Справа № 2а-3381/12/0970
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року м. Київ К/800/56520/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2013 у справі №2а-3381/12/0970 (№876/1583/13) за позовом Приватного акціонерного товариства «Шкіряник» до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2012, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2013, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Шкіряник» до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, яка є правонаступником Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області Державної податкової служби задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області Державної податкової служби від 08.08.2012 №.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Долинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області 11.11.2013 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 16.12.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2013, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 129 Конституції України, підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14, пункту 200.17 статті 200 Податкового кодексу України, статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», вимог Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, Порядку видачі ветеринарних документів, затвердженого наказом Державного комітету ветеринарної медицини України №85 від 13.04.2009, статей 2, 7, 9, 11, 71 та частини третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області Державної податкової служби було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Шкіряник» з питань достовірності визначення від'ємного значення податку на додану вартість за квітень 2012 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статті 198 Податкового кодексу України внаслідок завищення позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за квітень 2012 року на суму 415909,00грн., заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за квітень 2012 року на суму 886837,00грн. та завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за квітень 2012 року на суму 886837,00грн.

Висновок податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтується на неправомірному формуванні податкового кредиту за господарськими операціями з Товариством з обмеженою відповідальністю «Еккомтєх», Товариством з обмеженою відповідальністю «Євростиль», Приватним підприємством «Альфатек» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лайнер» з огляду на те, що укладені правочини не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними та мають ознаки нікчемності.

За наслідками проведеної перевірки Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Івано-Франківської області Державної податкової служби складено акт від 27.06.2012 №1348/152/22173327 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.08.2012 №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за квітень 2012 року на суму 415909,00грн.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) із метою їх використання в господарській діяльності та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог статті 228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.

Разом з тим, реальність спірних господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Еккомтєх», Товариством з обмеженою відповідальністю «Євростиль», Приватним підприємством «Альфатек», Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лайнер» підтверджується матеріалами справи, зокрема, наданими позивачем договорами, накладними, податковими накладними, витягом з журналу реєстрації виданих довіреностей на отримання товару та ветеринарними свідоцтвами на поставлену продукцію; поставка товару (шкіра великої рогатої худоби) здійснювалась за рахунок контрагентів позивача; оприбуткування отриманого товару було здійснено на складі Приватного акціонерного товариства «Шкіряник», про що свідчать наявні у матеріалах справи акти приймання-здачі; оплата за придбаний товар було проведено у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями.

Досліджені в процесі розгляду справи документи підтверджують не лише реальність укладених правочинів, а й фактичне виконання умов договорів.

Судами також встановлено, що придбаний у контрагентів товар (шкіра великої рогатої худоби) використовувався позивачем у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку, що підтверджується матеріалами справи.

До того ж, на момент вчинення спірних правовідносин контрагенти позивача були зареєстровані у встановленому законом порядку та мали статус платників податку на додану вартість.

Таким чином, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності, тому слід погодитися з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивач підтвердив факт реальності господарських операцій з контрагентами.

Податкова інспекція не навела жодних доводів щодо наявності в діях Приватного акціонерного товариства «Шкіряник» ознак неправомірних дій, а наведені Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Івано-Франківської області Державної податкової служби у касаційній скарзі доводи є такими, що не спростовують правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту за господарськими операціями з контрагентами.

Відтак, висновок судів попередніх інстанцій про протиправність податкового повідомлення-рішення від 08.08.2012 № є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231 та частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2013 у справі №2а-3381/12/0970 (№876/1583/13) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв