Справа № 822/5500/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

08 грудня 2015 року м. Київ К/800/51359/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії,

встановив:
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року, позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 добових витрат на відрядження. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 добові витрати на відрядження за 228 діб, а саме за період з 26.12.2014р. 10.08.2015р.

Судами встановлено, що капітан ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 22.07.2002р., що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 02.09.2015р. №569. Відповідно до наказу від 26.12.2014р. №283 капітан ОСОБА_1 - заступник начальника штабу з мобілізаційної роботи вибув у відрядження на 30 діб з 26.12.2014р. по 24.01.2015р. у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 с.Нова Любомирка Рівненської області з метою виконання заходів бойової підготовки в навчальних підрозділах. В подальшому, відрядження продовжувалося кожен раз на 1 місяць, що відповідає вимогам Інструкції про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил України витрат на службові відрядження в межах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.08.2011р. №530, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.09.2011р. №1115/19853 (далі - Інструкція №530).

Факт перебування позивача у відрядженні з 26.12.2014р. по 10.08.2015р. у військовій частині НОМЕР_2 підтверджується довідкою від 02.09.2015р. №570; витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.12.2014р. №283, від 26.01.2015р. №19, від 23.02.2015р. №41, від 26.03.2015р. №66, від 10.08.2015р. №164; завіреною т.в.о начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 копією посвідчення про відрядження від 26.12.2014р. №599, копією книги обліку тимчасово відсутнього і тимчасово прибулого до військової частини особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Судові рішення мотивовані тим, що позивач має право на компенсацію добових витрат на відрядження, оскільки з метою своєчасного формування навчальних батальйонів відповідно до телеграми командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 25.12.2014р. № 186/5/1/1004 перебував у відрядженні в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 с. Нова Любомирка Рівненської області протягом 228 діб з 26.12.2014р. по 10.08.2015р. з подальшим допущенням до тимчасового виконання обов`язків за посадами у цій частині. Отже, зазначений випадок не підпадає під дію пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. № 1153/2008, який передбачає випадки зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців, та пункту 1.25 Інструкції №530, згідно з якою військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), оплата добових за період в розпорядженні не проводиться. Посвідчення про відрядження від 26.12.2014 №599 оформлене згідно з вимогами законодавства, а зазначення в ньому вищевказаного строку відрядження (з 26.12.2014р. по 10.08.2015р.) жодним чином не свідчить про порушення порядку його оформлення.

У касаційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що позивач перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 та права на отримання добових не має, оскільки спосіб проходження військової служби для позивача визначено розпорядженням командувача військ оперативного командування, яке не оскаржене у встановленому законом порядку та не скасоване, а тому є чинним і обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п`ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак