Справа № 718/2069/15-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 718/2069/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Олексюк Т.І.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

08 грудня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області (далі - відповідач), третьої особи - ОСОБА_3 про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення 40 сесії VІ скликання Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області за № 62/40-15 від 14.08.2015 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу; зобов`язати відповідача у термін визначений ст. 118 ЗК України повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.10.2015 позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 26.01.2015 позивач житель м. Чернівці, звернувся до Дубівецької сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для передачі безоплатно у власність земельної ділянки, за рахунок земель запасу в с. Дубівці, орієнтованою площею 0,12 га., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою АДРЕСА_1, у межах населеного пункту, між землями служби автомобільних доріг та землями сільської ради право на отримання якої він не використав.

Разом з цим 29.01.2015 до Дубівецької сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 між землями служби автомобільних доріг та землями сільської ради (біля перехрестя доріг АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2), звернулася ОСОБА_3, жителька с. Дубівці Кіцманського району.

23 лютого 2015 року рішенням 36 сесії VI скликання Дубівецької сільської ради Кіцманського району №22/36-15, позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, за адресою АДРЕСА_1, у межах населеного пункту, між землями служби автомобільних доріг та землями сільської ради, та рекомендовано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в урочищі "Поляна". Окрім цього, було прийнято рішення № 23/36-15, яким ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 0,14 га. та 0,26 га., які розташовані по АДРЕСА_1 у межах населеного пункту, між землями служби автомобільних доріг та землями сільської ради.

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.04.2015 у справі №718/528/15-а, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015, визнано протиправним і скасовано рішення сесії Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №22/36-15 від 23.02.2015, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Зобов`язано Дубівецьку сільську раду Кіцманського району Чернівецької області розглянути у порядку та спосіб, передбачений ст. 118 ЗК України повторно заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 0,12 га, яка розташована по АДРЕСА_1 у межах населеного пункту, між землями служби автомобільних доріг та землями сільської ради.

14 серпня 2015 року 40 сесією VІ скликання Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області прийнято рішення за № 62/40-15 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2".

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, в оскаржуваному рішенні міститься посилання на рішення 36 сесії Дубівецької сільської ради від 23.02.2015 № 23/36-15, яке визнано протиправним на скасоване постановою суду ще до постановлення оскаржуваного рішення 40 сесії VІ скликання Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області за № 62/40-15 від 14.08.2015, та оскільки оскаржуване рішення суперечить вимогам Конституції і Законів України, внаслідок порушення і обмеження прав позивача на землю, таке рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, і перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Водночас відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

В силу п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частиною 2 ст. 77 Закону № 280/97-ВР передбачено, що спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Згідно ст. 122 ч. 1 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Стаття 59 Закону України "Про землеустрій" визначає, що облік приватних інтересів при проведенні землеустрою на місцевому рівні, полягає у забезпеченні фізичним та юридичним особам рівних можливостей придбання у власність або користування, в тому числі на умовах оренди, земельних ділянок.

За приписами ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, згідно картографічних матеріалів, що долучені до поданих заяв позивача та третьої особи, і які являються документами, на підставі яких прийнято оспорюване рішення вбачається, що земельна ділянка площею 0,12 га (вказана позивачем) і 0,14 га (вказана третьою особою) фактично містять одне і теж місце розташування на місцевості та є предметом спору.

Разом з тим позивач подав заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки раніше за ОСОБА_3

Згідно протоколу засідання сесії Дубівецької сільської ради заява позивача від 26.01.2015 на засіданні сесії слухалась першою, а заява третьої особи від 29.01.2015 розглядалась другою, тобто у порядку черговості їх подання.

Водночас по вказаним заявам прийняті рішення протилежні за змістом в частині надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою земельної ділянки площами 0,12 та 0,14 га. у с. Дубівці.

Окрім цього, як підтверджується матеріалами справи (протоколом засідання сесії від 23.02.2015 та постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.04.2015 у справі №718/528/15-а, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015 оспорюваним рішенням відповідача) перевагу у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою надано ОСОБА_3, оскільки остання є жителем села Дубівці, що є не припустимими та свідчить про наявність порушення положень матеріального права, конституційного права людини на землю і свободу вільного вибору місця проживання людини в Україні.

Проте оскаржуваним рішенням № 62/40-15 від 14.08.2015 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з тих підстав, що рішенням 36 сесії Дубівецької сільської ради від 23.02.2015 №23/36-15 дана земельна ділянка надана жительці с. Дубівці та у зв'язку з невідповідністю поданої заяви вимогам ст. 118 ЗК України.

Однак, до прийняття вказаного рішення, постановою Кіцманського районного суду від 12.08.2015 у справі № 718/1185/15-а визнано протиправним та скасовано рішення 36 сесії Дубівецької сільської ради від 23.02.2015 № 23/36-15. Вказана постанова суду не оскаржувалась і набрала законної сили 01.09.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому під час розгляду справи № 718/1185/15-а представник відповідача та третьої особи приймали участь в судових засіданнях, а тому посадова особа відповідача не міг не знати про те, що предметом оскарження є саме рішення 36 сесії Дубівецької сільської ради від 23.02.2015 № 23/36-15, на яке, власне, і посилається у оскаржуваному у цій справі рішенні сесії сільської ради.

Разом з тим третьою особою чи відповідачем не надано до суду доказів про те, що ОСОБА_3 мала переважне перед позивачем право на отримання дозволу щодо розроблення проекту землеустрою земельної ділянки. Не встановлено таких обставин ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом.

Отже вищевказане свідчить про порушення з боку сільської ради норм чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки чинні норми, не містять положень щодо переваги зареєстрованих мешканців села при вирішенні питання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, що дає підстави для його скасування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки, в оскаржуваному рішенні міститься посилання на рішення 36 сесії Дубівецької сільської ради від 23.02.2015 № 23/36-15, яке визнано протиправним та скасоване постановою суду ще до постановлення оскаржуваного рішення 40 сесії VІ скликання Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області за № 62/40-15 від 14.08.2015 та оскільки оскаржуване рішення суперечить нормам чинного законодавства, а відтак оскаржуване рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених позовних вимог у спосіб та межах передбачених законодавством.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Дубівецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області залишити без задоволення, а постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.