Справа № 203/6181/15-а
Суддя: Карпенко С. Ф.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/6181/15-а
Провадження № 2-а/0203/142/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2015 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

складі: головуючого судді Карпенка С.Ф.

при секретарі Штефані Д.Г.

за участю позивача- Годованець І.Г.

представника відповідача- Перекопської Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

05 листопада 2015 року позивач звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до УПФУ в Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. (а.с. 2-4) Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона вийшла на пенсію державного службовця 18.01.2011 року та продовжує працювати на державній службі. З 01.04. 2015 року УПФУ в Кіровському районі м. Дніпропетровська зупинило виплату пенсії позивачу. Такі дії відповідача вважає протиправними й такими, що порушують її конституційні права на отримання пенсії. У звязку з чим позивач просить визнати дії УПФУ в Кіровському районі м. Дніпропетровська неправомірними та зобовязати УПФУ в Кіровському районі м. Дніпропетровська поновити виплату пенсії з 01.04.2015 року.

Позивач в судовому засідані позов підтримала в повному обсязі. Надавши пояснення аналогічні змісту позовних вимог.

Представник відповідача УПФУ в Кіровському районі м. Дніпропетровська заперечувала проти позову. Посилаючись на те, що з 01.04.2015 року відповідно до Закону України №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється чинність пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії іх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» не виплачуються.

На підставі зазначеного Закону №213-VIII УПФУ в Кіровському районі м. Дніпропетровська виплату пенсії позивачу з 01.04.2015 року було припинено.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач з 19.01.2011 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська і отримує пенсію за віком згідно норм Закону України «Про державну службу» .

У квітні 2015 року позивач чергову виплату пенсії не отримала.

Після призначення пенсії позивач продовжує працювати на посаді державного службовця.

Пенсійне забезпечення громадян України, зокрема порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та іншими нормативними актами.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громади та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги ст.22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено і в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 21.10.2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, бюджет Пенсійного фонду України затверджується Урядом. Таким чином, Верховна Рада України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику.

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 2 березня 2015 року N 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", пунктом 5 якого статті 37 Закону України "Про державну службу" доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється чинність пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії іх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» не виплачується.»

Таким чином, позивач, отримуючи пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу",на даний час працює на посаді державного службовця, а отже дія Закону України від 2 березня 2015 року N 213-VIII в частині встановленого обмеження щодо отримання пенсії особами у період робити на нього поширюється в повному обсязі.

За таких обставин, враховуючи зміни в законодавстві, яким врегульовано відносини в сфері пенсійного забезпечення, з 01 квітня 2015 року виплата пенсії позивачу відповідачем припинена правомірно. Підстави для подальшої виплати позивачу спірної пенсії з квітня 2015 року тимчасово відсутні з огляду на норму пункту 5 Закону від 2 березня 2015 року N 213-VIII.

П.2 розділу 3 № «Прикінцеві положення» вказаного Закону передбачає, що виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів, незалежно від часу призначення пенсії.

Даний Закон є чинним, він не признавався антиконституційним, а тому дії відповідача не можуть бути визнані протиправними. Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015р.

Таким чином, оскільки позивач отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» та на теперішній час працює на посаді державного службовця, що дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», суд приходить до висновку, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.04.2015 року було здійснено відповідачем у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, норми якого є чинними та неконституційними не визнавались.

У звязку з вищенаведеним в задоволенні позовних вимог повинно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,7-11, 69-71, 159-163, 167 КАС України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09.08.2003 року, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015р., ст. ст.19,22,46 Конституції України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя: Карпенко С.Ф.