Справа № 359/676/13а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Київ К/800/36334/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненко А.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013 у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Бориспільської міської ради (надалі - міська рада), третя особа - ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Позивачі звернулись із позовом про скасування рішення № 2711-31 -VI від 11 грудня 2012 року про надання дозволу ОСОБА_2, на складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею у межах 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 без погодження меж з суміжним землекористувачем АДРЕСА_2 громадянином ОСОБА_3

Позов був мотивований тим, що земельна ділянка, щодо якої прийнято це рішення знаходиться у правомірному фактичному користуванні позивача з огляду на набуття у власність частини будинку, що на ній розташований.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд першої інстанції зазначив про обґрунтованість та законність прийнятого рішення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2013 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено та визнано протиправним і скасовано оскаржуване рішення міської ради. В обґрунтування прийнятого рішення суду апеляційної інстанції вказав, що позивач( ОСОБА_4) у 2007 році набув у власність Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1, разом з третьою особою є співвласником цього будинку. Водночас оскаржуване рішення про надання дозволу прийнято і щодо земельної ділянки, що перебуває у спільному користуванні позивача та третьої особи, а отже є необґрунтованим.

Не погоджуючись з прийнятим судом апеляційної інстанції рішенням, третя особа звернулась з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 02 липня 2007 року КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_3 на підставі договору дарування, було зареєстровано право власності на Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1. Зазначене майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0991 га., що підтверджується кадастровим планом фактичного землекористування.

11 грудня 2012 року Бориспільською міською радою прийнято рішенням № 2711-31 -VI про надання дозволу ОСОБА_2, на складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею у межах 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 без погодження меж з суміжним землекористувачем АДРЕСА_2 громадянином ОСОБА_3

Відповідно до частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

При цьому частиною 4 статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Отже, оскільки, як було встановлено судом апеляційної інстанції, оскаржуване рішення було прийнято у тому числі щодо земельної ділянки, яка перебуває у фактичному спільному користуванні позивача, висновок апеляційного суду про неправомірність прийнятого міською радою рішення, судова колегія вважає обґрунтованим.

Крім того, апеляційний суд обґрунтовано звернув увагу на те, що надання дозволу на складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку без погодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем не відповідає положенням статті 198 ЗК України, відповідно до якої визначення та відновлення меж земельних ділянок, включає у тому числі погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець