Справа № 810/2393/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2393/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кушнова А.О. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Спільного Українсько - Естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" до Київської митниці Державної фіскальної служби України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерство охорони здоров'я України про стягнення адміністративно - господарських санкцій,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року, Спільне Українсько-Естонське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» звернулось до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби України, з урахуванням поданої 13.08.2015 заяви про уточнення позовних вимог, про визнання протиправним та скасування рішення про визначення коду товару від 10 березня 2015 року №КТ-136-2015, винесене відділом класифікації товарів Київської митниці ДФС.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає наступне, що 10 лютого 2015 року ТОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД» заявлено до митного оформлення лікарський засіб «Тутукон» у формі орального розчину по 600 мл із зазначенням коду товару згідно УКТ ЗЕД 3004 40 00 00 - Розділ IV «Продукція хімічної та повязаної з нею галузей промисловості», група 30 «Фармацевтична продукція», товарна група «лікарські засоби (ліки)».

За результатами здійснення митних формальностей відповідачем було відмовлено у митному оформленні товару лікарського засобу «Тутукон» за кодом 3004 40 00 00 у звязку з винесенням відділом класифікації товарів Київської митниці ДФС рішення №КТ-136-2015, яким заявлений позивачем товар класифіковано відповідачем за кодом 2202 90 10 00 група 22 «алкогольні і безалкогольні напої та оцет», товарна позиція «води, включаючи мінеральні та газовані, з додаванням цукру чи інших підсоложувальних або ароматизованих речовин».

Стверджує, що імпортований товар відповідає товарній позиції «лікарські засоби (ліки)», оскільки у встановленому порядку зареєстрований як лікарський засіб та внесений до Державного реєстру лікарських засобів України.

Крім того, інструкція для медичного застосування препарату «Тутукон» повністю відповідає додатковим приміткам до Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, а саме містить вказівку на специфічні хвороби, для лікування яких застосовується препарат, концентрацію активних речовин, дозування та спосіб застосування.

Таким чином, вважає, що присутні всі ознаки, які дають підстави для віднесення препарату «Тутукон» до лікарських засобів за кодом УКТ ЗЕД 3004 40 00 00.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасувано рішення Київської митниці Державної фіскальної служби України про визначення коду товару від 10 березня 2015 року №КТ-136-2015.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що Спільне Українсько-Естонське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» зареєстроване Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією 26 вересня 1994 року як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №646572.

16 травня 2014 року між ТОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД» та Barsinon Pharma Kollektif Sirketi укладено контракт №160514, відповідно до якого позивачем придбано товар лікарський засіб «Тутукон», розчин оральний у поліпропіленовому флаконі.

Для проведення митного оформлення зазначеного товару 10 лютого 2015 року до Київської митниці ДФС подано митну декларацію №125110008/2015/105519, згідно з якою задекларовано товар ліки для людей, розфасовані для роздрібної торгівлі, що містять алкалоїди «Тутукон», розчин оральний по 600 мл у поліпропіленовому флаконі (діюча речовина водний екстракт отриманий із суміші лікарських рослин хвоща польового стебла, торичника червоного рослина, болдо листя, опунції (кактус) інжирової квітки.

У графі 33 митної декларації товар був задекларований позивачем за кодом 30044000 згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності Розділ IV «Продукція хімічної та повязаної з нею галузей промисловості», група 30 «Фармацевтична продукція», товарна позиція «Лікарські засоби (ліки)».

Розглянувши подані позивачем до митного оформлення документи та врахувавши висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів від 6 березня 2015 року №113, Київською митницею ДФС прийнято рішення про визначення коду товару від 10 березня 2015 року №КТ-136-2015, відповідно до якого заявлений до митного оформлення товар класифіковано відповідачем за іншим кодом - Розділ IV, група 22 «алкогольні і безалкогольні напої та оцет», товарна позиція «води, включаючи мінеральні та газовані, з додаванням цукру чи інших підсоложувальних або ароматизованих речовин, інші безалкогольні напої, крім фруктових або овочевих соків товарної позиції 2009» .

Мотивом зазначеного рішення було визначено те, що виходячи з фармакологічної дії препарату «Тутукон», він не призначений для лікування конкретних специфічних недугів, хвороб або їх ознак, у зв'язку з чим не виконуються умови пункту «(а)» Додаткової примітки 1 до товарної групи 30 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД.

13 березня 2015 року відповідачем прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110008/2015/00006, відповідно до якої позивачу відмовлено у прийнятті митної декларації №125110008/2015/105519 від 10 лютого 2015 року з причин прийняття митним органом рішення про визначення коду товару від 10 березня 2015 року №КТ-136-2015.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

У силу статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД (ч.1 ст.69 МК України).

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (ч.2 ст.69 МК України).

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобовязані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них (ч.3 ст.69 МК України).

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари (ч.4 ст.69 МК України).

Згідно статті 67 Митного кодексу України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

Законом України «Про митний тариф України» від 19.09.2013 № 584-VII встановлено, що митний тариф України є невідємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, які встановлені додатком до Закону України «Про митний тариф України».

Згідно Основних правил інтерпретації УКТЗЕД для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно правил, викладених у пунктах 2-6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД.

За правилом 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Правилом 2 (b) Основних правил інтерпретації УКТЗЕД встановлено, що класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

Згідно правила 3 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: (a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару; (b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати; (c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Отже, віднесення товару до тієї чи іншої товарної позиції здійснюється у результаті співставлення наведеного в УКТЗЕД опису товару та характеристик і опису товару, що декларується. При цьому, перевага надається тій товарній позиції, де характеристика товару розкривається найбільш повно і конкретно.

Тобто, у випадках коли задекларований товар має декілька визначальних ознак, що дозволяють класифікувати товар за різними групами, вирішення питання щодо визначення коду товару повинно здійснюватись з урахуванням усіх істотних ознак у сукупності з урахуванням приміток. При визначенні коду товару також враховується склад та матеріали, з яких складається товар та які визначають основні властивості товару.

При цьому, віднесення товару до тієї чи іншої групи виключно на підставі однієї з ряду ознак чи на основі одного із компонентів, що міститься у складі товару, не відповідає вимогам Основних правил інтерпретації УКТЗЕД.

Згідно опису товару, наведеного у митній декларації, позивач до митного оформлення заявив «Тутукон», розчин оральний по 600 мл у поліпропіленовому флаконі; по одному флакону разом з пластиковим мірним стаканчиком у картонній пачці 5 упаковок (діюча речовина водний екстракт отриманий із суміші лікарських рослин: хвоща польового стебла, торичника червоного рослина, болдо листя, опунції (кактус) інжирової квітки) за кодом УКТЗЕД 30044000.

Згідно з УКТЗЕД код 3004 40 00 00, за яким позивач задекларував препарат «Тутукон», включає лiкарськi засоби (ліки) (за винятком товарів, включених до товарних позицiй 3002, 3005 або 3006), що складаються із змiшаних або незмiшаних продуктiв для терапевтичного або профiлактичного застосування, у дозованому вигляді (включаючи лікарські засоби у вигляді трансдермальних систем) або розфасовані для роздрібної торгівлі, що мiстять алкалоїди або їх похiднi, але без вмiсту гормонiв, iнших сполук товарної позицiї 2937 або антибіотиків.

Відповідно до додаткових приміток до товарної групи 30 «Фармацевтична продукція» товарна позиція 3004 включає лікарські засоби, виготовлені на основі рослинної сировини, та препарати, виготовлені на основі таких активних речовин, як вітаміни, мінеральні речовини, незамінні амінокислоти або жирні кислоти, в упаковках для роздрібної торгівлі. Ці препарати класифікують у товарній позиції 3004, якщо вони мають на етикетці, упаковці або в інструкції для користувачів відповідні вказівки: (a) специфічні недуги, хвороби або їх ознаки, для лікування яких цей продукт повинен використовуватися; (b) концентрація активної речовини або речовин; (c) дозування; та (d) спосіб застосування.

Отже, до лікарських засобів згідно з УКТЗЕД відносяться також препарати, виготовлені на основі рослинної сировини, включаючи рослинні екстракти.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про лікарські засоби» №123/96-ВР від 04.04.1996 лікарський засіб це будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), що має властивості та призначена для лікування або профілактики захворювань у людей, чи будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), яка може бути призначена для запобігання вагітності, відновлення, корекції чи зміни фізіологічних функцій у людини шляхом здійснення фармакологічної, імунологічної або метаболічної дії або для встановлення медичного діагнозу.

Судом встановлено, що розчин оральний «Тутукон» зареєстрований ОСОБА_1 охорони здоровя України як лікарський засіб та має реєстраційне посвідчення №UA/13218/01/01 від 28.08.2013.

Згідно висновку про якісний та кількісний склад лікарського засобу 100 мл розчину орального «Тутукон» містять: 100 мл водного екстракту (2:1), отриманого із суміші лікарських рослин: хвоща польового стебла (Equisetum arvense) 570 мг, торичника червоного рослина (Spergularia rubra) 330 мг, болдо листя (Peumus boldus) 280 мг, опунції (кактус) інжирової квітки (Opuntia ficus-indica) 170 мг, залізниці вузьколистої квітки (Sideritis angustifolia) 170 мг, розмарину аптечного листя (Rosmarinus officialis) 170 мг, пальчатник (бермудська трава) коріння (Cynodon dactylon) 170 мг, меліси аптечної листя (Meliss Оfficinalis) 170 мг; екстрагент вода.

Відповідно до Інструкції для медичного застосування препарату «Тутукон», затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 23 серпня 2013 року №752, «Тутукон» є комбінованим препаратом рослинного походження, має діуретичний, спазмолітичний, літолітичний, протизапальний, антибактеріальний, жовчогінний та антиоксидантний ефекти. Сприяє елімінації з організму сечової кислоти, токсинів і солей важких металів.

«Тутукон» застосовується у комплексній терапії при уролітіазі (уратри, оксалати, фосфати, карбонати), циститах, уретритах, спазмах сечовивідних шляхів, синдромі подразненого кишечнику; для профілактики уролітіазу після літотрипсії.

Препарат застосовують внутрішньо 3 рази на добу за 30 хв. до вживання їжі, доза для дорослих становить 45 мл, дози і термін лікування встановлює лікар індивідуально для кожного пацієнта.

Інструкція також містить інформацію про склад лікарського засобу, що є тотожним висновку про якісний та кількісний склад лікарського засобу.

Таким чином, Інструкція для медичного застосування препарату «Тутукон» містить всі передбачені додатковою приміткою до товарної групи 30 «Фармацевтична продукція» ознаки, що дозволяють класифікувати «Тутукон» як лікарський засіб у товарній позиції 3004.

Класифікуючи розчин оральний «Тутукон» у товарній позиції 2202 митний орган виходив із того, що з огляду на фармакологічну дії препарату «Тутукон» останній має комбіновану різноманітну дію на організм людини, що дає підстави розглядати його як такий, що полегшує нездужання, поліпшує самопочуття людини і не призначений саме для лікування конкретної хвороби.

Разом з тим, слід зауважує, що доводи відповідача про фармакологічну дію препарату «Тутукон» не підтверджені жодними доказами та повністю спростовуються Інструкцією для медичного застосування препарату «Тутукон» та інформацією про лікарський засіб, що міститься у реєстраційному посвідченні №UA/13218/01/01.

Зокрема, Інструкцією для медичного застосування препарату «Тутукон» визначено, що препарат має діуретичний, спазмолітичний, літолітичний, протизапальний, антибактеріальний, жовчогінний та антиоксидантний ефекти. Сприяє елімінації з організму сечової кислоти, токсинів і солей важких металів. Застосовується у комплексній терапії при уролітіазі (уратри, оксалати, фосфати, карбонати), циститах, уретритах, спазмах сечовивідних шляхів, синдромі подразненого кишечнику; для профілактики уролітіазу після літотрипсії.

Згідно з Десятим переглядом Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоровя (МКХ-10), який в Україні введено в дію у закладах охорони здоровя з 1 січня 1999 року наказом МОЗ України № 297 від 8 жовтня 1998 року, діагнозу «цистит» відповідає код «N30», діагнозу «уретрит» відповідає код «N34».

Наказом МОЗ від 6 грудня 2004 року №604 «Про затвердження клінічних протоколів за спеціальністю "Урологія"» затверджено Галузевий стандарт «Протокол ведення хворих. Цистит (N30)»; «Протокол ведення хворих. Неспецифічний уретрит. (№34.1.)»

Наведене прямо вказує на те, що цистит та уретрит підпадає під категорію специфічного недугу, хвороби в розумінні пункту (а) додаткової примітки до товарної групи 30 «Фармацевтична продукція».

Відповідно до вищевказаного «Протоколу ведення хворих. Цистит (N30)» цистит запалення слизової оболонки сечового міхура, для лікування циститу у більшості випадків застосовують знеболюючі та спазмолітичні засоби.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28 грудня 2012 року №507 «Про затвердження нормативів надання медичної допомоги та показників якості медичної допомоги (за спеціальністю урологія)» встановлені нормативи надання медичної допомоги при лікуванні різних захворювань у певних галузях медицини, в тому числі, в урології.

Зокрема, при гострому циститі (шифр МКХ-10: N 30) у якості лікувальних заходів застосовуються антибактеріальні препарати, спазмолітики.

Отже, в розумінні чинного законодавства застосування препарату, що має антибактеріальну, спазмолітину та протизапальну дію є заходом лікування циститу.

За таких обставин, суд вважає, що «Тутукон» взагалі не призначений для поліпшення та зміцнення загального стану здоров'я, навпаки, призначений для безпосереднього лікування конкретних хвороб шляхом конкретного впливу на організм людини.

Слід додати, що вказівка в інструкції до препарату на те, що препарат застосовується у комплексній терапії жодним чином не спростовує значення препарату як лікарського засобу.

Також, судом першої інстанції у судовому засіданні 13 серпня 2015 року було допитано у якості свідка в.о. начальника Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС ОСОБА_3, який пояснив, що рішення митного органу про визначення коду товару було, серед іншого, обумовлено тим, що інструкція для медичного застосування препарату «Тутукон» містить вказівку на загальну групу хвороб. Водночас, відповідно до додаткової примітки товарної групи 30 «Фармацевтична продукція» інструкція до препарату повинна містити специфічні недуги, хвороби або їх ознаки.

Однак до таких аргументів свідка суд першої інстанції поставився критично, оскільки змістовних пояснень щодо того, які саме специфічні недуги є достатніми для віднесення товару до товарної групи 3004, свідок надати не зміг.

На переконання, зазначення в інструкції для медичного застосування препарату «Тутукон» вказівки на такі хвороби як цистит, уретрит, уролітіаз та такі ознаки як спазми сечовивідних шляхів, синдром подразненого кишечнику є вичерпними для цілей класифікації товару в розумінні пункту «(a)» додаткової примітки до товарної групи 30 «Фармацевтична продукція» Основних правил інтерпретації УКТЗЕД. Натомість висловлені свідком аргументи є проявом зайвого формалізму.

Також, сліж зазначити, що відповідач стверджуючи про відсутність у препарату «Тутукон» дії, спрямованої на лікування конкретного захворювання, залишив поза увагою факт реєстрації вказаного препарату як лікарського засобу, тобто прийняття уповноваженим на те органом у порядку, передбаченому законодавством, рішення про наявність у препарату як речовини (суміші речовин) таких фізико-хімічних характеристик, обсяг яких є достатнім для застосування з метою профілактики, діагностики чи лікування захворювань людей або зміни стану і функцій організму.

При цьому, слід зауважити, що реєстрації певного препарату передує низка досліджень, доклінічних та клінічних випробувань, що покликані встановити наявність терапевтичного ефекту, його ефективність, безпечність лікарського засобу що не є компетенцією відповідача.

Зокрема, доклінічним вивченням лікарського засобу є комплекс хімічних, фізичних, біологічних, мікробіологічних, фармакологічних, токсикологічних та інших наукових досліджень, які проводяться перед початком клінічних випробувань. Доклінічне вивчення лікарського засобу включає доклінічні дослідження в лабораторних умовах та/або досліди на лабораторних тваринах з метою визначення специфічної активності та безпечності лікарського засобу (Наказ МОЗ України від 14.12.2009 N 944 «Про затвердження Порядку проведення доклінічного вивчення лікарських засобів та експертизи матеріалів доклінічного вивчення лікарських засобів).

Клінічним випробуванням (дослідженням) лікарського засобу є науково-дослідницька робота, метою якої є будь-яке дослідження за участю людини як суб'єкта дослідження, призначене для виявлення або підтвердження клінічних, фармакокінетичних, фармакодинамічних та/або інших ефектів, у тому числі для вивчення усмоктування, розподілу, метаболізму та виведення одного або кількох лікарських засобів та/або виявлення побічних реакцій на один або декілька досліджуваних лікарських засобів з метою оцінки його (їх) безпечності та/або ефективності (наказ МОЗ України від 23.09.2009 № 690 «Про затвердження Порядку проведення клінічних випробувань лікарських засобів та експертизи матеріалів клінічних випробувань і Типового положення про комісії з питань етики»).

Безпека лікарського засобу - характеристика лікарського засобу, яка базується на порівняльній оцінці користі від його застосування та потенційної шкоди, яка може бути завдана пацієнту при застосуванні ним цього лікарського засобу (наказ МОЗ України від 26.08.2005 року N 426 «Про затвердження Порядку проведення експертизи реєстраційних матеріалів на лікарські засоби, що подаються на державну реєстрацію (перереєстрацію), а також експертизи матеріалів про внесення змін до реєстраційних матеріалів протягом дії реєстраційного посвідчення»).

Ефективність лікарського засобу - сприятлива діагностична, лікувальна чи профілактична дія лікарського засобу на встановлення характеру захворювання, його перебіг, тривалість або корекцію стану чи фізіологічних функцій організму людини відповідно до показань до застосування, зазначених в інструкції для медичного застосування (наказ МОЗ України від 26.08.2005 року N 426 «Про затвердження Порядку проведення експертизи реєстраційних матеріалів на лікарські засоби, що подаються на державну реєстрацію (перереєстрацію), а також експертизи матеріалів про внесення змін до реєстраційних матеріалів протягом дії реєстраційного посвідчення»).

Таким чином, реєструючи лікарський засіб та дозволяючи його застосування на території України Міністерство охорони здоров'я України пересвідчилось в його безпечності, якості та ефективності саме як лікарського засобу.

При цьому, суд враховує, що відповідач, заперечуючи проти лікувального ефекту препарату стосовно конкретних хвороб, будь-яких досліджень, що могли б підтвердити або спростувати такий висновок, не проводив.

Судом першої інстанції не взято до уваги наявний у матеріалах справи висновок спеціалізованої лабораторії та досліджень Міндоходів від 5 березня 2015 року №112, оскільки зазначений висновок відтворює інформацію, що міститься в інструкції для медичного застосування препарату «Тутукон» та не містить жодної однозначної відповіді на поставлені експерту питання, зокрема, щодо відповідності задекларованого позивачем товару коду УКТЗЕД 30044000, належності зазначеного препарату до лікарських засобів.

Суд першої інстанції також критично ставиться до листа Державної фіскальної служби України від 23 лютого 2015 року №6027/7/99-99-25-04-03-17, на який посилається відповідач в обґрунтування заперечень проти позову, оскільки наведений у ньому висновок про призначення препарату «Тутукон» виключно для полегшення нездужання, поліпшення самопочуття, зроблений за відсутності будь-якого обґрунтування.

Щодо обраного відповідачем коду товару відповідно до УКТЗЕД, слід зазначити наступне.

Відповідно до пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом ДФС від 9 червня 2015 року №401, товарна категорія 22029010 включає тонізуючі засоби, згадані у Додаткових загальних положеннях до цієї групи (абзац ІІ). Такі безалкогольні напої, які часто називають харчовими добавками можуть бути виготовлені на основі рослинних екстрактів (включаючи трав'яні) та містити додані вітаміни та/або мінерали. Загалом, такі препарати повинні сприятливо впливати на загальний стан здоров'я та самопочуття; саме цим вони відрізняться від підсолоджених вод або вод з доданням ароматизувальних речовин та інших безалкогольних напоїв (м'яких напоїв) товарної підкатегорії 2202 10 00, згаданих у Поясненнях до товарної позиції 2202, пункт (А).

Водночас, до цієї товарної категорії не включаються лікарські засоби товарної позиції 3003 або 3004.

Намагання відповідача виключно з огляду на рослинне походження препарату, підвести лікарський засіб до класифікатора в товарній підкатегорії суд першої інстанції вважає безпідставним.

Отже, виходячи з відомостей, наведених в інструкції для медичного застосування, у реєстраційному посвідченні суд дійшов висновку, що товар, який ввозився позивачем, за своїми характеристиками, складом, призначенням та описом, найбільш відповідає опису товарів та належить до підкатегорії товарів за кодом 3004 40 10 00.

На підставі викладеного, рішення Київської митниці ДФС №КТ-136-2015 від 10 березня 2015 року про визначення коду товару є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б свідчили про правомірність віднесення лікарського засобу «Тутукон», до категорії безалкогольних напоїв, не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Крім цього, відповідно до правил ст. 94 КАС України, ч. 6 ст. 186 КАС України та ст. ст. 4, 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI колегія суддів вирішує питання про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо оскаржується судове рішення, прийняте після 01 вересня 2015 року, за результатами вирішення позовної заяви, поданої до 01 вересня 2015 року - застосовується нова ставка за подачу апеляційної скарги, яка, однак обчислюється від розміру судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви відповідно до Закону України "Про судовий збір" в редакції від 25.05.2015 року, та сумі мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 року.

Тобто загальна сума до сплати при подачі апеляційної скарги становить - 80, 39 грн, який належить стягнути з Київської митниці Державної фіскальної служби України.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року - без змін.

Стягнути з Київської митниці Державної фіскальної служби України ( адреса: 08307, митниця, міжнародний аеропорт «Бориспіль», м. Бориспіль, Київська область ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 80, 39 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 1007, код бюджетної класифікації 00015622; код ЄДР суду 38004897).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 15 грудня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 10 грудня 2015 року.

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.