Справа № 813/2021/15
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 р. Справа № 876/7649/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахта Надія» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2015 року в справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області до Публічного акціонерного товариства «Шахта Надія» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

УПФ України в м. Червонограді Львівської області 21.04.2015 року звернулося в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахта Надія» про стягнення боргу з фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 456299,38 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2015 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство «Шахта Надія» подало апеляційну скаргу. В якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, будучи належними чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч.4 ст.196 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що УПФУ в м. Червонограді Львівської області, направило на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за березень 2015 року.

Склад витрат та факт їх понесення УПФУ в м. Червонограді Львівської області, виплачених колишнім ПАТ «Шахта Надія» становить 456299,38 грн., за березень 2015 року

Відповідно до абзацу 4 п. 1 ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відшкодуванню Пенсійному фонду України підлягають витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», незалежно від їх часу призначення, до досягнення працівниками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону, а саме: для чоловіків - 60 років, для жінок - 55 років.

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV передбачено, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100 - відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що з набранням чинності Законом № 1058-IV витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України викладеній, зокрема, у постанові від 05.11.2013 року № 21-284а13, яку у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України мають враховувати суди загальної юрисдикції під час застосування відповідних норм права.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивач у відповідності до п. 6.4 Інструкції, направив на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: за березень 2015 року, який становить 456299,38 грн., що підтверджується протоколами про розрахунок стажу, розрахунками фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, а саме: №685/04-36/1, №686/04-36/1, №687/04-36/1, №688/04-36/1 від 20.01.2015 року, №744/04-36/1 від 21.01.2015 року, №809/04-36/1, №846/04-36/1 від 22.01.2015 року, №1052/04-36/1, №1053/04-36/1 від 28.01.2015 року, №1781/04-36/1 від 16.02.2015 року, №2138/04-36/1 від 23.02.2015 року, №3240/04-36/1, №3239/04-36/1, №3241/04-36/1, №3242/04-36/1, №3243/04-36/1, №3244/04-36/1 від 19.03.2015 року, розрахунком суми позовних вимог.

Колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, заборгованість відповідача перед УПФУ з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій є узгодженою, не оскарженою та становить 456299,38 грн. Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає, а вимоги Управління Пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області є законними та підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахта Надія» - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2015 року у справі №813/2021/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 09.12.2015 року