Справа № П/811/348/14
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"09" грудня 2015 р. справа № П/811/348/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі № П/811/348/14 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Каспрішина Андрія Васильовича» до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 31.01.2014 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.08.2013 року: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1858425,00 грн., у тому числі 732532,00 грн. основного платежу та 1125893,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів); № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку доходів найманих працівників в розмірі 1020,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). В обґрунтування позову зазначено, що у період з 01.06.2009 року по 31.05.2012 року СФГ «Каспрішина А.В.» перебувало на спеціальному режимі оподаткування і являлося платником фіксованого сільськогосподарського податку та у вказаний період реалізовувало насіння соняшнику власного виробництва, а тому правомірно скористалося пільгою як платник спеціального режиму оподаткування. Натомість статистична звітність, на яку посилається податковий орган, на думку позивача, не може бути прирівняна до первинних документів бухгалтерського обліку підприємства.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 08.08.2013 року, винесене Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яким Селянському (фермерському) господарству «Каспрішина Андрія Васильовича» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1858425,00 грн., у тому числі 732532,00 грн. основного платежу та 1125893,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 08.08.2013 року, винесене Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, яким Селянському (фермерському) господарству «Каспрішина Андрія Васильовича» збільшено суму грошового зобов'язання з податку доходів найманих працівників в розмірі 1020,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Селянське (фермерське) господарство «Каспрішина Андрія Васильовича», є юридичною особою (), зареєстроване з 27.12.2000 року Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області, свідоцтво серії ААА № 337844, знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби з 20.01.2001 року за № 262 (а.с.77-80 т.1).

Відповідач - Долинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області, є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Законом України «Про державну податкову службу в Україні» та Податковим кодексом України повноваження.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 10.07.2013 року по 16.07.2013 року Долинською МДПІ Кіровоградської області проведено документальну позапланову виїзну перевірку СФГ «Каспрішина Андрія Васильовича» з питань повноти визначення платником бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб та визначення обсягів продажу, як звільнених від оподаткування податком на додану вартість за період з 01.06.2009 рроку по 31.05.2012 року, за результатами якої 25.07.2013 року складено акт №537/2200/30898817 (а.с. 13 - 49 т.1).

Згідно висновків вказаного акту перевірки, податкови органом встановлено порушення позивачем:

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.209.6, 209.11 ст.209 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим занижено податок на додану вартість в розмірі 942760,00 грн., у тому числі за лютий 2012 року - 709307,00 грн. за березень 2012 року - 180625,00 грн., за квітень 2012 року - 52828,00 грн., у тому числі згідно з актом №72/2310/30898817 від 25.07.2012 року - 210228,00 грн., з яких за лютий 2012 року - 157815,00 грн., за квітень 2012 року - 52413,00 грн.;

- п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, оскільки подано 1-ДФ не в повному обсязі за І-ІV квартали 2011 року та І квартал 2012 року.

На підставі вказаного акта перевірки Долинською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області 08.08.2013 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1858425,00 грн., у тому числі 732532,00 грн. основного платежу та 1125893,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.11 т.1);

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку доходів найманих працівників в розмірі 1020,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.12 т.1).

Судом першої інстанції встановлено, що сума основного зобов'язання, визначеного позивачу податковим повідомленням-рішенням № від 08.08.2013 року у розмірі 732532,00 грн. становить різницю між сумою заниженого, на думку податкового органу, податку на додану вартість у розмірі 942760,00 грн., встановленою актом №537/2200/30898817 від 25.07.2013 року та сумою заниженого податку на додану вартість у розмірі 210228,00 грн. встановленою актом №72/2310/30898817 від 25.07.2012 року (942760,00 грн. - 210228,00 грн.= 732532,00 грн.).

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення до Головного управління Міндоходів у Кірововградської області та до Міністерства доходів і зборів України, проте рішеннями вказаних суб'єктів скарги позивача залишені без задоволення (а.с.50 - 67 т.1).

Відповідно довідки з ЄДРПОУ видами діяльності за КВЕД СФГ «Каспрішина А.В.» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (а.с.77, Т.1).

З тексту акта перевірки №537/2200/30898817 від 25.07.2013 року у період, який перевірявся, позивач був зареєстрований платником фіксованого сільськогосподарського податку та перебував на спеціальному режимі оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до змісту податкових декларацій з податку на додану вартість (скорочена) СФГ «Каспрішина А.В.» задекларовано:

- у лютому 2012 року податкові зобов'язання у розмірі 709367,00 грн. та податковий кредит у розмірі 60,00 грн. (а.с.105 т.1);

- у березні 2012 року податкові зобов'язання у розмірі 181080,00 грн. та податковий кредит у розмірі 455,00 грн. (а.с.132 т.1);

- у квітні 2012 року податкові зобов'язання у розмірі 73567,00 грн. та податковий кредит у розмірі 20739,00 грн. (а.с.140 т.1).

Під час проведення перевірки податковим органом встановлено, що СФГ «Каспрішина А.В.» у лютому 2012 року перевищено встановлений п.209.6 ст.209 Податкового кодексу України 25 відсотковий обсяг питомої ваги несільськогосподарських товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Так, перевіркою виявлено, що обсяг питомої ваги несільськогосподарських товарів, поставлених СФГ «Каспрішина А.В.» за період з березня 2011 року по лютий 2012 року становить 42,51% (а.с.26 т.1). Зазначені висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що дані складського обліку по рахунку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва» СФГ «Каспрішина А.В.» не відповідають даним статистичної звітності №29-сг (річна) «Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду». У зв'язку з чим, на думку податкового органу, позивачем у 2012 році реалізовано насіння соняшнику в кількості 804,28 т. на суму 3189390,33 грн., яке не відображено у статистичній звітності, а тому такий платник податку не є сільськогосподарським підприємством у розумінні п.209.6 ст.209 Податкового кодексу України. Відповідач вважає, що на СФГ «Каспрішина А.В.» з лютого 2012 року не поширюється спеціальний режим оподаткування, визначений ст.209 Податкового кодексу України, а тому податковим органом встановлено завищення позивачем у перевіряємому періоді суми податку на додану вартість по скороченій декларації.

У відповідності до п.209.2 ст.209 Податкового кодексу України згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована с/господарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Відповідно до п.209.6 ст.209 Податкового кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Згідно з п.209.11 ст.209 Податкового кодексу України якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то:

а) на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку;

б) контролюючий орган виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після закінчення наступних 12 послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених цією статтею;

в) таке підприємство вважається платником зазначеного податку на загальних підставах з першого числа місяця, в якому було допущено таке перевищення.

Судом першої інстанції, що відповідно до відомостей складського обліку по рахунку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва» СФГ «Каспрішина А.В.» оприбутковано насіння соняшнику у ІV кварталі 2010 року в кількості 1100,86 т., у ІV кварталі 2011 року - 1099,02 га (а.с.42, 46 т.2). Водночас розмір одержаного позивачем врожаю насіння соняшнику з огляду на зміст статистичного звіту №29-сг «Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду» на 01.12.2010 року становив 569,6 т., станом на 01.12.2011 року складав 516,6 т. (а.с.49-64 т.2).

У відповідності до п.1.5 Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень №29-сг «Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду на 01.12.200_ року» (річна) та №29-сг (меліорація) «Збір урожаю сільськогосподарських культур на 1 грудня 200_ року» (річна), затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 27.08.2008 року №296, заповнення форм №29-сг і №29-сг (меліорація) проводиться на підставі первинних облікових документів та регістрів журнально-ордерної форми бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (далі по тексту - Закон № 996) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

З аналізу зазначених норм вбачається, що дані статистичного обліку повинні підтверджуватися даними бухгалтерського обліку, який здійснюється на підставі належно оформлених первинних бухгалтерських документів. Відтак у випадку розбіжності між відомостями статистичного та бухгалтерського обліку, дослідженню підлягають відповідні первинні документи.

На підтвердження обсягу вирощеного насіння соняшнику та оприбуткованого по рахунку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва» за 2010 рік у кількості 1110,86 т., а також за 2011 рік у кількості 1099,62 т. позивачем надано копії реєстрів приймання зерна, шляхових листів, реєстрів на приймання зерна та другої продукції з поля, актів щодо проведення СФГ «Каспрішина А.В.» збирання врожаю соняшника, декларацій про обсяги зберігання зерна за 2010 та 2011 роки (а.с.90-98, 223-250 т.2, а.с.1-114 т.3).

З огляду на наявність у позивача первинних документів, що підтверджують вирощення ним насіння соняшнику в обсягах оприбуткованих по рахунку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва», та оформлених цих документів відповідно до Закону № 996, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність перевищення СФГ «Каспрішина А.В.» у лютому 2012 року обсягу питомої ваги несільськогосподарських товарів/послуг, встановленого п.209.6 ст.209 Податкового кодексу України, з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість (скорочена) за лютий, березень та квітень 2012 року правомірно задекларовано податкові зобов' язання за господарськими операціями по реалізації насіння соняшнику контрагентам.

Що стосується штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), нарахованих податковим позивачу повідомленням-рішенням № від 08.08.2013 року на підставі п.123.1, 123.2 ст.123 Податкового кодексу України в розмірі 1178480,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору, платежу додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, - тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів, платежів, що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідачем не підтверджено правомірність визначення СФГ «Каспрішина А.В.» основного зобов'язання з податку на додану вартість та не доведено факту порушення умов використання спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, то податковим органом безпідставно застосовано відносно позивачаштрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 1178480,00 грн., так як при відсутності основного зобов'язання, є неможливим нарахування штрафних санкцій на таке зобов'язання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.08.2013 року підлягає задоволенню, з чим погоджується колегія суддів.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що податковим повідомленням-рішенням № від 08.08.2013 року позивачу визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 1020,00 грн. відповідно до абз.2 п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України у зв'язку з поданням не в повному обсязі 1-ДФ за І-ІV квартали 2011 року та І квартал 2012 року.

Перевіркою встановлено, що СФГ «Каспрішина А.В.» подано до податкового органу податковий розрахунок за формою 1-ДФ за І, ІІ квартали 2011 року в яких не відображено суми виплаченого доходу ПП ОСОБА_3, за ІІІ, ІV квартали 2011 року не відображено суми виплаченого доходу ПП ОСОБА_4. (а.с.47 т.1).

У відповідності до п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

На підтвердження факту застосування відносно позивача протягом року штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на підставі п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України позивачем до суду надано копію податкового повідомлення-рішення № від 06.08.2012 року, винесеного відповідно до акта перевірки №72/2310/30898817 від 25.07.2012 року (а.с.119 т.3).

Зі змісту акта №72/2310/30898817 від 25.07.2012 року вбачається, що позивачем порушено п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, оскільки подано 1-ДФ не в повному обсязі за І-ІV квартали 2011 року та І квартал 2012 року, зокрема, встановлено, що СФГ «Каспрішина А.В.» подано до податкового органу податковий розрахунок за формою 1-ДФ за І, ІІ квартали 2011 року в яких не відображено суми виплаченого доходу ПП ОСОБА_3, за ІІІ, ІV квартали 2011 року не відображено суми виплаченого доходу ПП ПП ОСОБА_4. (а.с.31 т.2).

Таким чином, відносно СФГ «Каспрішина А.В.» за порушення вимог п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, що виразилося у поданні не в повному обсязі 1-ДФ за І-ІV квартали 2011 року та І квартал 2012 року, вже застосовувалися штрафні (фінансові) санкції (штрафи) визначені п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.116.2 ст.116 Податкового кодексу України за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Подання за відповідний період податкової звітності не у повному обсязі охоплюється одним складом правопорушення не залежно від обсягу не поданих відомостей, а тому виявлення у подальшому даних, які також не були подані у податковій звітності за той же період, не є складом іншого правопорушення.

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно зазначено, що податковим органом СФГ «Каспрішина А.В.» двічі притягнуто до відповідальності за одне і те ж податкове правопорушення, яке полягало у подані не в повному обсязі податкової звітності форми 1-ДФ за І-ІV квартали 2011 року та І квартал 2012 року, а тому податкове повідомлення-рішення № від 08.08.2013 року є протиправним та підлягає скасуванню, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області не доведено правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 08.08.2013 року № та № .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі № П/811/348/14 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року у справі № П/811/348/14 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак