Справа № 759/10324/15-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.,

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м.Києва від 15 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дії та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про закінчення ВП № 42603383 від 18.05.2015 року; визнання протиправною та скасування постанови відповідача про закінчення ВП № 42603383 від 18.05.2015 року; зобов'язання Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства Юстиції України відновити виконавче провадження ВП № 42603383 від 18.05.2015 року, яке було відкрито на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 13.02.2014 року за справою «Васильєв та інші проти України».

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Києва від 15 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м.Києва та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з'явилися в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.04.2009 року Київським апеляційним адміністративним судом м. Києва було винесено постанову, якою зобов'язано УПФ у Святошинському районі м. Києва провести перерахунок пенсії та доплати до пенсії ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 09.07.2007 року (а.с.23).

21.12.2010 року Святошинським районним судом м. Києва ухвалена постанова, якою позов ОСОБА_2 до УПФ у Святошинському районі м. Києва про зобов'язання вчинити дії задоволено частково (а.с.25-26). Судом вирішено зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва вчинити дії щодо перерахунку та виплати позивачу державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком у відповідності до вимог ст. 50,54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01.01.2010 року та у подальшому із застосуванням розміру прожиткового мінімуму та мінімальної пенсії за віком (а.с.25-26,27). Рішення набрало законної сили.

У зв'язку з невиконанням даних рішень ОСОБА_2 звернувся до Європейського суду з прав людини.

13.02.2014 року Європейським судом з прав людини було ухвалено рішення (справа Васильєв та інші проти України) в якому зазначено, що протягом трьох місяців держава - відповідач повинна виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконані, та зобов'язати виплатити 2000,00 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, як компенсацію матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат та витрат, плюс будь-який податок, який може бути стягнутий з заявників на ці суми, які повинні бути конвертовані в національну валюту за курсом, що діє на день виплати; зі спливом зазначеного тримісячного строку і до моменту виплати прості відсотки повинні нараховуватися на ці суми в розмірі, що дорівнює граничної кредитної ставки Європейського Центрального банку на період несплати, плюс три відсоткових пункти (а.с.48-59).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Частиною 3-6 ст. 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у п. "б" ч. 1 ст. 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у ч. 3 цієї статті документів здійснює списання на вказаний стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України.

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Тобто, як вбачається з вище викладених норм, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного та у повному обсязі виконання судового рішення відповідно до виконавчого документа.

21 березня 2014 року головним держаним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної Виконавчої Служби України Єжовим М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42603383 з виконання рішення Європейського суду від 13.02.2014 року щодо: (а) упродовж трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які залишаються такими, що підлягають виконанню, та виплатити по 2000 (дві тисячі) євро кожному із заявників або їх правонаступникам, зазначеним у додатку 1, в якості відшкодування матеріальної і моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; (б) із закінченням зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на цю суму нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме у період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

18 травня 2015 року, головним державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 42603383 у зв'язку з фактичним та у повному обсязі виконаним рішення Європейського суду згідно з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Європейського суду від 21.02.2014 року виконано у повному обсязі. Так, у матеріалах справи містяться платіжні доручення Міністерства юстиції України № 5825 від 24.09.2014 року, яким позивачу було перераховано 34748,63 грн. (еквівалент 2000,00 євро) в якості відшкодування матеріальної та моральної школи, а також платіжними дорученнями № 8282 від 10.11.2014 року та № 1115 від 08.05.2015 року позивачу перерахована пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 636,21 грн. та 390,98 грн. (а.с.122-123).

Крім того, платіжними дорученнями № 6171 від 24.09.2014 року у розмірі 11737,80 грн. та № 9568 від 17.12.2014 року у розмірі 19070,29 грн. Міністерство юстиції України перерахувало ОСОБА_2 заборгованість по пенсії за постановою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 13.04.2009 року та постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2010 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що заборгованість по ріщенням національних судів, а саме постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2009 року та постанови Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2010 року також була погашена в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями Міністерства юстиції України.

Також судова колегія звертає увагу на те, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2011 року у справі №2а-961/10 (а.с. 27) було задоволено заяву ОСОБА_2 про роз'яснення постанови суду від 21.12.2010 року та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва проводити перерахунок позивачу, як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС, інваліду 2 групи державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком починаючи з 01.01.2010 року та у подальшому нараховувати пенсію із застосуванням зміни розміру прожиткового мінімуму та мінімальної пенсії за віком і нараховувати пенсію за відповідний період з урахуванням цієї зміни, відповідно до ст 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням викладеного судом враховується, що основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ст. 49 Закону визначають, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 вказаного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.54 Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Законом України від 14.06.2011 року №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон № 3491-VI) Прикінцеві положення Закону України від 28.12.2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон № 2857-VI) доповнено пунктом 4, яким, зокрема, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету ПФУ на 2011 рік (п. 7 Закону № 3491-VI).

На виконання пункту 7 Закону № 3491-VI 06.07.2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - постанова № 745), яка набрала чинності з 23.07.2011 року, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Аналіз правових норм дає підстави дійти висновку, що оскільки 23.07.2011 року набрала чинності постанова Уряду № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено розмір додаткової пенсії особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, положення статей 50, 54 Закону підлягають застосуванню лише до 23.07.2011 року, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону №2857-VI та постанови № 745.

Тому, з 23.07.2011 року чинним законодавством встановлено інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 року у справі №21-317а15.

Крім того, наведений висновок узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеного у справі «Великода проти України», судова практика якого є джерелом права у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зважаючи на те, що наведене вище судом першої інстанції було враховано, то Святошинський районний суд м. Києва дійшов правильного висновку, що рішення Європейського суду з прав людини від 13.02.2014 року виконане, нарахування пенсії позивача на майбутнє враховуючи зміни умов такого нарахування може здійснюватися шляхом подачі ним нового позову, у разі наявності спору.

Отже, рішення Європейського суду від 21.02.2014 року виконано фактично та у повному обсязі, а тому дії відповідача щодо закінчення виконавчого провадження є правомірними, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160,197,198,200,205,206,212,254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м.Києва від 15 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України у порядку та в строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 09 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.