Справа № 2а/2570/1640/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"09" грудня 2015 р. м. Київ К/800/13761/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (далі - ПАТ «Чернігівобленерго») до Чернігівського обласного територіального Антимонопольного комітету України про визнання незаконним та скасування рішення, за касаційною скаргою Чернігівського обласного територіального Антимонопольного комітету України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 7 червня 2012 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У травні 2012 року ПАТ «Чернігівобленерго» звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.03.2012 № 13-РШ у справі № 02-05/13-2012.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 7 червня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2013 року, позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.03.2012 № 13-РШ у справі № 02-05/13-2012.

У касаційній скарзі Чернігівський обласний територіальний Антимонопольний комітет України, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ «Чернігівобленерго», посилаючись на законність судових рішень, просить залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що Адміністративною колегією Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято спірне у цій справі рішення № 13-РШ від 30.03.2012 ( справа № 02-05/13-2012), яким:

визнано, що ПАТ «Чернігівобленерго» за результатами діяльності у 2011 році та січні - лютому 2012 року займало монопольне становище на ринку передачі та розподілу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, в територіальних межах Чернігівської області з часткою 100 %;

визнано дії ПАТ «Чернігівобленерго» щодо непогодження СТ «Колос» повідомлення від 13.01.2012 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії на Оптовому ринку електричної енергії України у лютому 2012 року з визначеними в додатку до повідомлення двома споживачами електричної енергії за нерегульованим тарифом (ПП КФ «Прометей» філії «Менський сир» та ПрАТ «Чернігівський цегельний завод № 3») порушенням, передбаченим пунктом другим статті 50, частини першої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку передачі та розподілу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, що могли призвести до ущемлення інтересів суб'єкта господарювання на ринку постачання електричної енергії, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку;

на підставі статі 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» на ПАТ «Чернігівобленерго» накладено штраф у розмірі 68000 грн.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні статті 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом».

Частиною другою статті 4 КАС установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів у порядку іншого судочинства, в тому числі господарського.

Такий інший порядок передбачено, зокрема, частиною першою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідно до якої заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

З огляду на зміст наведених норм справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК). Це стосується й розгляду справ за позовами органів Антимонопольного комітету України про стягнення з суб'єктів господарювання сум штрафів та пені у зв'язку з порушенням конкурентного законодавства, оскільки таке стягнення здійснюється саме згідно з рішеннями відповідних органів, прийнятими на підставі приписів названих законів України.

Водночас і пунктом 3 частини першої статті 12 ГПК встановлено, що справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції, підвідомчі господарським судам.

Винятком з цього правила відповідно до положень статті 19 КАС є вирішення справ щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель.

Такий висновок касаційного суду узгоджуються з практикою Верховного Суду України, висловленою, зокрема, у постанові від 13 жовтня 2015 року (справа № 21-711а15).

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 157, 211, 220-1, 228, 230, 231 КАС України,

ухвалив:

Касаційну скаргу Чернігівського обласного територіального Антимонопольного комітету України задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 7 червня 2012 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2013 року - скасувати.

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до Чернігівського обласного територіального Антимонопольного комітету України про визнання незаконним та скасування рішення.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: