Справа № 808/4035/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2015 рокусправа № 808/4035/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелеповій Ю.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року

у справі № 808/4035/15

за позовом ОСОБА_1

до Відділу державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції

про визнання незаконними та скасування постанов і зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції, в якому просила:

- визнати поважною причину пропуску строку на звернення до адміністративного суду з даним позовом та поновити відповідний строк;

- визнати протиправними та скасувати пункти 2,3,4 Постанови про перевірку виконавчого провадження від 23.04.2015, що винесена начальником Відділу державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №2/0808/14/2012, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 28.11.2012 (ВП №37314867);

- визнати протиправною та скасувати в повному обсязі Постанову про скасування процесуального документу від 24.04.2015, що винесена начальником Відділу державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №2/0808/14/2012, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 28.11.2012 (ВП №37314867), якою скасовано Постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.11.2013;

- визнати протиправною та скасувати в повному обсязі Постанову про відновлення виконавчого провадження від 24.04.2015, що винесена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Сєріковою В.В., з примусового виконання виконавчого листа №2/0808/14/2012, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 28.11.2012 (ВП №37314867);

- визнати протиправною та скасувати в повному обсязі Постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.04.2015, що винесена державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Сєріковою В.В., з примусового виконання виконавчого листа №2/0808/14/2012, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 28.11.2012 (ВП №37314867).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2015 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Роз'яснено позивачу, що дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу суду мотивовано тим, що позивач, як сторона виконавчого провадження, на користь якої видано виконавчий документ, оскаржує рішення державного виконавця, прийняте з приводу виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для подальшого розгляду справи до суду першої інстанції. Позивач зазначає, що звертаючись із позовом, зазначив про наявність об'єктивних підстав, через які позов був поданий саме до Запорізького окружного адміністративного суду, тобто в порядку адміністративного судочинства. Так ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09.07.2015 №2-311/11 залишено в силі ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2015, якою закрито провадження за скаргою ОСОБА_1 на ті самі рішення ВДВС, які на даний час є предметом оскарження за адміністративним позовом.

Отже, до звернення із позовом в порядку адміністративного судочинства ОСОБА_1 оскаржила спірні рішення ВДВС в порядку ст. 383 ЦПК України, проте провадження за скаргою було закрито у зв'язку із тим, що справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження є процесуальні документи, прийняті Відділом державної виконавчої служби Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції в межах та з приводу виконавчого провадження ПэВП № 37314867 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0808/14/1012, виданого 28.11.2012 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення у цивільній справі.

Згідно вказаному виконавчому листу ОСОБА_1 є боржником, отже у розумінні ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» є стороною у виконавчому провадженні.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч.1 ст.3 КАС України).

Частиною першою статті 181 КАС передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Розділом VІІ Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок здійснення судового контролю за виконання судових рішень, які ухвалені відповідно до цього Кодексу.

Так, ст.383 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішень, які ухвалені відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Така правова позиція щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судових рішень, висловлена Верховним Судом України у постанові від 30.06.2015р. (справа за позовом ТОВ "Агроінвест-Борзна), яку прийнято за результатами розгляду справи колегією суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України.

Отже, враховуючи те, що компетентним судом для вирішення вказаних правовідносин є суд цивільної юрисдикції, розгляд справи судом першої інстанції на підставі норм КАС України суперечить ст.17 цього Кодексу, якою визначені межі компетенції адміністративних судів.

Згідно із п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, колегія суддів враховує, що позивач, перед зверненням до суду з адміністративним позовом, звертався зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, передбаченому ст..383 ЦПК України. За наслідком розгляду скарги Жовтневим районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу від 15.06.2015, залишена без змін апеляційним судом Запорізької області (ухвала від 09.07.2015), якою провадження в цивільній справі закрито з тих підстав, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В той же час, не зважаючи на результати розгляду скарги позивача в порядку цивільного судочинства, суд не може розглядати заявлений позов в порядку адміністративного судочинства, оскільки з огляду на правову позицію, сформовану Верховним Судом України, розгляд адміністративного позову, у такому випадку, буде визнано як розгляд справи некомпетентним судом.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно застосовано норми права, підстави для скасування ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2015 відсутні.

Керуючись ст.ст.199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у справі № 808/4035/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко