Справа № 2а-2781/10/0770
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року м. Київ К/800/51185/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Державного підприємства «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств»

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року

у справі № 2а-2781/10/0770

за позовом Головного державного спеціалізованого лісогосподарського агропромислового підприємства «Закарпатагроліс»

до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області

про визнання протиправним та скасування акта та зобов'язання вчинити певні дії, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Головне державне спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Закарпатагроліс» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування акта та зобов'язання вчинити певні дії, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.03.2011 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано акт Державної податкової інспекції у м. Ужгороді від 30.06.2010 року № 67 про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Ужгороді відновити з 01.03.2009 року дію свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, виданого Головного державному спеціалізованому лісогосподарському агропромисловому підприємству «Закарпатагроліс». Зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Ужгороді поновити Головне державне спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Закарпатагроліс» в реєстрі спеціального режиму оподаткування з 01.03.2009 року. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Ужгороді від 17.05.2010 року № /0 (від 22.07.2010 року № /1) в частині визначення Головному державному спеціалізованому лісогосподарському агропромисловому підприємству «Закарпатагроліс» податкового зобов'язання з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій за платежем податок на додану вартість в сумі 1 079 646, 00 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.03.2011 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду апеляційної інстанцій скасувати та залишити в силі постанову першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно із пунктом 1 частини першої ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі відсутності клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами планової виїзної перевірки Головного державного спеціалізованого лісогосподарського агропромислового підприємства «Закарпатагроліс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2006 року по 30.09.2009 року відповідачем складено акт від 16.04.2010 року № 814/23-1/32434750, яким встановлено порушення: - п. 1.21, пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 178 189, 00 грн.; - п. 81.6 ст. 81 Закону України «Про податок на додану вартість» та УКТ ЗЕД, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 719 910, 00 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.05.2010 року: - № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на прибуток в розмірі 178 189, 00 грн. за основним платежем та 65 830, 20 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; - № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 767 625, 00 грн. за основним платежем та 383 812, 50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 17.05.2010 року № /0 залишено без змін та прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.07.2010 року № /1, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на прибуток в розмірі 178 189, 00 грн. за основним платежем та 65 830, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Крім того, збільшено на 146, 00 грн. суму податку на додану вартість та на 73, 00 грн. суму штрафної (фінансової) санкції та прийнято податкові повідомлення-рішення від 22.07.2010 року: - № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 146, 00 грн. за основним платежем та 73, 00 за штрафними (фінансовими) санкціями; - № /1, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 767 625, 00 грн. за основним платежем та 383 812, 50 за штрафними (фінансовими) санкціями.

30.06.2010 року податковим органом складено акт № 67 про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування з урахуванням висновків акта перевірки про те, що підприємство з 01.03.2009 року по 30.09.2009 року здійснювало поставки лісоматеріалів та дров, які відповідно до переліку товарів груп 1-24 УКТ ЗЕД згідно із Законом України «Про митний тариф України» не є сільськогосподарськими товарами.

Не погоджуючи із податковими повідомленнями-рішеннями від 17.05.2010 року № /0 та від 22.07.2010 року № /1 в частині визначення суми податкового зобов'язання в загальному розмірі 1 079 646, 00 грн., а також із актом про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, позивач звернувся до суду із відповідним позовом, в якому просив також зобов'язати податковий орган відновити дію свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування та поновити його у вказаному реєстрі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушень позивачем вимог податкового законодавства та безпідставності прийнятих податкових повідомлень-рішень, а також протиправності дій податкового органу щодо здійснення заходів, спрямованих на виключення позивача з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції погодився із висновками відповідача та зазначив про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, зважаючи на таке.

Згідно із ст. 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість» спеціальний режим оподаткування може обрати сільськогосподарське підприємство, яке проводить підприємницьку діяльність, зокрема, у сфері лісового господарства.

Відповідно до цієї ж статті сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є поставка вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів (послуг) становить не менше 75 % вартості всіх товарів, поставлених протягом попередніх дванадцяти послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у групах 1-24 УКТ ЗЕД, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовлюються) безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування, а також продукти обробки (переробки) таких товарів, які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником (пункт 8-1.7 статті 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Для цілей статті 8-1 цього Закону термін «діяльність у сфері лісового господарства (лісництво)» застосовується для позначення діяльності, пов'язаної з: а) залісенням, вирощуванням і доглядом за деревами або чагарниками чи вирубуванням дерев та/або чагарників; б) збиранням дикорослих грибів та ягід, інших дикорослих рослин, їх обробкою та консервацією.

Кабінет Міністрів України постановою від 21.01.2009 року № 23 затвердив Перелік видів діяльності, на які поширюються норми статті 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Перелік).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для підприємств, які здійснюють діяльність у сфері лісового господарства, спеціальний режим оподаткування поширюється на операції, що здійснюються в межах видів діяльності, передбачених Законом України «Про податок на додану вартість» та Переліком, в результаті яких відбувається поставка сільськогосподарських товарів, що відповідають визначенню, наведеному у пункті 8-1.7 статті 8-1 Закону України «Про податок на додану вартість».

Отже, встановивши, що позивач здійснював операції з поставки дров пилових (бук, граб, дуб, ясен, явір, береза, клен), отриманих внаслідок життєдіяльності лісових ресурсів та їх обробки, що належать до групи 44 УКТ ЗЕД та не є сільськогосподарськими товарами, які віднесені до груп 1-24 УКТ ЗЕД, апеляційний суд у справі, яка розглядається, дійшов правильного висновку, що така діяльність має оподатковуватися у загальновстановленому порядку.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 21.05.2013 року у справі № 21-110а13.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судом апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтоване рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств» залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 року у справі № 2а-2781/10/0770 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук