Справа № 808/6144/14(ДО/808/134/14)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2015 року справа № 808/6144/14(ДО/808/134/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року по справі № 808/6144/14 (ДО/808/134/14) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Донецького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і завданої моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду, в якому просив визнати протиправними дії ГУ МВС України в Донецькій області стосовно не ознайомлення позивача під час звільнення із службовим розслідуванням, наказом Головного управління МВС України в Донецькій області №1396 від 28 липня 2014 року та не видання трудової книжки; визнати наказ ГУ МВС України в Донецькій області № 1396 від 28.07.2014 р. в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ протиправним; скасувати наказ ГУ МВС України в Донецькій області №301 о/с від 31.07.2014 р. в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом 63 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; поновити на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Ворошиловського районного відділу Донецького міського управління ГУ МВС України в Донецькій області з 31.07.2014; стягнути з Донецького міського управління ГУ МВС України в Донецькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.07.2014 року; стягнути з ГУ МВС України в Донецькій області 20000 грн. завданої моральної шкоди.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року у задоволені даного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішення суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою. Апелянт зазначає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а відтак підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи в письмовому провадженні.

За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, виходить з того, що останню необхідно задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та на час виникнення спірних правовідносин обіймав посаду слідчого відділення з розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи СВ Ворошиловського РВ Донецького міського управління.

На підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області від 14.07.2014 №1341 було старшим інспектором з ОД ВІОС УКЗ ГУМВС в області підполковником міліції Горбатовською Т.В. проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок, яким встановлено, що деякі працівники слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, СВ Ворошиловського РВ Донецького міського управління, зокрема і позивачем, порушено вимоги Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного статуту. Суть порушень полягала у невиході на службу без поважних причин та за відсутності документів, які б свідчили про поважність причин відсутності на службі. У зв'язку із цим запропоновано за особисту недисциплінованість, порушення вимог ст.10 Закону України «Про міліцію», ст.7,8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, п.п. 1.2,2.2,4.1, (розділ ІІІ) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених Наказом МВС України №155-2012, що виразилося в невиході на роботу без поважних причин, позивача слід звільнити з органів внутрішніх справ.

На підставі вищезазначених порушень, що виразилось у відмові прибути до м.Маріуполя за усним наказом керівництва ГУМВС в області для подальшого проходження служби в ОВС Маріупольського оперативного округа, 28 липня 2014 року наказом № 1396 начальника ГУ МВС України в Донецькій області звільнено з органів внутрішніх справ України слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Ворошиловського РВ Донецького міського управління капітана міліції ОСОБА_1.

Згідно з наказом ГУ МВС в Донецькій області від 31.07.2014 № 301о/с «По особовому складу» позивача звільнено з ОВС за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 31 липня 2015 р.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності підстав, передбачених п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ для звільнення позивача з органів внутрішніх справ, оскільки він не повідомив керівництво про причини відсутності на службі, не надав документи, які б підтверджували поважність причин відсутності на службі.

Колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з фактичних обставин справи, вважає такий висновок суду помилковим з огляду на наступне.

Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ на час виникнення спірних правовідносин регулюється Законами України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон 565-ХІІ), Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут ОВС, або - Закон №3460-ІV ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення).

Пунктами 63-67 Положення визначені підстави для звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби.

Відповідно до пп. «є» п.64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема, за порушення дисципліни.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту ОВС встановлено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівниками органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку. Дана норма, крім того, зобов'язує дотримуватися ряду інших вимог, виконання яких у своїй сукупності забезпечує службову дисципліну.

Згідно п.6 ст.12 Дисциплінарного статуту ОВС, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ. Аналізуючи наведене, колегія суддів зазначає, що звільнення з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни полягає у вчиненні дій та/або бездіяльності, які виражаються у свідомому невиконанні чи неналежному виконанні особами рядового або начальницького складу свої прямих обов'язків, приписів чинного законодавства, вимог Присяги працівниками органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням законодавчо визначеної процедури. При цьому при застосуванні дисциплінарного стягнення повинен додержуватись принцип спів розмірності стягнення скоєному порушенню.

Як встановлено матеріалами справи, підставою для винесення спірних наказів став висновок за наслідками службового розслідування, в якому зазначено про відмову позивача виконати усний наказ керівництва ГУМВС в області щодо прибуття до м.Маріуполя для подальшого проходження служби в ОВС Маріупольського оперативного округа станом на 18.07.2014 р. та відсутність на службі без поважних причин з червня 2014 р. по 28.07.2014 р.

На підтвердження даного факту відповідачем також надано список працівників, які відсутні на службі без поважних причин, станом на 18.07.2014; акт заступника начальника Ворошиловського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області підполковника міліції Наровського М.І. про відмову надати пояснення про відсутність працівника ОСОБА_1 на робочому місці; акти Комісіїю Ворошиловського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 14 та 18 липня 2014 року про відсутність працівника (ОСОБА_1) на робочому місці (а.с. 151-155 т.1).

Проте, наявними в матеріалах справи письмовими доказами встановлено, що з 14.07.2014 по 21.07.2014 позивач перебував на амбулаторному лікуванні в КЗОЗ «Михайлівський центр первинної медико-санітарної допомоги» та був направлений на лікування до ЛОР відділення КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» (т.1 а.с. 9); з 22.07.2014 по 05.08.2014 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ЛОР відділенні КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня ЗОР» (т.1 а.с. 10); з 05.08.2014 по 15.08.2014 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ЛОР відділенні КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР (т.1 а.с. 9); 06.08.2014 в Медичному центрі ТОВ «Лекар» позивачу була проведена операція; з 16.08.2014 по 27.08.2014 позивач перебував на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні Міхайлівського району (т.1 а.с. 10 звор.бік). Зазначені факти також підтверджені листом КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня», надісланим на запит суду (т.2 а.с. 17).

Наведене вказує на тимчасову непрацездатність позивача в період з 14 липня по 28 серпня 2014 року та як наслідок неможливість проходження служби і поважність причин невиходу на службу.

При цьому колегія суддів враховує, що доказів наявності розпорядження про передислокацію підрозділів органів внутрішніх справ міста Донецька до іншої місцевості до 14.07.2014 року, відповідачі суду не надали.

Посилання відповідача на те, що позивач не повідомив у встановленому порядку свого керівника про причини неявки на службу, чим припустив порушення службової дисципліни, колегія суддів вважає недоречними, оскільки таке порушення неможливо вважати співрозмірним із таким видом дисциплінарного стягнення, як звільнення.

Також суд враховує, що під час звільнення позивача останній знаходився на лікуванні та був непрацездатним.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що під час службового розслідування позивач був позбавлений можливості надати пояснення щодо обставин, які стали причиною звільнення, що унеможливило при прийнятті рішення про дисциплінарну відповідальність позивача надати їм об'єктивну оцінку ти прийняти законне рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав, передбачених п. 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ для звільнення позивача з органів внутрішніх справ у відповідача не було, а тому наказ ГУ МВС України в Донецькій області № 1396 від 28.07.2014 р. в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ протиправним та наказ ГУ МВС України в Донецькій області №301 о/с від 31.07.2014 р. в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ підлягають скасуванню як протиправні, а позивача слід поновити на займаній посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Ворошиловського районного відділу Донецького міського управління ГУ МВС України в Донецькій області з 01.08.2014 року.

Оскільки позивач підлягає поновленню на роботі, то за час вимушеного прогулу на його користь з Донецького міського управління підлягає стягненню на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Оскільки останнім робочим днем позивача було 31.07.2014 року, то до ухвалення судового рішення час вимушеного прогулу склав 16 місяців (серпень 2014 - листопад 2015 р.) та 2 дні (1 и 2 грудня 2015 року).

Як встановлено судом апеляційної інстанції на підставі довідок відповідача № 244 від 23.09.15 р. (т.2 а.с. 126) та № 771/15 від 13.11.2015 р. (т.2 а.с. 143), за останні 6 місяців нараховане грошове утримання позивача склало 20610,11 грн., а тому середньомісячний заробіток складає 3435,02 грн. Посилання відповідача на те, що до сукупного доходу не підлягають включенню отримані за цей час позивачем суми індексації, надбавки за службу в нічний час та матеріальна допомога як виплати, що не мають постійного характеру, не ґрунтуються на законі та не приймаються судом. Середньоденний заробіток позивача за вказаний період склав 113,87 грн. (20610,11 : 181 дн.).

Виходячи з наведеного, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача складає - 55188,06 грн. ((16 міс.х3435,02 грн.)+(2 дн.х113,87грн.)), який і підлягає стягненню.

Щодо вимог про визнання протиправними дій відповідача стосовно не ознайомлення позивача під час звільнення із службовим розслідуванням, наказом та не видання трудової книжки, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки позивач підлягає поновленню на роботі.

Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано належних та переконливих доказів щодо її завдання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини по справі і припустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до частково неправильного вирішення справи, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року по справі № 808/6144/14 (ДО/808/134/14) - скасувати та прийняти нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Донецького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати накази ГУ МВС України в Донецькій області № 1396 від 28.07.2014 р. та № 301 о/с від 31.07.2014 р. в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров'я особи, слідчого відділу Ворошиловського районного відділу Донецького міського управління ГУ МВС України в Донецькій області з 01.08.2014 р.

Стягнути з Донецького міського управління ГУ МВС України в Донецькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 55188,06 грн. з відрахуванням сум податків та обов'язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко