою для його прийняття.

Оцінюючи спірне рішення відповідача на відповідність критеріям, встановленим ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI (в редакції на момент спірних відносин), державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, дії з внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера складають державну реєстрацію земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.6 Закону № 3613-VI ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Разом з тим, саме на державного кадастрового реєстратора покладено обов'язки з внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей (ч.1 ст.9, ч.2 ст.24 Закону № 3613-VI).

Згідно ч.1 ст.24 Закону № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

У відповідності до ч.1 ст.26 Закону № 3613-VI при відкритті Поземельної книги відомості до неї вносяться на підставі документації, яка подана для державної реєстрації земельної ділянки (крім відомостей про власників та користувачів земельної ділянки).

Згідно ч.ч.2, 3 ст.24 Закону № 3613-VI державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

У відповідності до п.110 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22;

2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації);

3) електронний документ.

Відповідно до п.113 Порядку № 1051 після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.

Таким чином, при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки одним із умов є встановлення власника такої земельної ділянки.

У відповідності до п.115 Порядку № 1051 державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки.

В свою чергу, стаття 25 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV (в реакції на момент виникнення спірних відносин) встановлює види документації із землеустрою, серед яких: д) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; и) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); ж) проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів.

Отже, вищенаведена норма Порядку № 1051, зокрема, свідчить про помилковість висновків суду щодо необхідності подання заявником для державної реєстрації земельної ділянки висновку державної експертизи, яка за приписами п.7 ч.1 ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» є обов'язковою лише у разі виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (а не технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), у т. ч. і земель водного фонду.

Згідно ч.ч.5, 6 ст.24 Закону № 3613-VI державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:

перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;

за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Так, доводи сторін у справі зводяться до того, що підставою для винесення спірного рішення від 13.11.2014 є невідповідність поданих документів вимогам, встановленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, яка, за позицією відповідача, полягає у тому, що Земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту - с.Добре Вільшанського р-ну Кіровоградської області і тому правом розпорядження цією Земельною ділянкою (у т. ч. передачі у користування) наділене Вільшанське РДА.

Позивач, зі свого боку стверджує, що спірна земельна ділянка знаходиться у межах населеного пункту - с.Добре Вільшанського р-ну Кіровоградської області і тому правом розпорядження цією земельною ділянкою (у т. ч. передачі у користування) наділена Добрівська сільрада, на підтвердження чого і були заявником надані Держреєстратору документів (договір оренди від 01.03.2002 та рішення Добрівської сільради про його поновлення).

Стаття 80 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) визначає суб'єктів права власності на землю, якими згідно цієї норм є:

а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності;

б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;

в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

У відповідності до положень статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

За приписами частин 1 та 3 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Отже, з наведених норм з урахуванням обставин даної справи, випливає, що, у разі розташування земельної ділянки у межах населеного пункту (с.Добре) правом на її розпорядження (передачі у користування, власність) наділена Добрівська сільрада. У разі ж розташування земельної ділянки поза межами населеного пункту правом на її розпорядження наділена Вільшанська РДА.

З матеріалів справи вбачається, що ставок загальною площею 12 га згідно Генерального плану села Добре, датованого 1982 р., знаходиться в межах села. І цей Генеральний план за твердженням Вільшанської РДА потребує корегування або розроблення нового (а. с.86, 87).

Разом з тим, відповідно до документації щодо формування території та встановлення меж сільських, селищних рад народних депутатів та меж земель земельного запасу і особливо цінних продуктивних, земель в границях Добрівської сільської ради Вільшанського району виготовленої у 1992 р. Українським науково-дослідним і проектно-вишукувальним інститутом по землеустрою «УКРНДІЗКМПРОЕКТ», та проекту роздержавлення земель КСП ім.Димигрова Добрівської сільської ради, виготовленого у 1994 р. Українською академією аграрних наук інституту землеустрою Кіровоградським філіалом ставок загальною площею 12,0 га знаходиться за межами населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, - це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

З положень земельного кодексу України вбачається, що невідповідність місця розташування об'єкта, що передається у власність (користування), генеральному плану населеного пункту, є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (користування). Поряд з цим, підставою для такої відмови може бути і невідповідність місця розташування об'єкта вимогам проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.7 ст.118, ч.3 ст.123 ЗК України).

Разом з тим, під час реалізації повноважень щодо внесення відомостей до ДЗК і надання таких відомостей державний кадастровий реєстратор керується насамперед Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Так, у частині 8 статті 21 Закону № 3613-VI визначено, що відомості про межі адміністративно-територіальних одиниць вносяться до Державного земельного кадастру на підставі проектів землеустрою щодо встановлення та зміни меж адміністративно-територіальних одиниць.

Також у п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3613-VI встановлено, що відомості про межі адміністративно-територіальних одиниць, які були встановлені до набрання чинності Законом України "Про землеустрій", вносяться до Державного земельного кадастру на підставі проектів формування території і встановлення меж сільських, селищних рад.

При цьому, згідно ч.1 ст.21 Закону № 3613-VI відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Колегія суддів звертає увагу, що наявні в матеріалах справи документи свідчать про не визначення в установленому порядку належності земельної ділянки (ставка) до відання або сільради, або райдержадміністрації, розв'язання цього питання на момент звернення ОСОБА_1 до органу Держземагенства з метою державної реєстрації земельної ділянки не вирішено.

При цьому, колегія суддів зауважує, що питання відання (власника) земельної ділянки лежить поза межами даного спору, предметом якого правомірність/протиправність рішення Держреєстратора як суб'єкта ладних повноважень.

Відповідач наполягає, що діяв на підставі документації, наявної у ДЗА у Вільшанському районі, щодо формування території та встановлення меж сільських, селищних рад народних депутатів та меж земель земельного запасу і особливо цінних продуктивних земель в границях Добрівської сільської ради Вільшанського району, виготовленої у 1992 р. Українським науково-дослідним проектно-вишукувальним інститутом по землеустрою «УКРНДІЗЕМПРОЕКТ», та проекту роздержавлення земель КСП ім.Димитрова Добрівської сільської ради, виготовленого у 1994 р. Українською академією аграрних наук інституту землеустрою Кіровоградським філіалом.

Колегія суддів погоджується, що керуючись вказаними документами при винесенні спірного рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки від 13.11.2014, які по суті є проектами формування території та встановлення меж сільської ради, відповідач діяв у відповідності до приписів Закону № 3613-VI, який є спеціальним для державного кадастрового реєстратора.

При цьому, ані положення Закону № 3613-VI, ані положення Порядку № 1051 не наділяють повноваженнями державного кадастрового реєстратора щодо віднесення земельної ділянки, заявленої до реєстрації, до тій чи іншій території. Державний кадастровий реєстратор лише перевіряє відповідність поданих заявником документів даним (відомостям), які знаходяться у Держземагенстві, і які, відповідно до ч.1 ст.21 Закону № 3613-VI, є офіційними.

Таким чином, оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним у ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи спірне рішення від 13.11.2014, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому це рішення є законним.

З огляду на викладене колегія суддів вважає по суті вірною відмову суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення державного кадастрового реєстратора Відділу ДЗА у Вільшанському районі Яценко В. І. №РВ-014 від 13.11.2014.

Крім того, колегія суддів погоджується з відмовою суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог про зобов'язання державного кадастрового реєстратора Відділу ДЗА у Вільшанському районі внести відомості до ДЗК за поданою заявою ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про державний земельний кадастр», з огляду на те, що ці вимоги є похідними і задоволення їх можливе лише у разі задоволення основної вимоги (про скасування спірного рішення), а також з огляду на те, що дані повноваження являються дискреційними, що виключає можливість здійснення їх судом.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі відсутні, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року у справі № П/811/549/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко