Справа № 804/15650/14
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Нікопольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

за позовом

до

про

Приватного підприємства «Радос»

Нікопольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

визнання дій протиправними та зобов’язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Радос» (далі по тексту – позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Нікопольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним дії Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо відображення у висновках актів перевірок ПП “Радос” №1929/221.25522053 від 27.06.2014р., №2259/221.25522053 від 06.08.2014р. висновку: “перевіркою ПП “Радос” документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами їх вид, обсяг та розрахунки по ланцюгу: ТОВ “ТД Демос” (РНОСПП 38905352) - ПП “Радос” (РНОСПП 25522053) - покупці: ПрАТ “Сентравіс Продакшн Юкрейн”, ПрАТ “Енергоресурси”, ТОВ “Стальконструкція-109”, КП “Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства” Нікопольської міської Ради, ТОВ “Нікопольські труби-транс”, ТОВ “Інтерпайп Ніко-Тьюб”, ТОВ “Металургпром”, ПрАТ “Нікопольський завод технологічного оснащення”.” та висновку: “Перевіркою ПП “Радос” документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами їх вид, обсяг та розрахунки по ланцюгу: ТОВ “ТД Демос” (РНОСПП 38905352) - ПП “Радос” (РНОСПП 25522053) - покупці: ПрАТ “Сентравіс Продакшн Юкрейн”, ПрАТ “Енергоресурси”, ДП “Стальмонтаж-109”, ТОВ “Стальконструкція-109”, КП “Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства” Нікопольської міської Ради, ТОВ “Нікопольські труби-транс”, ТОВ “Інтерпайп Ніко-Тьюб”, ПрАТ “Нікопольський завод технологічного оснащення”, ТОВ “Нікопрогресбуд”, ТОВ “РБС Сервіс”, ТОВ Меткомінвест”.

- визнати протиправними дії Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість ПП “Радос” в електронних автоматизованих системах співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, в тому числі в Інтегрованій автоматизованій інформаційній системі “Податковий блок” та її підсистемах, на підставі Акту №1929/221.25522053 від 27.06.2014р. “Про результати документальної позапланової невиїзну перевірки ПП “Радос”, (РНОСПП 25522053) з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні взаємовідносин з постачальником ТОВ “ТД Демос” (РНОСПП 38905352) в частині повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2014р. по 28.02.2014р. у фактичних періодах їх здійснення та подальшої реалізації отриманих товарів по ланцюгу постачання ” та на підставі Акту №2259/221.25522053 від 06.08.2014р. “Про результати документальної позапланової невиїзну перевірки ПП “Радос”, (РНОСПП 25522053) з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні взаємовідносин з постачальником ТОВ “ТД Демос” (РНОСПП 38905352) в частині повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.03.2014р. по 31.03.2014р. у тактичних періодах їх здійснення та подальшої реалізації отриманих товарів по ланцюгу постачання ”.

- зобов’язати Нікопольську ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області вилучити з діючих електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, в тому числі з Інтегрованої автоматизованої інформаційної системи “Податковий блок” та її підсистем, інформацію, внесену на підставі Акту №1929/221.25522053 від 27.06.2014р. “Про результати документальної позапланової невиїзну перевірки ПП “Радос”, (РНОСПП 25522053) з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні взаємовідносин з постачальником ТОВ ТД Демос” (РНОСПП 38905352) в частині повноти нарахування та сплати податку на подану вартість за період з 01.01.2014р. по 28.02.2014р. у фактичних періодах їх здійснення та подальшої реалізації отриманих товарів по ланцюгу постачання” та на підставі акту №2259/221.25522053 від 06.08.2014р. “Про результати документальної позапланової невиїзну перевірки ПП “Радос”, (РНОСПП 25522053) з питань дотримання вимог законодавства при здійсненні взаємовідносин з постачальником ТОВ “ТД Демос” (РНОСПП 38905352) в частині повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.03.14р. по 31.03.14р. у фактичних періодах їх здійснення та подальшої реалізації отриманих товарів по ланцюгу постачання ”.

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позові, зазначив, що невідповідність показників податкового кредиту та податкових зобов’язань, що задекларовані позивачем у деклараціях з ПДВ, показникам з централізованої бази даних податкової звітності, має безпосередній вплив на права та інтереси позивача, оскільки така невідповідність може мати для позивача негативні наслідки, як то погіршення ділової репутації як належного платника податків,відмова контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій, тощо.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Постанова суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, обґрунтована, зокрема, тим, що самостійна зміна відповідачем в електронних базах даних показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача на підставі актів, без прийняття податкового повідомлення-рішення або без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків), порушує права та інтереси позивача, оскільки відображення таких відомостей з урахуванням того, що такі відомості повинні співпадати з показниками у відповідних податкових деклараціях платника податку, фактично формує податкові зобов'язання на майбутнє, а отже, спричиняє реальні зміни майнового стану такого платника, також суд зазначає, що належним способом захисту прав та інтересів платника податків в даному випадку повинно бути відновлення в цій базі таких показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, які задекларував платник податків.

Відповідач – Нікопольська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Так відповідач зазначає, що відповідно до ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих у органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач, зокрема, зазначив, що позивач повинен навести конкретні докази того, що на момент звернення до суду дії податкового органу та висновки, зазначені в акті, безпосередньо порушили його права та інтереси.

Представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибули.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, з 25.06.2014р. по 27.06.2014р. Нікопольською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП “Радос” з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні взаємовідносин з постачальником ТОВ “ТД Демос” (РНОСПП 38905352) в частині повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за періоди з 01.01.2014р. по 28.02.2014р. у фактичних періодах їх здійснення та подальшої реалізації отриманих товарів по ланцюгу постачання.

За результатами перевірки податковою було складено акт перевірки №1929/221.25522053 від 27.06.14р.2014р.

Також, з 04.08.2014р. по 06.08.2014р. фахівцями Нікопольської ОДПІ було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП “Радос” з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні взаємовідносин з постачальником “ТД Демос” (РНОСПП 38905352) в частині повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.03.2014р. по 31.03.2014р. у фактичних періодах їх здійснення та подальшої реалізації отриманих товарів по ланцюгу постачання.

За результатами перевірки податковою було складено акт перевірки №2259/221.25522053 від 06.08.2014р.

В подальшому на підставі названих актів податковим органом було внесено інформацію щодо сум податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача з податку на додану вартість в електронні бази податкових органів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

У пункті 61.1 статті 61 даного Кодексу визначено, що податковим контролем є система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК).

Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У пункті 74.1 статті 74 Податкового кодексу України зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Згідно з висновками Верховного суду України, викладеними у постанові від 09 грудня 2014 року (справа №21-511а14), включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації, що міститься в акті перевірки, не створює перешкод для діяльності платника податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та повинна враховуватись всіма судами України.

Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, яка не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Із пред’явленого адміністративного позову у даній справі вбачається, щодії податкового органу по реалізації заходів контролю, в результаті проведення яких було складено акти, що стали підставою для внесення інформації в електронні бази даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» системи «Податковий блок», не є предметом оскарження та відповідних позовних вимог платником податків не заявлено.

При винесенні рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів керується положеннями частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. При цьому суд апеляційної інстанції не вбачає об’єктивних та обґрунтованих підстав для виходу за межі заявлених позовних вимог.

За наведених обставин, враховуючи, що дії відповідача стосовно отримання інформації не визнано неправомірними, а, відповідно, дана інформація, яка надійшла за результатами податкового контролю,не підлягає виключенню з баз даних АІС «Податковий блок» «Підсистеми автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», правові підстави для задоволення позовних вимог, пов’язаних із внесенням інформації, відсутні.

Що стосується решти позовних вимог, слід зазначити наступне.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем оскаржуються дії відповідача щодо формування висновків, викладених у актах №1929/221.25522053 від 27.06.2014р. та №2259/221.25522053 від 06.08.2014 року.

Однак, оскаржувані дії та висновки акту не можуть бути предметом оскарження, оскільки не встановлюють, не змінюють і не скасовують норми права, не носять загальний чи локальний характер.

Сам акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, а також і дії по формуванню вказаних висновків, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання, та відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене та те, що зміст висновків, викладених в акті №1929/221.25522053 від 27.06.2014р. та №2259/221.25522053 від 06.08.2014р., не породжує будь-яких правових наслідків для позивача, акти не містять приписів та вимог відповідача, які є обов'язковими для виконання позивачем, суд приходить до висновку, що дії відповідача по викладенню висновків у акті не можуть бути предметом оскарження, що виключає можливість задоволення таких позовних вимог.

Виходячи з норм ст.202 КАС, та враховуючи, що висновок суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не узгоджується з нормами матеріального права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити та скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у справі №804/8928/14.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області – задовольнити.

У задоволенні позову – відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу – з дня складення судового рішення в повному обсязі.

(Постанову складено 30.11.2015 р.)

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко