Справа № 303/610/14-а, 2а-303/92/15
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року Справа № 876/5972/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області, державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування протоколу та постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з позовом до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області, державної архітектурно-будівельної інспекції України в якому просила вважати дії ДАБК незаконними та скасувати протокол про адміністративне правопорушення від 25.09.2013 року та постанову № 618 від 10.10.2013 року, відмінити відповідно незаконно накладений штраф у сумі 5 100 гривень, а у разі не сплати штрафу через п'ятнадцять днів такий стягується подвійний розмір 10 200 гривень.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 травня 2015 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що в період проходження її чоловіком, ОСОБА_2, служби у Мукачівському прикордонному загоні ДПС України, йому у відомчому будинку, було надано квартиру АДРЕСА_1. У подальшому, за відповідного, дозвільного сприяння командування служби, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» їм було надано дозвіл на приватизацію вказаного об'єкту нерухомого майно, про що 19.07.2011 року було видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на вказане житло, яке у подальшому було відповідно зареєстровано в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

У квітні 2012 року, за проханням її чоловіка, начальник Мукачівського прикордонного загону, звернувся з відповідними листами до Мукачівського міського голови про надання дозволу на часткову реконструкцію квартири, а саме: прибудови закритої лоджії (балкону) та надання відповідних містобудівних умов для виконання цих будівельних робіт.

Після надання пакету відповідних документів, рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 150 від 29.05.2012 року надано дозвіл на реконструкцію квартири та будівельні умови. Про початок виконання будівельних робіт 11.06.2012 року відповідним чином повідомили інспекцію Державного архітектурно - будівельного контролю в Закарпатській області та безпосередньо приступили до будівництва.

Оскільки об'єм будівельних робіт був незначним виконання цих робіт завершили протягом місяця. На цей час залишилися незавершеними окремі елементи оздоблення фасаду балконної лоджії, а саме обклейка пінопластового карнизу. Всіма питаннями організації, реалізації і виконання будівельних робіт, займався чоловік ОСОБА_2, співвласник квартири, а вона ніяким чином не приймала в цьому участь так-як у неї відсутній будь-які знання чи досвід в цій частині.

Відповідно до наказу від 20.09.2013 року № 36 о/с, ОВС за місцем роботи, апелянту було надано відпустку за 2013 рік з 23.09. по 27.10.2013 року, однак у зв'язку з ненормованим робочим часом, перед відпусткою в день підписання наказу, 20.09.2013 року. Скориставшись цим, вона одразу в цей же день поїхала до своєї мами в с.Ільницю, Іршавського району, Закарпатської області, для надання їй допомоги по господарству.

Як з'ясувалося апелянтом пізніше, 22 липня 2013 року, в той час коли вона була відсутньою в м. Мукачево, за місцем постійного проживання та будівництва і перебуваючи в черговій відпустці, знаходячись у своєї мами, для проведення непланової перевірки до них навідалися працівники Мукачівського підрозділу ДАБК в Закарпатській області. Не зважаючи на те, що за місцем її проживання знаходився чоловік ОСОБА_2, та враховуючи те, що доступ до будинку і об'єкту будівництва фізично обмежити неможливо, по причині відсутності огорожі, вказані посадові особи по тій причині, що її не було вдома констатували не допуск до об'єкту будівництва, зафіксувавши це відповідним актом від 22.07.2013. року. Одночасно з цим, працівниками інспекції ДАБК в цей же час було безперешкодно проведено непланову перевірку, якою виявлено окремі порушення відхилення від будівельного проекту, що зафіксовано, як ніби внесеним приписом № 421-п від 22.07.2013 року, про зупинення будівельних робіт.

25.09.2013 року було складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил у зв'язку з не виконанням апелянтом припису від 22 липня 2013року, про зупинення будівельних робіт. Цей документ, як і попередні складено без її присутності, а у присутності її чоловіка ОСОБА_2, який без її відому та інформування здійснював на свій розсуд обклейку пінопластового карнизу, оскільки так само як і вона, він є співвласником квартири, у зв'язку з чим вважав за можливе на свій розсуд реалізувати свої дії.

Свідчення і докази того, що саме чоловік апелянта фактично виконував оздоблювальні роботи лоджії є, додані до Акту від 25.09.2013 року письмове його зауваження стосовно перевірки, а також його особистий підпис у згаданому акті. 25.09.2013 року працівниками ДАБК було складено протокол про адміністративне правопорушення за невиконання припису.

10 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 запросили в м. Ужгород в обласний підрозділ інспекції ДАБК, де ознайомлено її з адміністративним протоколом від 25 вересня 2013 року. Не зважаючи на її заперечення і пояснення того, що їй нічого не було відомо про встановлені інспекцією обмеження, і що це не вона допустила адміністративне правопорушення, винесено постанову №618 , якою її визнавно винною та притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у даній справі.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.07.2013 року інспекторами ДАБК у Закарпатській області м. Мукачево та Мукачівського району на підставі звернення мешканки кімнати АДРЕСА_2, заяви міського голови м. Мукачево, звернення начальника Мукачівського прикордонного загону та повідомлення про проведення позапланової перевірки, проведено перевірку, якою встановлено, що виконання будівельних робіт з реконструкції власної квартири з прибудовою закритої лоджії по АДРЕСА_1 з відхиленням від проектної документації, роботи проведені червні-липні 2013 року, також, складено акт перевірки від 22.07.2013 року, яким зафіксовано недопущення посадових осіб інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області на об'єкт будівництва під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та винесено і видано Припис № 421-п від 22.07.2013 року ОСОБА_1 з вимогою про негайне припинення будівельних робіт, в термін до 1 серпня 2013 року з'явитися в інспекцію ДАБК з документами на право проведення будівельних робіт для завершення контрольно-інспекційних заходів. 25.09.2013 року інспекторами ДАБК у Закарпатській області при перевірці реконструкції власної квартири з прибудовою закритої лоджії по АДРЕСА_1, встановлено, що проводяться будівельні роботи, отже невиконання припису № 421-п від 22.07.2013 року, про що складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 25.09.2013 року, на підставі даного акту на особу ОСОБА_1, якій видано припис, складено Протокол про адміністративне правопорушення від 25.09.2013 року, стосовно невиконання пунктів 1,2 припису № 421-п від 22.07.2013 року. 10.10.2013 року Протокол про адміністративне правопорушення від 25.09.2013 року вручено під розписку ОСОБА_1, також в цей день розглянуто протокол і винесено Постанову № 618 по справі про адміністративне правопорушення від 10.10.2013 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень. З 23.09.2013 року по 27.10.2013 рік ОСОБА_1 знаходилася у черговій календарній відпустці за 2013 рік, відповідно до наказу № 36 о/с від 20.09.2013 року.

Розглядаючи спір суду першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. 244-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виробництва, виготовлення та застосування будівельних матеріалів, виробів, конструкцій, а також будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту та прийняття в експлуатацію об'єктів чи споруд, вимог щодо розміщення та функціонування майданчиків для паркування, не обладнанням майданчиків для платного паркування транспортних засобів паркувальними автоматами або автоматичними в'їзними та виїзними терміналами, невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п'ятої), 97, частини третя - п'ята статті 152-1, стаття 188-42).

Згідно до вимог ст..254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 видавався припис з вимогою про усунення виявлених порушень з встановленням строку виконання та при проведенні перевірки стосовно виконання вимог припису встановлено його не виконання, яке зафіксовано в акті, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача, який було вручено їй під розписку та розглянуто з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень та сам по собі не порушує прав позивача.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 травня 2015 року по справі № 303/610/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2015 року