Справа № 805/4683/15-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 р. Справа № 805/4683/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Галатіної О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Артемівський завод по обробці кольорових металів» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.09.2015року за № /3358/10/28-03-40, № , № /3354/10/28-03-40, № /3353/10/28-03-40, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Артемівський завод по обробці кольорових металів», з урахуванням уточнень до позовних вимог, звернувся до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.09.2015року за №/3358/10/28-03-40, №, №/3354/10/28-03-40, №/3353/10/28-03-40.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що податковим органом не правомірно зроблено висновок про те, що позивачем було завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) за січень 2015року на суму податку на додану вартість 263691грн., березень 2015року на суму ПДВ 10 121 521грн., занижено суму податку, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 25 Декларації) за період лютий 2015року на суму 13 887 500грн., березень 2015року на суму 1 503 137грн., завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 23.2 Декларації) за червень 2015року на суму 4 247 193грн.

Позивач зазначає, що податковим органом за порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.23 підрозділу 3 Розділу ХХ Податкового кодексу України були винесені спірні податкові повідомлення - рішення від 30.09.2015року за №/3358/10/28-03-40 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 503 137грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 751 568,50грн., № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 10 385 212грн., №/3354/10/28-03-40 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4 247 193грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 2 123 596,50грн., №/3353/10/28-03-40 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 13 887 500грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 6 943 750грн.

Позивач зауважив, що з положень розділу 5 «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України вбачається, що податкова накладна, заповнена без порушень порядку її заповнення та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені строки, дає право на включення зазначених в ній сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту покупця у тому податковому періоді, в якому відбулася перша з подій, визначених п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, у разі отримання її у такому звітному періоді.

Крім того, позивач зазначив, що між ним та його контрагентами були укладені договори про постачання відходів та брухту кольорових металів за період січень 2015року - червень 2015року, реальність яких підтверджується первинними документами, які податковим органом під час проведення перевірки підприємства не були прийняті до уваги.

Позивач зазначив, що відповідачем під час проведення перевірки підприємства не були враховані приписи п.23 підрозділу 3 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якими тимчасово до 1 січня 2017 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Тому, висновки контролюючого органу про те, що операції з постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів, які здійснювались позивачем з 01.01.2015року по 30.03.2015року включно, підлягали оподаткуванню податком на додану вартість у загальновстановленому порядку за ставкою 20 відсотків, не відповідає чинному законодавству.

Також, позивач зауважив про недотримання контролюючим органом умов проведення перевірки платника податків.

Тому, позивачем при формуванні суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового), суми податку, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 25 Декларації) за спірний період виконані всі приписи п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.23 підрозділу 3 Розділу ХХ Податкового кодексу України.

Відповідач, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС України, надав заперечення на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав:

Позапланова документальна невиїзна перевірка позивача проводилась з дотриманням приписів ст.79 Податкового кодексу України, які регламентують порядок проведення позапланових документальних невиїзних перевірок.

Зазначив, що станом на 01.01.2015року відповідно до нормативно-правового акту Уряду, який визначив би перелік відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, або продовжував би дію Постанови Кабінету Міністрів України №15 від 12.01.2011року, прийнято не було. Отже, операції з постачання, що здійснювались суб'єктами господарювання з 01.01.2015року до 31.05.2015року включно підлягають оподаткуванню податком на додану вартість у загальновстановленому порядку з нарахуванням податку за ставкою 20 відсотків.

Крім того, у зв'язку з отриманням податкової інформації від Артемівської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області контролюючим органом виявлені порушення податкового законодавства з боку контрагентів позивача, а саме, ТОВ «КДМ-5», ТОВ «Корвет», у зв'язку з чим податковим органом зроблено висновок про нереальний характер здійснення господарських операцій позивача з зазначеними контрагентами, постачання ТМЦ у період січень-червень 2015року фактично не відбувалось, а було проведено лише документування транзитних фінансових потоків.

Просив відмовити в позовних вимогах.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне:

Публічне акціонерне товариство «Артемівський завод по обробці кольорових металів» (, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Кірова, буд.42) зареєстровано в якості юридичної особи 21.12.1995року за кодом .

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС України було проведено позапланову невиїзну перевірку бюджетного відшкодування та від'ємного значення податку на додану вартість за червень 2015року, питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість, дотримання податкового, валютного та іншого законодавства ПАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів» за період з 01.01.2015року по 30.06.2015року.

За результатами перевірки складено акт від 14.09.2015року за №108/28-03-40-00195452 (з урахуванням відповіді на заперечення до акту), яким встановлені порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.23 підрозділу 3 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) за січень 2015року на суму податку на додану вартість 263691грн., березень 2015року на суму ПДВ 10 121 521грн., занижено суму податку, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 25 Декларації) за період лютий 2015року на суму 13 887 500грн., березень 2015року на суму 1 503 137грн., завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 23.2 Декларації) за червень 2015року на суму 4 247 193грн.

З урахуванням розгляду заперечень на акт перевірки, податковим органом були винесені спірні податкові повідомлення - рішення від 30.09.2015року за №/3358/10/28-03-40 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 503 137грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 751 568,50грн., № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 10 385 212грн., №/3354/10/28-03-40 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4 247 193грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 2 123 596,50грн., №/3353/10/28-03-40 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 13 887 500грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 6 943 750грн.

Судом встановлено, що контролюючим органом було включено до об'єкта оподаткування податком на додану вартість за ставкою 20 відсотків, операції з постачання відходів та брухту кольорових металів, які були здійснені підприємством за наступними Договорами:

- з ТОВ «МЕГАМЕТ» за договорами № 13022 від 01.07.2013р., № 13832 від 31.03.2014 та № 12230 від 08.05.2012р. на суму 42096,00 грн. ПДВ;

- з ТОВ «АСТРОН» за договорами № 14340 від 31.03.2015, № 13980 від 04.08.2014 на суму 193 200,00 грн. ПДВ;

- з ТОВ «КОРВЕТ» за договорами № 11590 від 12.09.2011, № 14154 від 02.02.2015 на суму 10 015 220,00 грн. ПДВ;

- з ТОВ «КДМ-5» за договорами № 14072 від 29.09.2014р., № 13202 від 01.10.2013 на суму 65 265,00 грн. ПДВ;

- з ТОВ «Метресурс» за договором № 13295 від 01.11.2013 на суму 43 880,00 грн. ПДВ;

- з ТОВ «Укрспецмет» за договором № 13828 від 31.03.2015 на суму 8 939 836 грн. ПДВ;

- з ТОВ «Фірма Оскар» за договором № 13757 від 29.07.2014р. на суму 23 796,00 грн. ПДВ;

- з іншими неплатниками - 6253,00 грн. ПДВ.

Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01 січня 2015 року, до підпункту 23 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» внесені зміни в частині продовження строку звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів тимчасово до 01 січня 2017 року.

Абзац перший п. 23 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України з 01.01.2015року викладений у наступній редакції: «Тимчасово до 1 січня 2017 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України».

Вищезазначені Переліки затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року N 15 "Про затвердження переліків відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2017 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість".

У зв'язку із внесенням Постановою Кабінету Міністрів від 25 березня 2015 року №136 змін до постанови Кабінету Міністрів від 12.01.2011р. № 15 строк дії вказаних Переліків відходів та брухту чорних та кольорових металів, операції з постачання яких, тимчасово звільняються від обкладення податком на дану вартість, продовжено до 01.01.2017 року.

Предметом господарських операцій, які включені контролюючим органом до об'єкта оподаткування податком на додану вартість, є операції з постачання відходів та брухту кольорових металів, які відповідно до п. 23 підрозділу 2 розділу 20 «Прикінцеві положення» Податкового кодексу тимчасово до 1 січня 2017 року звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно того, що право на звільнення від оподаткування податком на додану вартість залежить від дати набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України № 136 від 25.03.2015 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року N15 на підставі наступного.

Дата прийняття Кабінетом Міністрів Постанови від 25.03.2015р. № 136 не виключає право суб'єктів господарювання на застосування Переліків у період з 01.01.2015р. й до дати опублікування Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. № 136.

У постанові Кабінету Міністрів України від 12.01.2011року №15 чітко зазначено, що операції з постачання відходів і брухту чорних та кольорових металів, згідно Переліків, звільняються від оподаткування податком на додану вартість з дати прийняття цієї постанови і до 01.01.2017 року, тобто безперервно весь цей час, у тому числі з 01.01.2015р. по 30.03.2015р.

Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Згідно ч. 2 цієї статті постанови Кабінету Міністрів України є актами нормативного характеру, тобто є обов'язковими для виконання усіма органами влади та управління, юридичними та фізичними особами.

Суд зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України є чинною, її дія ні зупинена, ні визнана такою, що не відповідає Конституції України.

Таким чином, посилання контролюючого органу на відсутність норм, які у період з 01.01.2015 по 30.03.2015 р. визначали перелік відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість (відсутність Постанови КМУ), ніяким чином не може впливати на дію норм Податкового кодексу, як кодифікованого нормативно-правового акту, та право платника податку на відповідне відображення показників у податкових деклараціях за цей період.

Суд зазначає, що в спірний період з 01.01.2015року по 30.03.2015року діяла норма п.23 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, якою чітко визначено, в який строк, а саме, до 01.01.2017року, від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з імпорту відходів та брухту чорних та кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації.

При цьому, відповідно до правової конструкції вказаної норми Кабінету Міністрів України надано право затвердити лише перелік відходів та брухту чорних і кольорових металів, тоді як строк звільнення вказаних операцій від оподаткування податком на додану вартість встановлений Законом і не може коригуватись прийняттям певної постанови Кабінету Міністрів України. Право встановлювати терміни звільнення операцій від оподаткування, які визначені Податковим кодексом України, Кабінету Міністрів України не делегувалось.

За приписами п. 7.3 ст.7 Податкового кодексу, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Постанова Кабінету Міністрів України, як підзаконний акт, ніяким чином не може впливати на дію норм Податкового кодексу України, якими встановлено пільгу платникам податків у відповідності до п.4.4 ст.4 ПК України та нівелювати таке право платника податків на пільгу при відповідному відображенні показників у податкових деклараціях за цей період.

Крім цього, суд наголошує, що відповідно до п. 56.21. ст.56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акту суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Зазначено правової позиціє також додержується Вищий адміністративний суд України у постановах від 19.08.2015року по справі №К/800/21069, від 16.09.2015року по справі №К/800/12791/15, від 29.09.2015року по справі №К/800/51354/14, від 03.11.2015року по справі №К/800/31223/15.

Таким чином, висновок податкового органу щодо заниження платником податків суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за лютий 2015року у розмірі 13 887 500грн. та за березень 2015року у розмірі 13 887 500грн.

Судом встановлено, що між позивачем та його контрагентами були укладені наступні угоди з постачання відходів та брухту кольорових металів:

Договір купівлі-продажу з ТОВ «КДМ-5 № 14057 від 29.09.2014р., факт виконання якого підтверджується рахунками -фактурами від 31.03.2015 № 31/1, 31/2, 31/3, 31/4, 31/5, 31/6, податковими накладними від 02.03.2015р. № 2, від 04.03.2015 № 3, від 04.03.2015 № 4, від 10.03.2015 № 5, від 10.03.2015 № 6, від 11.03.2015 № 7, від 11.03.2015 № 8, від 16.03.2015 р. № 9, від 31.03.2015 № 56, платіжними дорученнями: від 02.03.2015 - 362638 грн. (ПДВ 60439,67грн.); від 04.03.2015 - 1169378 грн.(194896,33грн.); від 10.03.2015 - 2633880 грн. (439980,00грн.); від 11.03.2015 - 485650грн. (80941,67грн.); від 03.03.2015 - 177000 грн.(25999,00грн.); від 04.03.2015 - 32514 грн. (5419,00грн.); від 11.03.2015 - 50000 грн. (833,33грн.); від 16.03.2015 - 459016 грн. (76502,67грн.); від 31.03.2015 - 105500 грн. (17583,33грн.).

Договір купівлі-продажу з ТОВ «КДМ-5» № 14300 від 04.02.2015р., факт виконання якого підтверджується рахунком -фактурою (накладною) від 23.03.2015 № 23/03-т. Податковою накладною від 23.03.2015р. № 52, платіжними дорученнями від 17.03.2015 - 512568 грн. (ПДВ 85428,00грн.); від 18.03.2015 - 1857923 грн.(309653,83грн.); від 23.03.2015 - 295082 грн. (19180,33грн.); від 19.03.2015 - 1016393грн. (169398,83грн.); від 20.03.2015 - 7650 грн.(1275,00грн.); від 24.03.2015 - 1092896 грн. (182149,33грн.); від 25.03.2015 - 1092896 грн. (182149,33грн.); від 26.03.2015 - 546448,02 грн. (91074,67грн.); від 27.03.2015 - 502732 грн. (83788,66грн.); від 31.03.2015 - 1449180 грн. (241530,00грн.).

Договір купівлі-продажу з ТОВ «Корвет» № 13949 від 31.10.2014р., факт виконання якого підтверджується видатковими накладними: від 27.03.2015р. № 27/1, 27/2, 27/3, 27/4, 27/5, 27/6, 27/7, 27/8; від 28.03.2015р. № 28/1, 28/2, 28/3, 28/4, 28/5, 28/6, 28/7, 28/8, 28/9; від 29.03.2015р. № 29/1, 29/2, 29/3, 29/4, 29/5, 29/6, 29/7, 29/8, 29/9,29/10, 29/11, 29/12; від 30.03.2015р. № 30/7, 30/8, 30/9, 30/10, 30/11, 30/12, 30/14; від 31.03.2015р. № 31/1, 31/2, 31/3, 31/4, податковими накладними: від 27.03.2015 № 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16; від 28.03.2015р. № 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24,25; від 29.03.2015 № 26, 27, 28, 29, 30, 31,32, 33, 34,35, 36,37; від 30.03.2015 № 38,39,40,41,42,43,44; від 31.03.2015 № 45, 46,47,48.

Договір купівлі-продажу з ТОВ «Корвет» № 14163 від 02.02.2015р., факт виконання якого підтверджується видатковими накладними від 30.03.2015р. № 30/1, 30/2, 30/3, 30/4, 30/5, 30/6, 30/1, рахунками-фактурами від 30.03.2015р. № 30/1, 30/2, 30/3, 30/4, 30/5, 30/6, 30/1, податковою накладною від 31.03.2015 № 8.

Договір купівлі-продажу з ТОВ «Корвет» № 11405 від 01.06.2015, Податковою накладною № 6 від 18.03.2015р, факт виконання якого підтверджується накладними та рахунками - фактурами за договором.

Згідно з приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.6 (абз. 1-3) статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Тобто, діюче законодавство надає платнику податків право на включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом року з дати складання податкової накладної.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

З аналізу наведених норм, вбачається, що діюче законодавство надає платнику податків право на включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом року з дати складання податкової накладної.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом, що дає покупцю право на податковий кредит на підставі наступного.

Згідно п.п.201.9 ст.201 Податкового кодексу України не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

При цьому, підприємства - постачальникі є платниками податку на додану вартість та не звільнені від сплати податку за рішенням суду.

Іншої норми, стосовно не надання покупцю товарів/послуг права на віднесення сум податку до податкового кредиту за наявності первинних бухгалтерських документів, які свідчать про фактичне здійснення господарських операцій, у тому числі податкові накладні, Податковий кодекс України не містить.

Оскільки, на підтвердження виконання вищезазначених договорів позивачем суду надані первинні бухгалтерські документи, які свідчать про фактичне здійснення даних господарських операцій, у тому й числі податкові накладні, платіжні доручення, специфікації, видаткові накладні, акти списання ТМЦ, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновку податкового органу щодо заниження позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 4 247 193грн. за період червень 2015року по взаємовідносинам з контрагентами.

Податковим органом в акті перевірки було зазначено про відсутність товарно-транспортних накладних по господарським операціям платника податків з ТОВ «Корвет», ТОВ «КДМ-5» у спірному періоді.

Суд зазначає, що обов'язковість заповнення товарно-транспортної накладної та подорожнього листа обумовлена не положеннями Податкового кодексу України, а нормами ст. 48 Закону України від 05.04.2001 №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт».

Крім того, в розумінні приписів ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" товарно-транспортна накладна з урахуванням наявності інших документів, що підтверджує здійснення господарських операцій та зазначає відомості про них, не є первинним документом, та не відображається в бухгалтерському обліку.

У листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року за № 1936/11/13-11 зазначено: «сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце».

Суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку слід виходити з того, що зміст господарської операції має перевагу над формою її фіксації, а недоліки в заповненні реквізитів товарно-транспортної накладної, виявлені в результаті перевірки податковим органом, не свідчать про її недостовірність або недійсність, а також не свідчать про недопустимість її використання як доказу реальності вчинення правочинів.

Висновки щодо отримання платником податків податкових накладних без мети реального настання наслідків та з метою заниження об'єкту оподаткування з податку на додану вартість по договором укладеним з вищезазначеними контрагентами за спірний період, які грунтуються на даних інформаційних податкових баз (податкових інформаціях), суд не бере до уваги на підставі наступного.

Інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку. Бази даних ДПІ не є належними доказами у справі, чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування.

Дана правова позиція підтверджується доводами, що викладені в Постановах ВАСУ від 20.09.2012 року № К9991/574/12; № К 9991/5991/11 та № 9991/24891/11: «Програмне забезпечення (інформаційні бази ДПІ) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Крім того, абсолютно справедливо підкреслюється, що такі дані не є також належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності».

Відповідно до Листа ВАСУ від 02.06.2011р. № 742/11/13-11 оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Суд погоджується з даними висновками Вищого адміністративного суду України та підкреслює, що письмові докази у вигляді первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій позивача з контрагентами постачальниками спростовують висновки податкового органу, які грунтуються на даних інформаційних податкових баз.

Таким чином, доводи відповідача, без відповідних доказів, про відсутність реальності поставок товарів (робіт, послуг) які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності тощо, що може свідчити про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності як позивачем, так і його контрагентом - є тільки припущенням.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Суд вказує, на те, що відповідачем не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача. Під час перевірки позивача відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами - постачальниками.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат позивача не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалах суду від 29.01.2014 №К/9991/81114/11, від 22.01.2014 № К/9991/37637/12, від 17.02.2014 № К/800/50945/13, від 19.02.2014 № К/800/61338/13, від 11.03.2014 №К/800/1128/14, від 03.03.2014 № К/800/12888/13, від 02.06.2014 №К/800/6497/13, від 20.05.2014 №К/800/53111/13, від 05.06.2014 №К/800/1816/13, від 11.11.2014 №К/800/1336/14.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у рішеннях по справах "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", "Булвес" АД проти Болгарії", позицій Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, викладених в Інформаційному листі від 20.07.2010року № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв'язку із порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

Частиною 4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Всупереч зазначеним нормам, в податковій інформації зазначалось, що господарські операції з контрагентами ТОВ «Корвет» та ТОВ «КДМ-5» не підтверджуються, оскільки у підприємств відсутні товаро-транспортні накладні та паспорти (сертифікати) якості на придбані товари.

Суд зазначає, що в вищевказаних податкових інформаціях Артемівської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області відсутня інформація, яка може бути достатньою для формування доказової бази у ході проведення перевірок по ланцюгу постачання ПАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів».

Так, встановлення ознак «нереальності» правочинів внаслідок відсутності платника за місцезнаходженням, відсутності адміністративно-технічних можливостей для здійснення діяльності є початковим етапом при відпрацюванні таких платників.

Основні вимоги до змісту доказової бази для встановлення правочинів такими, що мають нереальний характер - це визначення товарного, грошового потоків, аналізу документального оформлення проведених операцій, виконання робіт, транспортування, фактичне використання товарів у господарській діяльності, тощо.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів про умисність укладення угод між позивачем та ТОВ «Корвет», ТОВ «КДМ-5» з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а саме, рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження «нереальності» здійснених контрагентом позивача господарських операцій.

Також, податковим органом не надано жодного доказу щодо наявності обвинувального вироку суду відносно посадових осіб ТОВ «Корвет», ТОВ «КДМ-5» або інших винних осіб.

Відповідно до ст.86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, податкові повідомлення - рішення контролюючого органу від 30.09.2015року за №/3358/10/28-03-40 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 503 137грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 751 568,50грн. та №/3353/10/28-03-40 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 13 887 500грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 6 943 750грн. підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно даних декларації з податку на додану вартість платника податків за червень 2015 року (рядок 18) позитивне значення з податку на додану вартість склало суму 1 488 98,00 грн., а з врахуванням податкового кредиту, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду (рядок 20) - склалося від'ємне значення податку з додану вартість у сумі 11 740 185,00 грн.

Відповідно до п. 200.4. ст. 200 Податкового кодексу при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З врахуванням того, що в поточному періоді (червні 2015 р) платник податків сплатив постачальникам товарів суму 4 247 193,00 грн. податку на додану вартість у загальній вартості таких товарів, яка не перевищила результат обчислення згідно формули за пунктом 200-1.3. ст. 200-1 Податкового кодексу, сума 4 247 193,00 грн. була правомірно включена платником податків до бюджетного відшкодування (рядок 23.2. податкової декларації).

Решта суми від'ємного значення 7 492 991,00 грн. включена платником податків до податкового кредиту наступного звітного періоду.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що податкове повідомлення - рішення від №/3354/10/28-03-40 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4 247 193грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 2 123 596,50грн. винесено безпідставно та необгрунтовано, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами позивача щодо недодержання податковим органом вимог закону стосовно проведення позапланових документальних невиїзних перевірок платників податків на підставі наступного.

Відповідно до приписів п. 79.1, п.79.2, п.79.3 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Таким чином, податковим органом виконано умови Податкового кодексу України, які надають посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 30.09.2015р. №/3354/10/28-03-40 безпосередньо пов'язане з іншим податковим повідомленням-рішенням від 30.09.2015 року № , прийнятим контролюючим органом за результатами позапланової невиїзної перевірки (Акт № 108/28-03-40-00195452 від 14 вересня 2015 року) та на підставі висновків у відповіді № 3140/10/28-03-40 від 24.09.2015р. на заперечення платника податків.

Так, податковим повідомленням-рішенням від 30.09.2015 року № контролюючий орган зменшив платнику податків суму від'ємного значення з податку на додану вартість за податковими деклараціями за січень і березень 2015 року на суму 10 385 212,00 грн., що вплинуло на дані податкових декларацій наступних податкових звітних періодів.

Зокрема, в результаті зменшення суми від'ємного значення з податку на додану вартість за січень і березень 2015 року, податковим органом внесені корегування до рядка 24 податкових декларацій за квітень і травень 2015 року.

Отже, із рядка 20.1 (значення рядка 24 декларації попереднього звітного періоду) податковим органом вилучена сума 10 385 212,00 грн. (13 212 831 - 10 385 212 = 2 827 619). Тому, сума від'ємного значення, що включається до податкового кредиту за червень 2015р. (за розрахунками відповідача)(рядок 20) складає 2 843 071.00 грн., а з врахуванням позитивного значення (рядок 18) - всього 1 354 973,00 грн., що перевищує заявлену позивачем до бюджетного відшкодування суму 4 247 193,00 грн.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необгрунтованість прийнятого податковим органом податкове повідомлення-рішення № від 30.09.2015року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 10 385 212грн.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Підсумовуючи вищевикладене, з огляду на безпідставність висновків податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Артемівський завод по обробці кольорових металів» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.09.2015року за №/3358/10/28-03-40, №, №/3354/10/28-03-40, №/3353/10/28-03-40 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Артемівський завод по обробці кольорових металів» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.09.2015року за №/3358/10/28-03-40, №, №/3354/10/28-03-40, №/3353/10/28-03-40 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС України від 30.09.2015року за №/3358/10/28-03-40 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 503 137грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 751 568,50грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС України від 30.09.2015року за № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 10 385 212грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС України від 30.09.2015року за №/3354/10/28-03-40 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4 247 193грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 2 123 596,50грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС України від 30.09.2015року №/3353/10/28-03-40 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 13 887 500грн. та нарахування штрафних санкцій в розмірі 6 943 750грн.

Стягнути з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС України (, 87515, м. Маріуполь, вул. Георгіївська, буд.2) на користь Публічного акціонерного товариства «Артемівський завод по обробці кольорових металів» (, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Кірова, буд.42) судовий збір в сумі 597 629 (п'ятсот дев'яносто сім тисяч шістсот двадцять дев'ять) грн. 37коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня отримання постанови апеляційної скарги з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Галатіна О.О.