Справа № 813/5758/15
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року справа № 813/5758/15

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

18год. 03 хв. зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Маріо до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю Маріо (далі ТзОВ «Маріо») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області (далі ДПІ в Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області), в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 02.10.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки відповідача від 26.08.2015р. №756/13-25-25225316 не відповідають фактичним обставинам фінансово-господарської діяльності позивача. Позивач зазначає, що реальність його правовідносин з контрагентами ТзОВ «Діслав» (), ТзОВ «Сантехресурс» (), ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» (), ТзОВ «Вейсес» () підтверджується належним чином оформленими первинними документами. Також вказує, що в акті перевірки податковим органом не наведено будь-яких фактів щодо визнання первинних документів, поданих позивачем під час перевірки, недійсними.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. Свої заперечення обґрунтовує неможливістю підтвердити факт проведення позивачем операцій з ТзОВ «Діслав» (), ТзОВ «Сантехресурс» (), ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» (), ТзОВ «Вейсес» (), оскільки дані перевірок звітності та інформація, яка міститься в матеріалах перевірок контрагентів свідчать про відсутність у них будь-яких трудових ресурсів, власних виробничих, складських, торгових приміщень, устаткування та транспортних засобів необхідних для виконання робіт.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення судового засідання. Проте, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача. В судових засіданнях, в яких брав участь представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених в письмовому запереченні. Просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав.

Позивач ТзОВ «Маріо» 24.09.1997р. зареєстроване як юридична особа за №12802, , місцезнаходження: 81100, Львівська область, м.Пустомити, вул.Грушевського, 8. Позивача взято на облік в органах податкової служби з 03.09.1999р. №7485, перебуває на обліку в ДПІ в Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України (далі ПК України), направлення від 12.08.2015р. №215/2200 та наказу від 12.08.2015р. №213 відповідач провів позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Маріо» () з питань правомірності формування податкового кредиту та податкових зобовязань з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ТзОВ «Діслав» (), ТзОВ «Сантехресурс» (), ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» (), ТзОВ «Вейсес» () за період липень-грудень 2014року, березень 2015року, за результатами якої складено акт від 26.08.2015р. №756/13-25-25225316 (далі Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.п.14.1.36, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.2, п.201.6 ст.201, п.44.1 ст.44 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету по взаємовідносинах з ТзОВ «Діслав» (), ТзОВ «Сантехресурс» (), ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» (), ТзОВ «Вейсес» () на загальну суму 332174,74грн.

З відповіді на заперечення на Акт перевірки від 30.09.2015р. №8619/10 вбачається, що ГУ ДФС у Львівській області визнало вказані заперечення необґрунтованими.

На підставі Акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 02.10.2015р. №, яким збільшено суму грошового зобовязання позивача з податку на додану вартість на суму 498262,11грн., в тому числі 3321174,74грн. за основним платежем та 166087,37грн. за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 02.10.2015р. № позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суд при вирішенні спору по суті виходить з такого.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Діслав» () суд встановив наступне.

Між позивачем та ТзОВ «Діслав» укладено:

- договір поставки №1/08 від 01.08.2014р., відповідно до умов якого постачальник (ТзОВ «Діслав») зобовязується поставити та передати у власність, а покупець (позивач) зобовязується прийняти та оплатити продукцію в кількості, за номенклатурою, ціною, строками та умовами постави відповідно до умов договору;

- договір поставки №29/7-1 від 29.07.2014р., відповідно до умов якого постачальник (ТзОВ «Діслав») зобовязується поставити та передати у власність, а покупець (позивач) зобовязується прийняти та оплатити продукцію в кількості, за номенклатурою, ціною, строками та умовами постави відповідно до умов договору.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Компанія Діслав» позивач надав суду копії таких документів: договорів поставки №1/08 від 01.08.2014р. та №29/7-1 від 29.07.2014р. з додатками, видаткових накладних №РН-26/12 від 01.12.2014р., №РН-204/11 від 03.11.2014р., №РН-205/11 від 03.11.2014р., №РН-35 від 03.11.2014р., №РН-206/11 від 05.11.2014р., №РН-48 від 05.11.2014р., №РН-207/11 від 07.11.2014р., №РН-208/11 від 10.11.2014р., №РН-125/11 від 17.11.2014р., №РН-203/11 від 25.11.2014р., №РН-31 від 01.10.2014р., №РН-68 від 06.10.2014р., №РН-162 від 07.10.2014р., №РН283 від 08.10.2014р., №РН-163 від 13.10.2014р., №РН-284 від 14.10.2014р., №РН-285 від 16.10.2014р., №РН-286 від 17.10.2014р., №РН-164 від 17.10.2014р., №РН-287 від 20.10.2014р., №РН-288 від 21.10.2014р., №РН-176 від 22.09.2014р., №РН-264 від 18.09.2014р., №РН-80 від 11.09.2014р., №РН-263 від 10.09.2014р., №РН-1262 від 05.09.2014р., №РН-19 від 01.09.2014р., №РН-261 від 01.09.2014р., №РН-138 від 19.08.2014р., №РН-262 від 14.08.2014р., №РН-53 від 08.08.2014р., №РН-6 від 04.08.2014р., №РН-261 від 01.08.2014р., №РН-260 від 01.08.2014р., №РН-138 від 19.08.2014р., №РН-262 від 14.08.2014р., №РН-53 від 08.08.2014р., №РН-6 від 04.08.2014р., №РН-261 від 01.08.2014р., №РН-260 від 01.08.2014р., №РН-154 від 29.07.2014р., картки клієнта ТзОВ «Діслав» з даними щодо отримання на склад позивача товарно-матеріальних цінностей.

Факт оплати товарно-матеріальних цінностей за договором поставки від ТзОВ «Діслав» підтверджується банківськими виписками (Т.2 а.с.38 65) та договором про відступлення права вимоги від 14.05.2015р. №751.

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду копії податкових накладних від 01.12.2014р. №26 на суму ПДВ 8345,40грн., від 03.11.2014р. №205 на суму ПДВ 6299грн., від 03.11.2014р. №204 на суму ПДВ 7210грн., від 03.11.2014р. №35 на суму ПДВ 2234грн., від 05.11.2014р. №48 на суму ПДВ 7371грн., від 05.11.2014р. №206 на суму ПДВ 9793грн., від 07.11.2014р. №207 на суму ПДВ 9880грн., від 10.11.2014р. №208 на суму ПДВ 9920грн., від 17.11.2014р. №125 на суму ПДВ 10312грн., від 25.11.2014р. №203 на суму ПДВ 1548грн., від 01.10.2014р. №31 на суму ПДВ 7052,80грн., від 06.10.2014р.№68 на суму ПДВ 4277грн., від 07.10.2014р. №162 на суму ПДВ 9946грн., від 08.10.2014р. №283 на суму ПДВ 3323,20грн., від 14.10.2014р. №284 на суму ПДВ 9888грн., від 13.10.2014р. №163 на суму ПДВ 9888грн., від 16.10.2104р. №285 на суму ПДВ 9785грн., від 17.10.2014р. №286 на суму 9870грн., від 17.10.2014р. №164 на суму ПДВ 5484,80грн., від 20.10.2014р. №287 на суму ПДВ 9470грн., від 21.10.2014р. №288 на суму ПДВ 7476,48грн., від 22.09.2014р. №176 на суму ПДВ 4386,80грн., від 18.09.2014р. №264 на суму ПДВ 5840грн., від 11.09.2104р. №80 на суму ПДВ 5085,60грн., від 10.09.2014р. №263 на суму ПДВ 2145грн., від 05.09.2014р. №262 на суму ПДВ 4402грн., від 01.09.2014р. №261 на суму ПДВ 1760грн., від 01.09.2014р. №19 на суму ПДВ 2881,64грн., від 19.08.2014р. №138 на суму ПДВ 1406,60грн., від 14.08.2014р. №262 на суму ПДВ 4799грн., від 08.08.2014р. №53 на суму ПДВ 1603,20грн., від 04.08.2014р. №6 на суму ПДВ 1016,20грн., від 01.08.2014р. №260 на суму ПДВ 1226,52грн., від 01.08.2014р. №261 на суму ПДВ 4185грн., від 29.07.2014р. №154 на суму ПДВ 1444грн., складених ТзОВ «Діслав», що не містять жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включені підприємством в податковий кредит відповідного періоду та відповідає даним податкової декларації по ПДВ.

Податкові накладні від 01.12.2014р. №26 на суму ПДВ 8345,40грн., від 03.11.2014р. №205 на суму ПДВ 6299грн., від 03.11.2014р. №204 на суму ПДВ 7210грн., від 03.11.2014р. №35 на суму ПДВ 2234грн., від 05.11.2014р. №48 на суму ПДВ 7371грн., від 05.11.2014р. №206 на суму ПДВ 9793грн., від 07.11.2014р. №207 на суму ПДВ 9880грн., від 10.11.2014р. №208 на суму ПДВ 9920грн., від 17.11.2014р. №125 на суму ПДВ 10312грн., від 25.11.2014р. №203 на суму ПДВ 1548грн., від 01.10.2014р. №31 на суму ПДВ 7052,80грн., від 06.10.2014р.№68 на суму ПДВ 4277грн., від 07.10.2014р. №162 на суму ПДВ 9946грн., від 08.10.2014р. №283 на суму ПДВ 3323,20грн., від 14.10.2014р. №284 на суму ПДВ 9888грн., від 13.10.2014р. №163 на суму ПДВ 9888грн., від 16.10.2104р. №285 на суму ПДВ 9785грн., від 17.10.2014р. №286 на суму 9870грн., від 17.10.2014р. №164 на суму ПДВ 5484,80грн., від 20.10.2014р. №287 на суму ПДВ 9470грн., від 21.10.2014р. №288 на суму ПДВ 7476,48грн., від 22.09.2014р. №176 на суму ПДВ 4386,80грн., від 18.09.2014р. №264 на суму ПДВ 5840грн., від 11.09.2104р. №80 на суму ПДВ 5085,60грн., від 10.09.2014р. №263 на суму ПДВ 2145грн., від 05.09.2014р. №262 на суму ПДВ 4402грн., від 01.09.2014р. №261 на суму ПДВ 1760грн., від 01.09.2014р. №19 на суму ПДВ 2881,64грн., від 19.08.2014р. №138 на суму ПДВ 1406,60грн., від 14.08.2014р. №262 на суму ПДВ 4799грн., від 08.08.2014р. №53 на суму ПДВ 1603,20грн., від 04.08.2014р. №6 на суму ПДВ 1016,20грн., від 01.08.2014р. №260 на суму ПДВ 1226,52грн., від 01.08.2014р. №261 на суму ПДВ 4185грн., від 29.07.2014р. №154 на суму ПДВ 1444грн., складені ТзОВ «Діслав», внесені в реєстр податкових накладних та задекларовані в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

Відповідач обґрунтовує неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських відносин позивачем з ТзОВ «Діслав» з посиланням на податкову інформацію, а саме на витяг з акта ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві №376/26-59-22-03/38517037 від 23.03.2015р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Діслав» за вересень листопад 2014 року, січень 2015 року», яким встановлено, що ТзОВ «Діслав» за податковою адресою не знаходиться.

З приводу цього суд зазначає, що відповідно до п. 73.5 ст. 73 ПК України зустрічні звірки суб'єктів господарювання щодо платника податків проводяться з метою отримання податкової інформації. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Як випливає із аналізу вказаного акта при звірці використовувалась інформація з баз даних ДПС України.

Таким чином, вбачається, що при проведенні звірки у розпорядженні податкового органу не було жодних первинних документів щодо здійснення ТзОВ «Діслав» фінансово - господарських операцій. При цьому, використання податковим органом при проведенні зустрічної звірки даних із внутрішніх баз даних ДПС України не може слугувати достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд наголошує на тому, що вказана зустрічна звірка не встановила дійсних обставин здійснення фінансово - господарської діяльності ТзОВ «Діслав».

В період здійснення господарських операцій ТзОВ «Діслав» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Діслав» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ТзОВ «Діслав» з боку відповідача не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Діслав».

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Сантехресурс» () суд встановив наступне.

Між позивачем та ТзОВ «Сантехресурс» укладено договір поставки від 05.05.2014р. №50514, відповідно до умов якого постачальник (ТзОВ «Сантехресурс») зобовязується поставити та передати у власність, а покупець (позивач) зобовязується прийняти та оплатити продукцію в кількості, за номенклатурою, ціною, строками та умовами постави відповідно до умов договору.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивач з ТзОВ «Сантехресурс» позивач надав суду копії таких документів: договору поставки від 05.05.2014р. №50514 з додатками, видаткових накладних №РН-292 від 01.07.2014р., №РН-293/07 від 02.07.2014р., №РН-136 від 08.07.2014р., №РН-294/07 від 14.07.2014р., №РН-295 від 18.07.2014р., №РН-315 від 21.07.2014р., картки клієнта «Сантехресурс» з даними щодо отримання на склад позивача товарно-матеріальних цінностей.

Факт оплати товарно-матеріальних цінностей за договором поставки від «Сантехресурс» підтверджується банківськими виписками (Т.2 а.с.74 88).

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду копії податкових накладних від 01.07.2014р. №292 на суму ПДВ 9950грн., від 02.07.2014р. №293 на суму ПДВ 3010грн., від 18.07.2014р. №295 на суму ПДВ 1953,60грн., від 14.07.2014р. №294 на суму ПДВ 9953грн., від 08.07.2014р. №136 на суму ПДВ 2134грн., від 21.07.2014р. №315 на суму ПДВ 9020,50грн., складені ТзОВ «Сантехресурс», внесені в реєстр податкових накладних та задекларовані в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

В період здійснення господарських операцій ТзОВ «Сантехресурс» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Сантехресурс» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ТзОВ «Сантехресурс» з боку відповідача надано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Сантехресурс».

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» () суд встановив наступне.

Між позивачем та ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» укладено:

- договір поставки №11/12-Н від 11.12.2014р., відповідно до умов якого постачальник (ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал») зобовязується поставити та передати у власність, а покупець (позивач) зобовязується прийняти та оплатити продукцію в кількості, за номенклатурою, ціною, строками та умовами постави відповідно до умов договору;

- договір поставки №1/12-Н від 01.12.2014р., відповідно до умов якого постачальник (ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал») зобовязується поставити та передати у власність, а покупець (позивач) зобовязується прийняти та оплатити продукцію в кількості, за номенклатурою, ціною, строками та умовами постави відповідно до умов договору.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивач з ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» позивач надав суду копії таких документів: договорів постави №11/12-Н від 11.12.2014р. та №1/12-Н від 01.12.2014р. з додатками, видаткові накладні №РН-128/12 від 01.12.2014р., №РН-129/12 від 02.12.2014р., №РН-130/12 від 03.12.2014р., №РН-131/12 від 04.12.2014р., №РН-132/12 від 05.12.2014р., №РН-133/12 від 06.12.2014р., №РН-134/12 від 07.12.2014р., №РН-135/12 від 08.12.2014р., №РН-77/12 від 11.12.2014р., картки клієнта «Компанія Лакшері Кепітал» з даними щодо отримання на склад позивача товарно-матеріальних цінностей.

Оплата за отримані товарно-матеріальних цінностей за договором поставки від «Компанія Лакшері Кепітал» підтверджується договором про відступлення права вимоги від 12.05.2015р. №1251.

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду копії податкових накладних від 11.12.2014р. №77 на суму ПДВ 21891,40грн., від 08.12.2014р. №135 на суму ПДВ 9760грн., від 07.12.2014р. №134 на суму ПДВ 2086грн., від 06.12.2014р. №133 на суму ПДВ 7850грн., від 05.12.2014р. №132 на суму ПДВ 8640грн., від 04.12.2014р. №131 на суму ПДВ 9847грн., від 03.12.2014р. №130 на суму ПДВ 9090грн., від 02.12.2014р. №129 на суму ПДВ 9985грн., від 01.12.2014р. №128 на суму ПДВ 2700грн., складених ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал», що не містять жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включена підприємством в податковий кредит відповідного періоду та відповідає даним податкової декларації по ПДВ.

Податкові накладні від 11.12.2014р. №77 на суму ПДВ 21891,40грн., від 08.12.2014р. №135 на суму ПДВ 9760грн., від 07.12.2014р. №134 на суму ПДВ 2086грн., від 06.12.2014р. №133 на суму ПДВ 7850грн., від 05.12.2014р. №132 на суму ПДВ 8640грн., від 04.12.2014р. №131 на суму ПДВ 9847грн., від 03.12.2014р. №130 на суму ПДВ 9090грн., від 02.12.2014р. №129 на суму ПДВ 9985грн., від 01.12.2014р. №128 на суму ПДВ 2700грн., складені ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал», внесені в реєстр податкових накладних та задекларовані в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

Відповідач обґрунтовує неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських відносин позивачем з ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» з посиланням на податкову інформацію, а саме на витяг з акта ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС м.Києва №376/26-59-22-03/38517037 від 20.03.2015р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» за грудень 2012 року по лютий 2015 року», яким встановлено, що ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» за податковою адресою не знаходиться.

За цього приводу суд зазначає, що відповідно до п. 73.5 ст. 73 ПК України зустрічні звірки суб'єктів господарювання щодо платника податків проводяться з метою отримання податкової інформації. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Як випливає із аналізу вказаного акта при звірці використовувалась інформація з баз даних ДПС України.

Таким чином, вбачається, що при проведенні звірки у розпорядженні податкового органу не було жодних первинних документів щодо здійснення ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» фінансово - господарських операцій. При цьому, використання податковим органом при проведенні зустрічної звірки даних із внутрішніх баз даних ДПС України не може слугувати достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд наголошує на тому, що вказана зустрічна звірка не встановила дійсних обставин здійснення фінансово - господарської діяльності ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал».

В період здійснення господарських операцій ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал» з боку відповідача не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал».

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Вейсес» () суд встановив наступне.

Між позивачем та ТзОВ «Вейсес» укладено договір поставки від 02.02.2015р. №20215, відповідно до умов якого постачальник (ТзОВ «Вейсес») зобовязується поставити та передати у власність, а покупець (позивач) зобовязується прийняти та оплатити продукцію в кількості, за номенклатурою, ціною, строками та умовами постави відповідно до умов договору.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивач з ТзОВ «Вейсес» позивач надав суду копії таких документів: договору поставки від 02.02.2015р. №20215 з додатками, видаткових накладних №РН-338 від 30.03.2015р., №РН-185 від 16.03.2015р., картки клієнта ТзОВ «Вейсес» з даними щодо отримання на склад позивача товарно-матеріальних цінностей.

Оплата за отримані товарно-матеріальних цінностей за договором поставки від ТзОВ «Вейсес» підтверджується банківськими виписками (Т.2 а.с.67 69) та договором про відступлення права вимоги від 15.05.2015р.

На підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду копії податкових накладних від 16.03.2015р. №185 на суму ПДВ 11007грн., від 30.03.2015р. №338 на суму ПДВ1750грн., складених ТзОВ «Вейсес», що не містять жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включена підприємством в податковий кредит відповідного періоду та відповідає даним податкової декларації по ПДВ.

Податкові накладні від 16.03.2015р. №185 на суму ПДВ 11007грн., від 30.03.2015р. №338 на суму ПДВ1750грн., складені ТзОВ «Вейсес», внесені в реєстр податкових накладних та задекларовані в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

В період здійснення господарських операцій ТзОВ «Вейсес» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Вейсес» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ТзОВ «Вейсес» з боку відповідача не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Вейсес».

Суд також враховує, що в матеріалах справи наявна копія витягу з журналу довіреностей про отримання працівниками ТзОВ «Маріо» товарно-матеріальних цінностей за договорами поставки.

Факт транспортування товарно-матеріальних цінностей, придбаних у контрагентів позивача ОСОБА_2 «Діслав», ТзОВ «Сантехресурс», ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал», ТзОВ «Вейсес» підтверджується копіями товарно-транспортних накладних (Т.2 а.с.90 112).

На підтвердження використання в господарській діяльності товарно-матеріальних цінностей, отриманих від ТзОВ «Діслав», ТзОВ «Сантехресурс», ТзОВ «Компанія Лакшері Кепітал», ТзОВ «Вейсес» позивач надав суду копії первинних документів (видаткових накладних, довіреностей) по взаємовідносинах з: ДТГО «Львівська залізниця» (Т.2 а.с.115 121), ПП «Юніт-Т» (Т.2 а.с.122 123, 142 143, 206 - 207), ПАТ «Львівський холодокомбінат» (Т.2 а.с.124 125, 144 145, 208 209, Т.3 а.с.1 - 2), ПАТ «Шкіряне підприємство «Світанок» (Т.2 а.с.126, 201, 233, 236), МНВАП «Авіокон проект» (Т.2 а.с.127, 231 - -232), ПАТ «Арт-Енерго» (Т.2 а.с.128 - 129), КП «Розділжитлосервіс» (Т.2 а.с.130 - 131), ТзОВ «Каскадбуд» (Т.2 а.с.132), ТзОВ «Нафтогазмонтаж» (Т.2 а.с.133, 141), ТзОВ «Практікер Україна» (Т.2 а.с.134), ТзОВ «Снєжка Україна» (Т.2 а.с.135), ПАТ «Миколаївцемент» (Т.2 а.с.137, 184 188, 201), ЛМКП «Львівтеплоенерго» (Т.2 а.с.138 140, 181 183, 193 - 199), ДП «Сопенсес і Хаар» (Т.2 а.с.146, 210, Т.3 а.с.5), СП «Галка ЛТД» (Т.2 а.с.147 15, 153, 213), ТзОВ «ІБК АреаБуд» (Т.2 а.с.152, 202 - 203), ТзОВ «Мізол» (Т.2 а.с.154 155), ТзОВ «УСХ Буд» (Т.2 а.с.156, 183, 245, Т.3 а.с11), ТзОВ «Робітня» (Т.2 а.с.157 - 158), ПП «Галметалцинк» (Т.2 а.с.159 - 160), ТзОВ «Технопарк ЛЗТА» (Т.2 а.с.161 162), ПП «Олбуд» (Т.2 а.с.163 164), ТзОВ СП «РосанПак» (Т.2 а.с.165 168, 187 188, 248 - 249), ТзОВ «Самбірська ГРОД» (Т.2 а.с.169 - 171), ПАТ «Компанія Ензим» (Т.2 а.с.172 174), ПП «Данбуд» (Т.2 а.с.175 176), ТзОВ «Р.О.М.Б.» (Т.2 а.с. 177 178, 224), Рівненське відділення АП «СГ ДП НЕУК «Енергоатом» (Т.2 а.с. 179 180, 238 - 241), ТзОВ «М Плюс» (Т.2 а.с.189 190), ТзОВ «Діскавері-бурове обладнання (Україна)» (Т.2 а.с.191 192), ЛНМУ імені ОСОБА_3 (Т.2 а.с.204 - -205, 242 - 243), ФОП ОСОБА_4 (Т.2 а.с.211), ТзОВ «Львівська пивна компанія» (Т.2 а.с.212, 214, 216), ТзОВ «Бетоніка» (Т.2 а.с.215), ФГ «Елітфрукт» (Т.2 а.с.217 - 218), ФОП ОСОБА_5 (Т.2 а.с.219 220), ПП «Престиж-Експрес» (Т.2 а.с.221 222), ТзОВ НВП «ІМВО» (Т.2 а.с.223), УНБУ у Львівській області (Т.2 а.с.225 226), ПАТ «Волиньхолдинг» (Т.2 а.с.227), ТзОВ «Тайко Електронікс Юкрейн Лімітед» (Т.2 а.с.228, 244), ТзОВ «Екскомбуд» (Т.2 а.с.229 230), ТзОВ «Свиспан Лімітед» (Т.2 а.с.234 235), ПП «Форштаг» (Т.2 а.с.237), УАП ТзОВ «Фішер-Муцкачево» (Т.2 а.с.246), ТзОВ «Агро ЛВ ЛІмітед» (Т.2 а.с.247), ТзОВ «Монтажелектросервіс» (Т.3 а.с.3 4) , ТзОВ «Ескомбуд» (Т.3 а.с.6 7), ТзОВ «Інфоком» (Т.3 а.с.8), ТзОВ «Компанія «Сейф-Варта» (Т.3 а.с.9 - 10), ТзОВ «Нестле Україна» (Т.3 а.с.13), а також акти списання товарно-матеріальних цінностей (Т.3 а.с.46 68, 75 94, 102 200).

Згідно з ч.1 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

В числі обов'язкових ознак господарської діяльності у відповідності до вказаних норм: здійснення їх суб'єктами господарської діяльності в сфері громадського виробництва; скерованість на виготовлення і реалізацію продукції, виконання робіт або надання послуг; результати вказаної діяльності (продукція, роботи, послуги), які мають вартісний характер і ціновий вираз.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16.07.99 р. N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незвершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні"від 16.07.1999 року № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Виходячи з вимог вказаного вище Закону, відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп. 2.4 п. 2 Положення "Про документальне забезпечення запасів в бухгалтерському обліку", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 05.06.1995 року № 168/704, первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Згідно з пп. 2.15 -2.16 п. 2 вказаного Положення, первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документів обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна зв'язку показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним документам, встановленому порядку приймання, зберігання та витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, юридичним або фізичним особам.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні. Виходячи з вимог Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні"від 16.07.1999 року № 996-ХІV, обґрунтування відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку. Таким чином, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені до вимог чинного законодавства.

Стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні"від 16.07.1999 року № 996-ХІV встановлює вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з положеннями вказаної статті, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, згідно з ч. 2 вказаної статті первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Отже, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні відповідати вимогам чинного законодавства України. При цьому, фактичні витрати на послуги повинні оформлятися відповідними документами, які б підтверджували фактичне виконання тієї чи іншої господарської операції.

Первинні документи для надання їм юридичної сили повинні мати обов'язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні"від 16.07.1999 року № 996-ХІV.

Із встановлених обставин суд робить висновок, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують реальність господарських відносин з контрагентами, а відповідні первинні документи є тими документами, на підставі яких ведеться податковий та бухгалтерський облік згідно ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні".

Суд враховує те, що відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Суд також звертає увагу і на те, що платник податків, який через покладений на нього законами обов'язок щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) вступає у зв'язку з вказаним у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків, якщо інше прямо не встановлено законом. Також, слід враховувати і те, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету, то це тягне за собою відповідну відповідальність та інші негативні наслідки саме щодо вказаної особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податків права на віднесення відповідних витрат до валових та сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені умови щодо нього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Крім того, на думку суду, платник податку не повинен нести відповідальність за невиконання постачальником його зобов'язань зі спати податку і в результаті чого сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. Такі вимоги стають надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Ця позиція суду узгоджується із постановою Верховного Суду України від 31.01.2011р. та рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Булвес"АД проти Болгарії" від 22.01.2009р. (заява №3991/03).

Таким чином, із урахуванням встановлених обставин у справі та доказів якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому, позивачем не допущені порушення податкового законодавства в межах вказаного спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області № від 02.10.2015р є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України (в редакції станом 01.09.2015р.), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням наведеного, на користь позивача слід стягнути з Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області судовий збір у розмірі 4495,44грн., сплаченого позивачем за подання позовної заяви відповідно до квитанції №64 від 08.10.2015р.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області № від 02.10.2015р.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю Маріо судовий збір у сумі 4495 (чотири тисячі чотириста девяносто пять)грн. 44коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений та підписаний 11.12.2015р.

Суддя А.Г. Гулик