Справа № 808/3622/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В
Головуючий у 1 інстанції - Татаринов Д.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2015 рокусправа № 808/3622/15
приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети «Правда», 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агрофірма ім. Шевченка" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 р. у справі № 808/3622/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області до Приватного підприємства "Агрофірма ім. Шевченка" про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства "Агрофірма ім. Шевченка", в якому просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 44 669,20 грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 р. адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Приватного підприємства "Агрофірма ім. Шевченка" кошти в сумі 44 669,20 грн. нараховані до відшкодування за березень-травень 2015 року на користь Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області для покриття заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах пенсіонерам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивач фактично виплачуючи пільгові пенсії не за рахунок власних коштів, а за рахунок коштів Державного бюджету не має права на відшкодування підприємствами витрат на виплату та доставку таких пенсій, оскільки у разі такого відшкодування витрат підприємством Пенсійний фонд фактично отримує подвійне відшкодування.

Відповідач не повинен здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату а доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, оскільки з 01.01.2015 року виплата таких пенсій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Також зазначив, що фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, є збором на обов'язкове державне пенсійне страхування (частина 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування"). Цей збір є обов'язковим для юридичних осіб, їх філій, відділень та інших відокремлених підрозділів, які використовують працю найманих працівників, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку. Відповідач є платником єдиного податку четвертої групи, який встановлено для сільськогосподарських товаровиробників. Таким чином, на думку відповідача, законодавство свідчить про те, що єдиний податок четвертої групи є тотожним фіксованому сільськогосподарському податку. А відтак, відповідач не повинен відшкодовувати органу Пенсійного фонду фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Окремо зауважив, що 12.11.2015 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» щодо уточнень та приведення у відповідність об'єкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування. Змінюючи абз.4 п.1 ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» законодавець фактично звільняє платників єдиного податку четвертої групи від відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Приватне підприємство "Агрофірма ім. Шевченка" (ідентифікаційний код 30791194) відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року №400/97-ВР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон України №400/97-ВР) є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а також платником страхових внесків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який визначив принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

На підставі п.6 ч.2 ст.17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страхувальник повинен нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Абзацом 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з пунктами "в" - "д" статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі;

г) жінки, які працюють трактористами-машиністами, машиністами будівельних, шляхових і вантажно-розвантажувальних машин, змонтованих на базі тракторів і екскаваторів, - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначеній роботі;

д) жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування. Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до виданих відповідачем довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії та на підставі пунктів "в"-"д" статті 13 Закону України №1788-ХІІ колишнім працівникам відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 призначені та виплачуються пенсії за віком на пільгових умовах за пунктами "в"-"д" статті 13 Закону №1788-ХІІ, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями протоколів про призначення пенсій, розрахунками стажу з відомостям про розподіл пільгового стажу, довідками, особовими рахунками.

Відповідач не заперечує того факту, що вищезазначені особи дійсно працювали у відповідача на роботах, що дають їм право на призначення пенсій на пільгових умовах.

Позивач направляв відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що підтверджується відповідними копіями розрахунків та доказами їх направлення на адресу відповідача. Проте, сума заборгованості у встановлені законодавством строки за період березень-травень 2015 року відповідачем не сплачена та на дату розгляду справи становить 44 669,20 грн.

Відповідно до абз. 4, 5 пп. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 6.1 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України", відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у таких розмірах: 20 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2004 році; 30 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2005 році; 40 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2006 році; 50 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2007 році; 60 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2008 році; 70 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2009 році; 80 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2010 році; 90 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених у 2011 році; 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Згідно п. 6.4. Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до п. 6.8. Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Законодавець чітко визначив, що із набранням 01 січня 2004 року чинності Законом № 1058-IV витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту "а" та "б"-"з" статті 13 Закону № 1788-XII особам, які були зайняті на роботах за Списками № 1 та № 2 покриваються підприємствами та організаціями.

Обов'язок підприємств та організацій з відшкодування понесених Пенсійним Фондом України після 1 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону № 1788-XII.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначено Законом України №400/97-ВР. Зокрема, цим Законом визначено, що для підприємств, установ та організацій, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку (далі - ФСП), об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України №1788-ХІІ (абзац четвертий пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР). Ставку збору визначено в розмірі 100% (абзац третій пункту 1 статті 4 Закону №400/97-ВР).

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон від 28 грудня 2014 року №71-VIII "Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким внесено зміни до Податкового кодексу. Так із переліку загальнодержавних податків і зборів виключено ФСП. Фактично його замінено на Єдиний податок четвертої групи. Проте для платників цього податку пільг щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій законодавством не встановлено.

Отже, з 01 січня 2015 року у сільгосппідприємств виник обов'язок щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

При цьому, відшкодуванню підлягають лише витрати, фактично понесені Пенсійним фондом починаючи з 01 січня 2015 року.

Стосовно тверджень відповідача, що він будучи платником єдиного податку четвертої групи є фактично платником фіксованого сільськогосподарського податку, а тому не зобов'язаний відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону №1788-ХІІ колегія суддів зазначає наступне.

Положення статті 2 Закону №400/97-ВР, що передбачають звільнення платників фіксованого сільськогосподарського податку від обов'язку відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону №1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону №1788-ХІІ, на відповідача не розповсюджуються, оскільки він з 01.01.2015 року не є платником фіксованого сільськогосподарського податку, а сплачує єдиний податок четвертої групи.

Посилання відповідача на прийняття 12.11.2015 року Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» щодо уточнень та приведення у відповідність об'єкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування, яким законодавець фактично звільняє платників єдиного податку четвертої групи від відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Позовні вимоги стосуються стягненню заборгованості з відповідача за період березень-травень 2015 року, а тому на момент виникнення спірних правовідносин норми, яка б звільняла відповідача від сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій була відсутня.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства на Приватне підприємство "Агрофірма ім. Шевченка" на момент виникнення спірних правовідносин покладено обов'язок здійснювати відшкодування органам Пенсійного фонду України фактичних витрат та виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах,відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу своєчасно надсилались розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгової пенсії по пенсіонерам, що мають право на пільгову пенсію на підприємстві відповідача.

Вищевказаними розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підтверджується наявність у відповідача зобов'язання з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій по пенсіонерам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 за березень-травень 2015 року, яке не було виконано.

Зазначені розрахунки складені з дотриманням позивачем всіх необхідних вимог Інструкції. Розмір сум відшкодування фактичних витрат на витрату та доставку пенсій по кожному з вищезазначених пенсіонерів визначено позивачем з дотриманням вимог Закону № 1058-IV та Інструкції.

Одержання вказаних розрахунків відповідачем не заперечується.

Розрахунки фактичних витрат відповідачем не оскаржувались та є чинними, доказів протилежного сторонами не надано.

Крім того в матеріалах справи містяться довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, видані відповідачем вищезазначеним пенсіонерам, які працювали на роботах за Списком №2 та протоколи призначення пенсій, розрахунки стажу вищевказаних пенсіонерів, яким призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

Проте, у встановлені законодавством строки сума заборгованості відповідачем сплачена не булла, відповідних доказів до суду не надано.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з тим, що заборгованість у сумі 44669,20 грн. за період березень-травень 2015 року, яка обліковується за відповідачем перед органом Пенсійного фонду України, підлягає стягненню, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агрофірма ім. Шевченка" - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 р. у справі № 808/3622/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області до Приватного підприємства "Агрофірма ім. Шевченка" про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді В.А.Шальєва

Н.А.Олефіренко