Справа № 804/20473/14
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2015 р. справа 804/20473/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2015 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерфорс» до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аерфорс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська, в якому просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2014.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2015 позов задоволений.

В апеляційній скарзі податкова інспекція просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказують, що суд лишив поза увагою акт перевірки ДПІ в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська №2301/04-66-22-04/37376458 від 08.08.2014, за змістом якого контрагент позивача ТОВ «Контакт плюс» не здійснює господарську діяльність.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно акту №7913/04-63-22-01/35607849 від 14.10.2014 документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Аерфорс» з питань взаємовідносин з ТОВ «Контакт плюс» у квітні 2014 року, проведеної ДПІ в Жовтневому районі м.Дніпропетровська, відсутні докази реальності здійснення господарських операцій. Не підтверджений факт повернення товару та не отримано корегувань на зменшення податкового кредиту.

ДПІ в Жовтневому районі м.Дніпропетровська прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2014, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість основний платіж 301401гр, штрафні санкції 150700гр50коп, а всього 452101гр50коп.

Фактичною підставою для визначення позивачеві податкових зобов'язань стали висновки відповідача про вчинення з ТОВ «Контакт Плюс» правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, оскільки вказані правочини, на думку відповідача, є нікчемними.

Між ТОВ «Аерфорс» та ТОВ «Контакт плюс» укладений договір №458/48 від 23.04.2014 поставки товарно-матеріальних цінностей. Згідно специфікації, рахунку на оплату, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, податкової накладної, - на адресу позивача поставлено блок орощувача, обшивка, сопла полімерні, водоуловлювач на суму 1808405гр40коп. За придбану продукцію позивач повністю розрахувався, в тому числі сплатив податок на додану вартість.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового Кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Акт перевірки не містить жодних зауважень щодо змісту конкретних первинних документів на предмет їх відповідності вимогам закону.

За таких обставин слід дійти висновку, що під час здійснення перевірки та судового розгляду справи позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження факту здійснення господарських операцій.

В акті перевірки відсутні будь-які посилання на те, що відповідні суми податку на додану вартість, які були включені позивачем до складу податкового кредиту, не були включені ТОВ «Контакт плюс», як постачальником, в цих же розмірах до складу своїх податкових зобов'язань та не сплачені до державного бюджету.

На день розгляду справи не існує судових рішень, вироків суду, які б були підтвердженням фіктивної діяльності ТОВ «Контакт плюс», визнання недійсним його установчих документів, та злочинної діяльності посадових осіб цього підприємства.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, слід погодитись з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивач належним чином визначив показники податкової звітності з податку на додану вартість за операціями з ТОВ «Контакт плюс».

В обґрунтування правомірності податкового повідомлення-рішення податкова інспекція посилається на акт №2301/04-66-22-04/37376458 від 08.08.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Контакт плюс».

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань. За умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Оскільки позивач надав всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагента, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення - придбання на підставі цивільно-правових угод товарів для здійснення господарської, окружний суд дійшов обгрунтованого висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій з контрагентом.

Відповідно пункту 192.1 статті 192 Податкового Кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 192.1.1 статті 192 Податкового Кодексу України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Відповідно до пункту 192.2 статті 192 Податкового Кодексу України, норма пункту 192.1 цієї статті не поширюється на випадки, коли постачальник товарів/послуг не є платником податку на кінець звітного (податкового) періоду, в якому був проведений такий перерахунок.

Відповідно до пункту 192.3 статті 192 Податкового Кодексу України, результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З матеріалів справи вбачає, що ТОВ «Аерфорс» 01.10.2014 повернутий товар ТОВ «Контакт плюс» на суму 1808405гр40коп, що підтверджується накладною про рух матеріальних цінностей, товарно-транспортною накладною.

На момент повернення товарів, ТОВ «Контакт плюс» втратило статус платника податку на додану вартість, а тому ТОВ «Аерфорс» самостійно відкоригувало податковий кредит в податковій декларації за жовтень 2014 року. ТОВ «Аерфорс» самостійно визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за жовтень 2014 року та сплачено до бюджету.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова