Справа № 806/2241/15
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"14" грудня 2015 р. Справа № 806/2241/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Гунько Л.В. ,

за участю сторін:

представників апелянта - ОСОБА_3; ОСОБА_4;

представника відповідача - Васьковського О.А.;

представника третьої особи - ОСОБА_6;

третя особа- ОСОБА_9, , ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" жовтня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_8 до Комунального підприємства "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" третя особа: Реєстраційна служба Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області , ОСОБА_9 про визнання дій протиправними та скасування реєстрації ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо реєстрації права власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_10 на підставі рішення Новоград-Волинського міського суду від 03 травня 1995 року та скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_10 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 в. Новоград-Волинському, зареєстровану в книзі № 4, реєстраційний номер 32/31 КП "Новоград - Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації".

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду постанову 27.10.2015 в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовільнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 8 лютого 1994 року ОСОБА_8 на праві власності належала 1/3 ідеальна частина квартири АДРЕСА_3 успадкована ним після смерті його матері ОСОБА_11 (а.с18).

Співвласником даної квартири був вітчим позивача - ОСОБА_10, якому 1/2 її частина належала згідно свідоцтва про право власності від 20 квітня 1993 року та 1/6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 лютого 1994 року.

Оскільки ОСОБА_8 проживає за кордоном, АДРЕСА_1 знаходилась у фактичному користуванні співвласника квартири ОСОБА_10

Матеріали справи підтверджують, що 03 травня 1995 року Новоград-Волинський міський суд рішенням, яке залишене без змін рішенням Житомирського обласного суду 07.06.1995, у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про поділ спадкового майна вирішив залишити в користуванні ОСОБА_10 вказану вище квартиру та стягнути з ОСОБА_10 грошову компенсацію за 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 в сумі 105072000 крб. на користь позивача(а.с. 9-11).

В листопаді 2013 року ОСОБА_10 помер.

Після одержання інформації про смерть ОСОБА_10, з письмового повідомлення КП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 25 травня 2015 року, позивачу стало відомо, що відповідачем право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_5 було зареєстровано 26 липня 1995 року за ОСОБА_10 в реєстрову книгу № 4 за реєстровим номером 32/31 на підставі зазначеного рішення Новоград-Волинського міського суду від 03 травня 1995 року (а.с. 8).

З вказаними діями відповідача позивач не погоджується, оскільки на його думку вони суперечать встановленому порядку реєстрації об"єктів нерухомого майна, визначеному в Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української УРСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, що була чинною до 19.01.1996 року. У зв"язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача - КП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" були всі підстави виконати рішення Новоград-Волинського міського суду від 03.05.1995 року у справі № 2-66, 1995 р., а тому його дії з реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_6 за гр. ОСОБА_10 є законними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ст. 86 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК Української РСР), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до ч.1 ст. 562 ЦК Української РСР, поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом.

Частиною 2 ст. 115 ЦК Української РСР визначено, що в разі якщо угоди про спосіб виділу (частки у спільному майні) не досягнуто, то за позовом будь-кого з учасників майно ділиться в натурі, коли це неможливо без нерозмірної шкоди для його господарського призначення. В противному разі власник, що виділяється, одержує грошову компенсацію.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Згідно з п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (чинної на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція) реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селиш міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.

Зокрема, п. 28 додатку № 1 Інструкції, до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР входить, зокрема, рішення суду про визнання за громадянином права власності на будинок (домоволодіння), що набуло законної сили, або виконавчий лист, на підставі цього рішення.

Звертаючися з позовом позивач зазначає, що , рішення Новоград-Волинського міського суду від 03 травня 1995 року про залишення в користуванні ОСОБА_10 квартири АДРЕСА_7, не є підставою для реєстрації права власності, а відтак відповідачем порушено вимоги Інструкції.

Однак, як встановлено судомпершої інстанції при дослідженні цивільної справи № 2-66, 1995 р., то приймаючи рішення 03.05.1995 Новоград-Волинський міський суд вирішив питання про розділ майна між позивачем та відповідачем, яким спірна квартира належала на праві спільної часткової власності, виділивши квартиру позивачу ОСОБА_10, та стягнувши з нього на користь відповідача ОСОБА_8 грошову компенсацію за припинення права власності на 1/3 частину квартири (а.с. 66-99).

Разом з тим, судом попередньої встановлено, що позивач прийняв виконання рішення Новоград- Волинського міського суду від 03.05.1995 року у справі № 2-66, 1995 р., отримавши через представника грошову компенсацію за втрату частки у праві спільної часткової власності на квартиру, що підтверджується копією розпискою від 30.09.1995 року (а.с.65), а також показами свідка ОСОБА_12, який згідно із змістом розписки був присутній при передачі грошей та засвідчив передачу грошових коштів своїм підписом у розписці.

Щодо твердження позивача про те, що рішенням Новоград-Волинського міського суду від 03.05.1995 року у справі № 2-66 було визначено порядок користування спільним майном, то колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Новоград- Волинського міського суду від 03.05.1995 року зазначено у мотивувальній частині рішення, що встановлення порядку користування квартирою заперечують обидві сторони, пояснивши в судовому засіданні, що проживати разом не зможуть із-за вкрай неприязних стосунків. Також із резолютивної частини рішення суду вбачається, що суд, ухвалюючи рішення, порядок користування квартирою не визначав.

Необхідно також врахувати, що протягом судового розгляду справи № 2-66 при призначенні судом експертизи, на вирішення експерту ставилося лише питання про визначення вартості квартири, а не питання про встановлення порядку користування квартирою, тому висновки експерта не містять варіантів порядку користування спірною квартирою (а.с.96-98).

Враховуючи вищенаведені норми права та матеріалів справи № 2-66, 1995 р. суд приходить до висновку, що Новоград-Волинський міський суд з дотриманням норм процесуального та матеріального права вирішив питання про поділ майна між співвласниками квартири АДРЕСА_6 шляхом виділу в натурі спірної квартири ОСОБА_10 та припинення права власності на 1/3 частину квартири ОСОБА_8, стягнувши на його користь вартість 1/3 частини квартири як компенсацію за втрату частки у праві спільної часткової власності. В той же час некоректне викладення резолютивної частини даного рішення суду не спростовує його висновків.

Крім того, Цивільний процесуальний кодекс України від 18.07.1963 року (чинний на момент розгляду цивільної справи № 2-66, 1995 р.) не надавав право суду самостійно змінювати позовні вимоги.

Отже, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача - КП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" були всі підстави виконати рішення Новоград-Волинського міського суду від 03.05.1995 року у справі № 2-66, 1995 р., а тому його дії з реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_6 за гр. ОСОБА_10 є законними.

Суд правильно вказав у висновках, що відповідно до ч. 1 ст. 14 Цивільний процесуальний кодекс України від 18.07.1963 року, рішення, ухвала і постанова суду або судді, що набрали законної сили, є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року прийнята з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції - не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "27" жовтня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "15" грудня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_8 АДРЕСА_10

представник - ОСОБА_3 АДРЕСА_9

3- відповідачу/відповідачам: Комунальне підприємство "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" вул.Соборності,13,м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11700

4-третій особі: Реєстраційна служба Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області - вул.Замкова,3/6,м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11700,

-ОСОБА_9 - АДРЕСА_11