Справа № 461/11494/14а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Справа № 876/6709/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С.,Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Гришканич Б.І.,Когут Л.І.,

від відповідача - Кіндратів С.І.,

від третьої особи - ОСОБА_4.,ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Львівське професійне училище технології та сервісу» на постанову Галицького районного суду м.Львова від 20 травня 2015 року у справі за позовом Державного навчального закладу «Львівське професійне училище технології та сервісу» до Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_4 про визнаення протиправною та скасування ухвали,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державний навчальний заклад «Львівське професійне училище технології та сервісу» в вересні 2014 року звернувся з позовом в суд до Львівської міської ради та третьої особи ОСОБА_4 та просив визнати протиправною та скасувати Ухвалу Львівської міської ради від 15.05.2014 року № 3412 «Про погодження гр..ОСОБА_4 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірна земельна ділянка площею 0,0344 га , за адресою м.Львів АДРЕСА_1, яка погоджена Львівською міською радою ОСОБА_4 та якому надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, є частиною земельної ділянки, яка рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих від 26.05.1962 року № 406 "Про встановлення меж земельної ділянки при будинку Львівського техучилища № 13» була закріплена за Львівським техучилищем № 13, правонаступником якого є Державний навчальний заклад "Львівське професійне училище технологій та сервісу". Ухвалою Львівської міської ради від 10.06.2004 № 1423 "Про користування Львівським професійним ліцеєм земельною ділянкою на АДРЕСА_2» передано йому у постійне користування земельну ділянку площею 0,8033 га за рахунок земель житлової та громадської забудови на АДРЕСА_2 в м.Львові для обслуговування учбового закладу. На підставі даного рішення виданий Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, який зареєстрований у книзі записів реєстрації держаних актів. Решта земельної ділянки, яка була закріплена у 1962 році у встановленому законом порядку не вилучалася. Крім того, спірна земельна ділянка входить до регіонального ландшафтного парку "Знесіння" та є об'єктом природно-заповідного фонду. Вважає, що Львівська міська рада, приймаючи оскаржувану ухвалу, фактично змінила цільове призначення земельної ділянки, порушивши встановлений законом порядок.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 20.05.2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що в судовому засіданні встановлено правомірність дій відповідача на момент прийняття спірної ухвали, а доводи позивача не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду.

З вищевказаною постановою не погодився апелянт Державний навчальний заклад «Львівське професійне училище технології та сервісу» , який звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м.Львова від 20.05.2015 року та винести нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при винесенні оскаржуваної постанови судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Апелянт посилається на те, що в судовому засіданні позовні вимоги були доведені повністю та настоює на задоволення позову в повному обсязі настоюючи на тому, що навчальний заклад користується цією земельною ділянкою з 1962 року.

В судовому засіданні представники позивача вимоги апеляційної скарги підтримали та просять її задовольнити та скасувати постанову Галицького районного суду м.Львова від 20.05.2015 року та винести нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив та просить в її задоволенні відмовити та залишити без змін оскаржувану постанову Галицького районного суду м.Львова від 20.05.2015 року. Аналогічну правову позицію висловили третя особа та його представник.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступних міркувань

Згідно ч.1.ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно ч.1 ст.138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи Ухвалою 15 сесії 6-го скликання від 15.05.2014 року № 3412 "Про погодження гр.ОСОБА_4 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ОСОБА_4 погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0344 га. на АДРЕСА_1 у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель, що не надані у власність або користування.

Як встановлено в суді першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали відповідач виходив з даних довідки з відділу Держземагенства у м. Львові від 26.03.2013 року № 40/01-15/851, з якої зокрема вбачається, що земельна ділянка на АДРЕСА_1, згідно земельно-кадастрових даних відноситься до земель м.Львова, що не надані у власність або користування згідно списку землекористувачів та землевласників Личаківського району м.Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.02.1998 року №51 "Про інвентаризацію земель м. Львова". Отже ця земельна ділянка за формою власності відноситься до земель комунальної власності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні судом першої інстанції позивачу передано у постійне користування земельну ділянку площею 0,8033 га, що за обрисами вказаними у державному акті на право постійного користування земельною ділянкою НОМЕР_1, від літери Б -В зазначено землекористування приватних гаражів.

Третій особі - ОСОБА_4 відповідно до договорів купівлі-продажу від 28.05.2013 року належать на праві власності три гаражі площею 18, 4 кв.м., 35, 4 кв.м., 19,0 кв.м. на АДРЕСА_1.

Відповідно до листа Регіонального ландшафтного парку "Знесіння" від 26.06.2014 року № 2404/207 земельна ділянка на АДРЕСА_1 від літер А до Б в точках 1, 2, 3, 4, 5 лише межує із землями парку, та з метою уточнення меж в натурі необхідно встановити бетонні межові знаки.

Згідно до ст.12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, тощо.

Відповідно до пп. 34 п.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні "виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних та міських рад вирішуються питання регулювання земельних відносин".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з врахуванням вимог діючого законодавства, обставин справи прийшов до вірного висновку, що ухвала Львівської міської ради від 15.05.2014 року №3412 "Про погодження гр.ОСОБА_4 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 прийнята органом місцевого самоврядування в межах його виключних повноважень, з дотриманням вимог Земельного Кодексу України та встановленого порядку безоплатного надання у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, а тому підставно відмовив в задоволенні позову.

У відповідності до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова Галицького районного суду м.Львова від 20 травня 2015 року у справі № 461/11494/15 прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права при правильно встановлених обставинах справи, доводи апеляційної скарги висовків суду першої інстанції не спростовують, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. ст. 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного навчального закладу «Львівське професійне училище технології та сервісу» залишити без задоволення, а постанову постанову Галицького районного суду м.Львова від 20 травня 2015 року у справі № 461/11494/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя З.М.Матковська

суддя В.С.Затолочний

повний текст ухвали виготовлено 08.12.2015 року.