Справа № 2а-3942/11/1270
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Київ К/9991/72185/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Луганської області

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30.06.2010

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011

у справі №2а-3942/11/1270

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Луганської області

про зобов'язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30.06.2010, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011, позов задоволено частково. Визнано дії посадових осіб Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Луганської області по зменшенню суми податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає поверненню за підсумками 2010 року незаконними. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у м.Сєвєродонецьку Луганської області виплатити на користь позивача суму надмір сплаченого податку з доходів фізичних осіб за підсумками 2010 року у розмірі 401,98 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові в повному обсязі, з підстав порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем з Українською академією банківської справи Національного банку України укладений договір від 19.07.2006 № 425-П-06 щодо здійснення навчання його дочки ОСОБА_3 в період з 01.09.2006 по 30.06.2010. Згідно пункту 4.2 договору загальна вартість освітньої послуги складає 16000,00 грн., у т.ч. за рік 4000,00 грн.

За вказаним договором позивачем були перераховані кошти в сумі 2000,00 грн. за квитанцією № 244 від 02.02.2010 .

16.08.2010 між позивачем та Українською академією банківської справи Національного банку України укладений договір № 168-СП-01 на надання ОСОБА_3 освітньої послуги в період з 01.09.2010 по 30.06.2011. Згідно пункту 4.2 договору загальна вартість освітньої послуги складає 8100,00 грн., з яких до 1 вересня підлягає сплаті 4050,00 грн. та до 01 лютого 4050 грн. .

На виконання вищезазначеного договору, позивачем 31.08.2010 були перераховані кошти в сумі 4050,00 грн. за квитанцією № 2158 від 31.08.2010.

В подальшому позивачем була подана до податкового органу податкова декларація за 2010 рік, у якій визначено суму податкового кредиту. Розрахунком сум податку з доходів фізичних осіб позивач визначив суму податку з доходів, що підлягає поверненню, у розмірі 907,50 грн.

Згідно з п. 1.16 ст.1 Закону України від 22.05.2003 року № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб» податковий кредит - сума (вартість) витрат понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів протягом звітного року, на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пп. 5.3.3 п. 5.3 ст. 5 вказаного Закону платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного року такі витрати, фактично понесені ним протягом такого звітного року: суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку, іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення, але не більше суми, визначеної у пп. 6.5.1 п. 6.5 ст. 6 цього Закону, у розрахунку за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Такі витрати включаються: при навчанні платника податку або іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення - до податкового кредиту одного з таких членів за їх вибором. Зазначений вибір вважається здійсненим, якщо платник податку подає податкову декларацію, у якій визначається сума таких витрат.

Підпунктом 3.1.2 пункту 3.1 ст. 3 Закону № 889-ІV встановлено, що об'єктом оподаткування резидента є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального річного оподатковуваного доходу на суму податкового кредиту такого звітного року.

При нарахуванні доходів у вигляді заробітної плати об'єкт оподаткування визначається як нарахована сума такої заробітної плати, зменшена на суму збору до Пенсійного фонду України та внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, які відповідно до закону справляються за рахунок доходу найманої особи (пункт 3.5 цієї статті із змінами, внесеними згідно із Законом України від 01.07.2004 №1958-IV, який набрав чинності з 1 січня 2005 року).

Відповідно до пункту 4.1 ст. 4 Закону № 889-ІУ загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються, в тому числі, доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору ( підпункт 4.2.1 цієї ж статті ).

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, застосувавши норму пункту 3.5 ст. 3 Закону № 889-ІУ, дійшли вірного висновку про неправомірне зменшення податковим органом суми, що підлягає поверненню позивачу з бюджету.

Згідно з пунктом 18.8 ст. 18 цього Закону сума коштів, яка підлягає поверненню платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, визначену у декларації, протягом 60 календарних днів від дня отримання такої декларації.

Відповідно до підпункту 20.4.3 пункту 20.4 ст.20 Закону №889-ІУ повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, та штрафів відповідно до підпункту 20.4.2 цього пункту здійснюється органом державного казначейства з рахунку, на який зараховується цей податок до його розподілу між рівнями відповідних місцевих бюджетів.

Таке застосування норм матеріального права відповідає практиці Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10.04.2012 у справі №21-70а12.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суди першої та апеляційної інстанції, повно та правильно встановивши обставини справи, дали їм належну оцінку з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування судових рішень, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Луганської області відхилити, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30.06.2010 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун