Справа № 377/1272/15-а
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/1272/15-а

Провадження №2-а/377/82/15

08 грудня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Теремецької Н.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, про визнання неправомірної відмови у зарахуванні стажу для призначення пенсії та зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

13 листопада 2015 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач просить визнати неправомірною відмову управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області у зарахуванні часу догляду нею, ОСОБА_1, як непрацюючої матері, за малолітньою дитиною сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не довше ніж до досягнення дитиною 3-річного віку, у відповідності до вимог ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до страхового стажу та зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі зарахувати час догляду нею, ОСОБА_1, як непрацюючої матері, за малолітньою дитиною сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не довше ніж до досягнення дитиною 3-річного віку у відповідності до вимог ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до страхового стажу, провівши перерахунок та виплату пенсії з моменту її призначення.

Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 26 липня 2015 року їй призначена управлінням Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області пенсія за віком з зниженням пенсійного віку, і з того періоду вона знаходиться на обліку в УПФУ в м.Славутичі Київської області як одержувач пенсії за віком. В той же час їй стало відомо про те, що не було зараховано до її трудового стажу періоду тимчасової непрацездатності, повязаної з вагітністю та доглядом непрацюючої матері за малолітньою дитиною її сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. 12 жовтня 2015 року вона звернулася з відповідною заявою до УПФУ у м. Славутичі Київської області, в якій просила врахувати зазначений період її тимчасової непрацездатності та догляду за малолітньою дитиною до страхового стажу. На свою заяву вона отримала відповідь за № 150/ч - 03 від 26 жовтня 2015 року про відмову у задоволенні її вимог з посиланням на п. 11 постанови КМ України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 р. № 637 та наявність розбіжностей у написанні анкетних даних (по- батькові) у свідоцтві про народження її сина ОСОБА_2, в якому на російській мові вона записана по батькові як «Геннадьевна», а у паспорті громадянки України, отриманому 08.04.2014 року, як «Геннадиевна». Вважає відмову відповідача у зарахуванні до її трудового стажу періоду тимчасової непрацездатності та догляду за малолітньою дитиною неправомірною і безпідставною, оскільки вона суперечить вимогам ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України № 637 від 12.08.1993 року.

Відповідачем подано письмові заперечення, з яких вбачається, що підставою відмови у зарахуванні часу догляду ОСОБА_1, як непрацюючої матері, за малолітньою дитиною сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до загального трудового стажу стала розбіжність у написанні анкетних даних позивача (по- батькові) у свідоцтві про народження її сина ОСОБА_2, в якому на російській мові вона записана по батькові як «Геннадьевна», та у паспорті громадянки України, отриманому 08.04.2014 року, в якому вона записана як «Геннадиевна».

В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву, в якій просила поводити судове засідання за її відсутності в письмовому провадженні та задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. В поданих запереченнях начальник УПФУ в м. Славутичі Київської області просила проводити судове засідання за відсутності представника УПФУ в м. Славутичі Київської області, у звязку з чим суд відповідно до ст. 128 КАС України розглянув справу у порядку письмового провадження.

Перевіривши надані докази, оглянувши пенсійну справу позивача, зясувавши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач у справі, з 26 липня 2015 року перебуває на обліку в УПФУ в м.Славутичі Київської області як одержувач пенсії за віком.

Згідно копії паспорту громадянина України серії СТ № 386907, виданого 08.04.2014 року Славутицьким МС УДМС України в Київській області, та свідоцтва про народження, виданим 20.08.1963 року міським ЗАГСом м. Білово Кемеровської області, ОСОБА_1 народилася 25 липня 1963 року у м.Білово Кемеровської області Російської Федерації. ЇЇ дівоче прізвище було ОСОБА_3 (а.с. 8-9, 16).

26 червня 1985 року у Палаці шлюбів м.Томська Російської Федерації між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис № 1329. Після укладення шлюбу позивачу було присвоєно прізвище ОСОБА_4(а.с. 16).

Під час шлюбу позивача з ОСОБА_4 народилося двоє дітей: син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с. 29, 33).

25 травня 2002 року ОСОБА_4 помер у м.Чернігові, що підтверджено копією свідоцтва про смерть(а.с. 34).

Як вбачається з пенсійної справи позивача № 112080, 26 червня 2015 року вона звернулася з заявою про призначення пенсії до УПФУ в м.Славутичі Київської області. До заяви вона подала всі необхідні документи, в тому числі паспорт громадянки України, картку фізичної особи платника податків, свідоцтво про укладення шлюбу, диплом про закінчення Томського політехнічного інституту, посвідчення особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорія 4, трудову книжку, свідоцтва про народження дітей.

З 26 липня 2015 року позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, як видно з матеріалів пенсійної справи, в розрахунок стажу позивача не враховано час її догляду за малолітнім сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

12 жовтня 2015 року позивач подала до УПФУ в м. Славутичі Київської області заяву, в якій просила врахувати зазначений період її тимчасової непрацездатності та догляду за малолітньою дитиною сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не довше ніж до досягнення дитиною 3-річного віку, у відповідності до вимог ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до страхового стажу.

На дану заяву позивач отримала відповідь за № 150/ч - 03 від 26 жовтня 2015 року про відмову у задоволенні її вимог з посиланням на п. 11 постанови КМ України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 р. № 637 та наявність розбіжностей у написанні анкетних даних (по- батькові) у свідоцтві про народження її сина ОСОБА_2, в якому на російській мові вона записана по батькові як «Геннадьевна», а у паспорті громадянки України, отриманому 08.04.2014 року, як «Геннадиевна» (а.с. 39).

Не погодившись з рішенням заступника начальника УПФУ у м. Славутичі Київської області, позивач звернулася до адміністративного суду з даним позовом.

Вирішуючи публічно-правовий спір, суд виходить із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 цієї статті органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у преамбулі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004 р., цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до п.п. 1.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року № 5-5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730, управління Пенсійного фонду України (далі - Фонд) у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - Управління) є органами Фонду, підпорядкованими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні управління), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

За змістом п.п. 1.2. Положення управління у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства соціальної політики України, дорученнями Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України, його першого заступника та заступника, наказами Фонду та постановами правління Фонду, дорученнями Голови правління Фонду, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування та наказами регіональних управлінь.

Згідно п. 3 п.п. 2.1. Положення одним з основних завдань Управління є призначення (перерахунок) пенсій.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 24 цього закону, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 цієї статті).

За правилом абзацу першого частини третьої цієї статті страховий стаж обчислюється у місяцях.

Як зазначено у ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до трудового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.п. е та ж ч.3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується період тимчасової непрацездатності, що почалася у період роботи та час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно п. 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України № 637 від 12.08.1993 року, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. Документами, що підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала є: виписка з трудової книжки, відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, його матірю записана російською мовою «Черненкова Галина Геннадьевна», тоді як в паспорті громадянки України, виданому 08.04.2014 року, позивач записана на російській мові як « Черненкова Галина Геннадиевна».

Підтвердженням факту того, що позивач дійсно є рідною матір`ю її сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджується наступними письмовими доказами:

- паспортом ОСОБА_1 як громадянки України серії СТ № 386907, виданим 08.04.2014 року Славутицьким МС УДМС України в Київській області, за яким її анкетні дані повністю збігаються з її даними вказаними у свідоцтві про народження сина, крім однієї букви по батькові на російській мові (а.с. 8 9);

- попереднім паспортом ОСОБА_1 як громадянки України серії СК № 793445, виданим 05.03.1998 року Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області, за яким її анкетні дані у написані на російській мові повністю, в тому числі і по батькові, збігаються з її анкетними даними у свідоцтві про народження сина, та в якому на сторінці 9 ОСОБА_2 зазначений як її дитина (а.с.12-14);

- свідоцтвом про народження на дівоче прізвище ОСОБА_3, виданим 20.08.1963 року міським ЗАГСом м. Білово Кемеровської області (а.с. 16);

- свідоцтвом про укладення шлюбу з ОСОБА_4, виданим 26.06.1985 року у Палаці шлюбів м. Томська, яке підтверджує шлюб з батьком сина ОСОБА_2 (а.с. 16);

- атестатом про отримання середньої освіти у СЗОШ № 32 м. Білова, виданим 27.06.1980 року, в якому також помилково було вказано її анкетні дані по батькові на російській мові як «Геннадьевна» (а.с. 17);

- дипломом серії ПВ № 258757, виданим 25.06.1988 року, про отримання вищої освіти по закінченню Томського політехнічного інституту, в якому була допущена аналогічна помилка у написанні анкетних даних по батькові, за яким вона записана на російській мові як «Геннадьевна» (а.с. 18);

- архівною довідкою з Томського політехнічного університету за № 07.04/613 від 22.09.2015 року, яка є підтвердженням навчання у даному закладі вищої освіти та отримання академічної відпустки з 1 березня 1986 року у зв`язку з народженням сина по 15 лютого 1987 року (а.с. 19);

- трудовою книжкою серії АТ 11 № 6415186, яка була спочатку виписана на її дівоче прізвище ОСОБА_3 з наступним внесенням змін щодо прізвища на ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про укладення шлюбу з ОСОБА_4, що відображено на титульній сторінці трудової книжки; на сторінках 2-3 відображені дані про навчання у Томському політехнічному інституті, що повністю співпадають з даними архівної довідки (а.с. 22-28);

- свідоцтвом про народження сина ОСОБА_2 серії 11 ОМ № 362563, виданим 20.02.1986 року Кіровським райбюро ЗАГСу м. Томська, в якому відображені її та її та чоловіка на той період часу ОСОБА_4 анкетні дані (а.с. 29);

- свідоцтвом про народження другої дитини дочки ОСОБА_5 серії 1 БК № 451362, виданим 23.07.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому, за яким її анкетні дані повністю збігаються з даними паспорта громадянки України (а.с. 33);

- ордером на службове жиле приміщення за № 5086 від 15.12.1989 року, за яким позивач, її чоловік на той період часу ОСОБА_4, та їхній син ОСОБА_2, отримали у користування житло у м. Славутичі Київської області за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 35);

- свідоцтвом про право власності на житло від 18.05.2000 року, відповідно до якого вищевказана квартира була передана позивачу, ОСОБА_4 та їх дітям: ОСОБА_2 і ОСОБА_5 у спільну сумісну власність (а.с. 36);

- довідкою Комунального підприємства «Житлово комунальний центр» за № 90 від 05.11.2015 р., з якої вбачається, що син позивача ОСОБА_2 разом зі своїми батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований у жилому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 37);

- довідкою УПФУ у м. Славутичі Київської області № 2146 від 13.10.2015 р., з якої вбачається, що позивач з 25.05.2002 року по 30.06.2014 року отримувала пенсію по втраті годувальника на дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.38).

Всупереч вищенаведеним нормам законодавчо нормативних актів, що регулюють спірні питання, та належним і допустимим доказам, поданим позивачем, які в повній мірі підтверджують факт того, що вона є рідною матір`ю її сина ОСОБА_2 та в період навчання у Томському політехнічному інституті з 1 березня 1986 року по 15 лютого 1987 року знаходилася в академічній відпустці у зв`язку з народженням дитини, ОСОБА_1 було відмовлено у включені часу догляду за малолітньою дитиною до страхового стажу.

Невідповідність у написанні анкетних даних позивача в одній букві по - батькові суд не може визнати обґрунтованою підставою для відмови у зарахуванні часу догляду ОСОБА_1 за малолітньою дитиною до страхового стажу, оскільки родинні стосунки між нею та її сином ОСОБА_2 підтверджуються в повному обсязі дослідженими судом доказами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області неправомірно відмовило у зарахуванні позивачу часу догляду нею, як непрацюючої матері, за малолітньою дитиною сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не довше ніж до досягнення дитиною 3-річного віку на підставі поданих документів, та наявність достатніх підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідачем не доведено у відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України правомірності свого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, стягненню з УПФУ в м. Славутичі Київської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487 гривень 20 копійок.

Керуючись ст. 160 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити в поному обсязі.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області у зарахуванні часу догляду ОСОБА_1, як непрацюючої матері, за малолітньою дитиною сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не довше ніж до досягнення дитиною 3-річного віку, у відповідності до вимог ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до страхового стажу.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі зарахувати час догляду ОСОБА_1, як непрацюючої матері, за малолітньою дитиною сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не довше ніж до досягнення дитиною 3-річного віку у відповідності до вимог ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до страхового стажу на підставі поданих документів, провівши перерахунок та виплату пенсії з моменту її призначення.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору на суму 487 гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня одержання копії постанови у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційних скарг, якщо вони не були подані.

У разі подання апеляційних скарг постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Н. Ф. Теремецька