Справа № 761/19933/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В, Кобаля М.І.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року по справі за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

ДТГО «ПЗЗ» звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до УПСЗН виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про:

визнання протиправною бездіяльності в частині невиконання вимог п. 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ від 04 березня 2002 року за № 256;

стягнення 328535,34 грн. витрат на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, УПСЗН виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконну, на їх думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову. При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Апеляційна інстанція повністю підтримує таку правову позицію, з огляду на слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в особі структурного підрозділу Козятинської дирекції залізничних перевезень згідно діючого законодавства щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року надавались послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станції міста Шепетівка, які користуються пільгами, на суму 328535,34 грн.

На підтвердження розміру витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, залізницею надсилались на адресу відповідача рахунки за період із 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року, а також акти звіряння розрахунків та реєстри перевезених пільговиків.

Вирішуючи питання правомірності стягнення витрат на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року

Частиною 5 ст. 9 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 ч. 1 ст. 89 цього ж Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказаний Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Так, п. 2, 3 Порядку визначає, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, … та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до норм Типового положення про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2007р. №790, основними завданнями Управління є забезпечення у межах своїх повноважень додержання законодавства про соціальний захист та соціальне обслуговування населення, у тому числі громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; розроблення та організація виконання комплексних програм поліпшення соціального обслуговування інвалідів, пенсіонерів, одиноких непрацездатних громадян похилого віку та всебічне сприяння в отриманні ними соціального обслуговування та соціальних послуг за місцем проживання; виконання функцій головного розпорядника коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету.

Таким чином, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області має контролювати об'єми, вартість соціальної послуги, процес надання такої послуги та вживати заходів для забезпечення своєчасного перерахування компенсаційних виплат перевізнику.

Пунктом 1 Порядку № 256 встановлено, що цей Порядок визначає, відповідно до ст. 102 Бюджетного кодексу України, механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до п. 6 Порядку фінансові органи районних держадміністрацій, … на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх …, фінансовим органам обласних, … держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в …, областях, … до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо, зокрема, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20. У разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, … уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа …, фінансовим органам обласних, … держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в …, областях, … .

Аналіз зазначених приписів свідчить, що відповідач повинен був надіслати інформацію за вищезазначений період, щодо компенсування пільг, наданих залізницею відповідним категоріям громадян, фінансовим органам, які складають уточнені реєстри. Проте, ці вимоги п. 6 Порядку, не зареєстровані як додаткові зобов'язання, чим було порушено права позивача.

Тобто, не зважаючи на те, що головні розпорядники коштів при розрахунках компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян обмежені сумами фактичних зобов'язань відповідних бюджетів, вони зобов'язані у разі виникнення додаткових зобов'язань надсилати щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, … уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми.

На підставі отриманої інформації фінансовий орган вирішує питання про фінансування додаткових зобов'язань, зокрема, шляхом: збільшення обсягу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам; перерозподіл обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам за рахунок позицій, по яким не відбулось повного чи часткового освоєння коштів; перереєстрація заборгованості за минулий період та включення її в кошторис наступного періоду.

Дана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2015 року у справі № К/800/56944/13.

Отже, прийняття розрахунків від підприємств, що здійснюють перевезення пільгових категорій громадян, їх звірка та подальше направлення фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомам міських рад є невід'ємною ланкою у системі фінансування програми соціального захисту населення, що проводиться державою, а тому вчинення вказаних вище дій є обов'язком територіальних управлінь праці та соціального захисту населення, які є головними розпорядниками коштів у цій сфері.

Колегія суддів зауважує, що правильність нарахування позивачем сум, що підлягають компенсації відповідачем не оскаржується.

Зважаючи на те, що відповідачем жодним чином не доведено проведення реєстрації додаткових зобов'язань та щомісячних надсилань уточненої інформації про фактично нараховані у поточному місяці суми до відповідного фінансового органу, колегія суддів приходить до висновку про протиправність бездіяльності відповідача в частині невиконання вимог п. 6 Порядку.

Апеляційна інстанція не приймає посилання апелянта на відсутність бюджетних асигнувань як на підставу його звільнення від відповідальності за порушення вище приведених приписів нормативно-правових актів, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Даний висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у рішенні по справі «Кечко проти України».

Отже, відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади.

Чинним законодавством України не врегульовано порядку проведення погашення заборгованості бюджетних установ у випадках, коли поточні бюджетні асигнування не покривають всі зобов'язання за укладеними договорами.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 13.10.2009 року по справі №21-384во09.

За ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до наведених вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність своїх доводів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення постанови суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.11.15р. задоволено клопотання апелянта та в порядку ст. 88 КАС України відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Приймаючи до уваги те, що рішення у справі ухвалено не на користь апелянта, судовий збір за подачу апеляційної скарги за майновий спір у розмірі 616,31 грн. підлягає стягненню з УПСЗН виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205 та 207 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 09.11.2015 року - без змін.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області (адреса: 01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6; ) судовий збір у розмірі 616 (шістсот шістнадцять) грн. 31 коп. за подачу апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 1007; код класифікації доходів до бюджету: 22030001).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 09.12.2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.