Справа № 2а/1270/9335/12
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" листопада 2015 р. м. Київ К/800/14910/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркрайт»

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24.12.2012

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.02.2013

у справі №2а/1270/9335/2012

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркрайт»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Луганська Луганської області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Інтеркрайт» звернулося до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська від 31.12.2010 № /0, № /0 та № /0.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24.12.2012, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.02.2013, у задоволенні позову відмовлено.

ТОВ «Інтеркрайт» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Між позивачем та Луганською міською радою укладено договір від 07.06.2004, зареєстрований від 22.09.2004 за № 5181, щодо оренди земельної ділянки загальною площею 0,4694 га.

Позивач самостійно декларував податкові зобов'язання з орендної плати за землю шляхом подання відповідних декларацій від 28.01.2008 № 1357 та від 24.04.2008 № 19191 за 2008 рік, від 27.01.2009 № 817 за 2009 рік та від 29.01.2010 № 2583 за 2010 рік.

ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська Луганської області здійснено перевірку своєчасності нарахування та сплати орендної плати за землю, за результатами якої складено акт від 08.12.2010 № 163/15 про порушення позивачем граничного строку сплати узгоджених податкових зобов'язань з орендної плати за землю у період з серпня 2008 року по червень 2010 року.

Висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 08.12.2010 № 163/15, слугували підставою для застосування до позивача відповідно до п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181 ІІІ штрафних (фінансових) санкцій:

- в сумі 20538,84 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 31.12.2010 № /0;

- в сумі 44,53 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 31.12.2010 № /0;

- в сумі 902,52 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 31.12.2010 № /0.

В обґрунтування адміністративного позову, апеляційної та касаційної скарг позивач вказує на такі обставини.

Постановою Жовтневого районного суду м. Луганська від 31.08.2010 визнано протиправними дії Управління нерухомого майна Луганської міської ради щодо встановлення за користування земельною ділянкою площею 0,4694 га за адресою: вул. Дачна, 5, м. Луганськ на підставі договору від 07.06.201004 коефіцієнту функціонального використання 2.5 «землі комерційного використання» та зобов'язано Управління застосувати з 11.08.2008 на весь період дії договору від 07.06.2004 коефіцієнт функціонального використання 1.0 «землі транспорту, зв'язку» та видати відповідні довідки для розрахунку орендної плати за землю на відповідний рік.

У зв'язку з вищезазначеним позивачем виявлено помилки у показниках задекларованих податкових зобов'язань зі сплати орендної плати за землю та подано до податкового органу відповідні уточнюючі розрахунки, якими відкориговано показники задекларованих у податкових деклараціях податкових зобов'язань в сторону зменшення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, визнав встановленою обставину щодо погашення позивачем задекларованих податкових зобов'язань з орендної плати за землю з порушенням граничних строків сплати. Також суди вказали на те, що подання позивачем уточнюючих розрахунків до податкових декларацій за 2008, 2009 та 2010 рік про зменшення податкових зобов'язань не звільняє позивача від відповідальності за несвоєчасність погашення узгоджених податкових зобов'язань, визначених у первинних деклараціях.

Суд касаційної інстанції вважає необґрунтованими оскаржувані судові рішення, оскільки вони ухвалені без повного та всебічного дослідження обставин справи.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 № 2535-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про плату за землю» підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про плату за землю» платники орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності самостійно обчислюють суму орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Статтею 23 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Грошова оцінка земельної ділянки щороку станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-XII (чинного на час виникнення спірних відносин) обов'язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обов'язкового платежу) або його скасуванням або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 2535 податкове зобов'язання по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 № 2181-ІІІ у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних

за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового

зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пункт 5.1. ст. 5 Закону № 2181-ІІІ передбачено порядок самостійного узгодження податкового зобов'язання.

Зокрема абзацом першим цієї норми визначено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

При цьому абзацом другим цієї норми передбачено: якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Таким чином, платник податків, який самостійно виявив помилки в раніше поданій податковій декларації, вправі виправити задекларовані показники такої декларації шляхом подання відповідного уточнюючого розрахунку.

Відповідно до абз. 4 п. 4.3 розділу 4 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України Нарахування платежів до бюджету в особових рахунках платників податків здійснюються відповідно до порядків адміністрування відповідних податків, розроблених на підставі чинного законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 № 276 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 за № 843/11123, при поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує податкові зобов'язання минулих податкових періодів платника, нарахування в особовому рахунку платника проводиться датою його подання.

Зважаючи на встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо помилкового визначення позивачем у податкових деклараціях за 2008-2010 роки розміру плати за землю та поданням у зв'язку з цим згідно із вимогами п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ уточнюючого розрахунку із виправленими показниками щодо зменшення сум плати за землю, підстави вважати, що відбулося самостійне узгодження позивачем визначеного ним у податковій декларації податкового зобов'язання в сумі, що була зменшена уточнюючим розрахунком, відсутні. Відповідно відсутні і підстави для висновку про обов'язок сплати позивачем податкового зобов'язання з плати за землю в сумах, що були зменшені за уточнюючими розрахунками, що, своєю чергою, виключає підстави для застосування до позивача підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» штрафних санкцій.

Як зазначено вище, суди попередніх інстанцій встановили факт подання позивачем податковому органу податкових декларацій за 2008-2010 роки з відображенням податкових зобов'язань з орендної плати за землю, а також уточнюючих розрахунків до таких декларацій з виправленими показниками.

Однак суди попередніх інстанцій не встановили конкретних показників податкових зобов'язань з орендної плати за землю, задекларованих позивачем у первинних деклараціях та виправлених на підставі уточнюючих розрахунків.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що судові рішення є необґрунтованими, оскільки постановлені без повного та всебічного з'ясування обставин.

Порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи судам слід врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, надати правову оцінку встановленим обставинам на підставі норм законів, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркрайт» задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24.12.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.02.2013 скасувати, справу направити на новий розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун