Справа № 813/1739/15
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

09 грудня 2015 р. Справа № 813/1739/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

суддя Грень Н.М.,

суддя Кухар Н.А.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача 1 Здинянчин Р.Т.,

від відповідача 2 Здинянчин Р.Т.,

від відповідача 3 не прибув,

від третьої особи Блонський О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача 2 про зупинення провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Міністерства юстиції України, третя особа Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справи України у Львівській області, Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №48о/с "По особовому складу" від 16.01.2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ інспектора ДПС взводу № 3 роботи ДПС відділу ДАІ з обслуговування м. Львова ГУ МВС України прапорщика міліції ОСОБА_4;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справи України у Львівській області №37/о/с "По особовому складу" від 26.01.2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справи інспектора ДПС взводу №3 роботи ДПС відділу ДАІ з обслуговування м. Львова ГУ МВС прапорщика міліції ОСОБА_4;

- поновити в органах внутрішніх справ на посаді інспектора ДПС взводу №3 роботи ДПС відділу ДАІ з обслуговування м. Львова ГУ МВС України прапорщика міліції ОСОБА_4;

- стягнути на користь ОСОБА_4 з Головного управління Міністерства внутрішніх справи України у Львівській області середній заробіток за час його вимушеного прогулу;

- зобов'язати Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" відомості про ОСОБА_4 як про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою ст. 1 Закону України «Про очищення влади».

Представник відповідача 2, ГУ МВС України у Львівській області, в судовому засіданні подав клопотання про зупинення провадження у адміністративній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України, мотивуючи тим, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача видавався на підставі норм Закону України "Про очищення влади", конституційність котрих є предметом розгляду Конституційного Суду України. Тому, з позиції представника відповідача 2, слід зупинити провадження у адміністративній справі до розгляду Конституційним Судом конституційного подання 47 народних депутатів щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частини першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» /а.с.164-166/.

Представник відповідача 3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав клопотання про відкладення розгляду справи мотивоване неможливістю прибути в судове засідання у зв'язку з перебуванням у додатковій відпустці /а.с.145/, яке судом у судовому засіданні відхилено.

Представник позивача в судовому засіданні проти вказаного клопотання заперечив з підстав викладених у письмовому запереченні /а.с.149-150/. Вважає його необґрунтованим та безпідставним, оскільки вказана обставина не є підставою для зупинення провадження у даній справі, а вказані норми не регулюють спірних правовідносин, що виникли між сторонами. У відповідача не було підстав для звільнення позивача на підставі п. 10 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади". Просив відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав клопотання про зупинення провадження у справі та у його вирішенні покладався на розсуд суду.

Суд заслухав пояснення представника позивача та відповідачів з приводу поданого клопотання оглянув матеріали справи, що мають значення для його вирішення та керується наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Питання зупинення та поновлення провадження у справі врегульовано нормами ст. 156 КАС України, згідно з частиною 1 якої суд зупиняє провадження у справі в разі:

1) смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, а також ліквідації органу, злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, які були стороною у справі, - до встановлення правонаступника;

2) необхідності призначення або заміни законного представника сторони чи третьої особи - до вступу у справу законного представника;

3) неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі;

4) звернення обох сторін з клопотанням про надання їм часу для примирення - до закінчення строку, про який сторони заявили у клопотанні;

5) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави - до надходження відповіді на доручення.

Відповідно до ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України - єдиний орган конституційної юрисдикції в Україні. Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

За правилами ч 1 та ч. 2 ст. 48 Закону України "Про Конституційний Суд України" Колегія суддів Конституційного Суду України у справах за конституційними поданнями більшістю голосів суддів, які входять до її складу, приймає процесуальну ухвалу про відкриття провадження у справі в Конституційному Суді України або про відмову у такому провадженні. У разі прийняття Колегією суддів Конституційного Суду України процесуальної ухвали про відкриття провадження у справі в Конституційному Суді України ця справа вноситься Головою Конституційного Суду України на розгляд пленарного засідання Конституційного Суду України.

Так, за інформацією з офіційному веб-сайту Конституційного Суду України, 18.03.2015 року Конституційним Судом України відкрито провадження за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої та шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої та восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року №1682-VІІ (www.ccu.gov.ua/uk/publish/article/294897).

Справа розглядається Конституційним Судом України з 16.04.2015 року.

Згідно з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 61 Закону України "Про Конституційний Суд України" Конституційний Суд України за результатами розгляду справ щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим щодо офіційного тлумачення Конституції України та законів України приймає рішення. Конституційний Суд України може визнати неконституційним правовий акт повністю або в окремій його частині.

Рішення і висновки Конституційного Суду України, як зазначено у ст. 69 Закону України "Про Конституційний Суд України", рівною мірою є обов'язковими до виконання.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За змістом оскаржуваного позивачем наказу Міністерства внутрішніх справ України №48о/с від 16.01.2015 року «По особовому складу» та наказу управління МВС України на Львівській залізниці №37/о/с "По особовому складу" від 26.01.2015 року прапорщика міліції ОСОБА_4, інспектора дорожньо-патрульної служби взводу № 3 роти дорожньо-патрульної служби відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Львів ГУМВС звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до вимог п. 10 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року № 1682-VII та згідно з пунктами 62"а", 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Таким чином, позивач звільнений з органів внутрішніх справ на підставі норми п. 10 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", конституційність якої є предметом конституційного подання, що перебуває на розгляді у Конституційному суді України.

Заперечуючи проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі представник позивача стверджує, що позивача безпідставно звільнено з органів внутрішніх справ за п. 10 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", оскільки вказана норма може бути застосована лише до посадових осіб, які своїми діями сприяли притягненню до відповідальності осіб, звільнених від відповідальності на підставі Закону України "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" від 29.01.2014 р. №737-VII та Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України" від 21.02.2014 р. № 743-VII, та не були звільнені в цей період з посади (посад) за власним бажанням.

Стверджує, що позивачем було складено протокол про вчинення правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП відносно ОСОБА_5, до якого неправильно було застосовано Закон України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України" і тому він не належить до осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань" та Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України".

Суд не бере до уваги такі покликання представника позивача, оскільки законність звільнення позивача на підставі п. 10 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про очищення влади" є предметом та суттю даного позову, тоді як на даному етапі суд розглядає обґрунтованість клопотання про зупинення провадження у справі.

Також, незаконність застосування до ОСОБА_5 Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України", на що покликається позивач, не є очевидною та не досліджується судом на етапі розгляду клопотання про зупинення провадження у справі.

Прийняття ж в процесі вирішення цього клопотання доводів представника позивача по суті позову означало б встановлення обставин, що мають значення для вирішення спору по суті, що є неможливим на стадії розгляду клопотання про зупинення провадження у справі, без надання пояснень сторонами по суті позову та без стадії дослідження доказів.

Також, аналіз вищевикладених положень законодавства дає підстави для висновку, що у випадку визнання неконституційними окремих норм Закону України "Про очищення влади" такі втратять чинність з дня ухвалення відповідного рішення. Разом з тим, Конституційний Суд України при розгляді справи вправі визначити у своєму рішенні, порядок і строки його виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, в тому числі щодо зміни правового регулювання певних суспільних відносин (ч. 2 ст. 70 Закону України "Про Конституційний Суд України).

Слід звернути увагу на те, що Конституційний Суд України у своєму рішенні № 17-рп/2010 від 29.06.2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України "Про міліцію" зазначив, що "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями" (абз. 3 підп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини).

Крім того, Європейський Суд з прав людини (п. 25 рішення від 18.07.2006 року за заявою № 63566/00 Проніна проти України) вказує про недопустимість ігнорування національними судами важливого аргументу заявниці щодо неконституційності положення закону.

Враховуючи вищевикладені положення законодавства, правові позиції Конституційного Суду України та Європейського Суду з прав людини, з огляду на імперативний характер положень ч. 1 ст. 156 КАС України, суд дійшов висновку про те, що рішення Конституційного Суду України матиме преюдиційне значення для прийняття рішення у даній справі.

Таким чином, клопотання представника відповідача 2 слід задовольнити та зупинити провадження у адміністративній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС України у зв'язку з неможливістю розгляду цієї справи до вирішення Конституційним Судом України конституційного подання 47 народних депутатів Верховної Ради України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частини першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади», що розглядається в порядку конституційного судочинства, - до вирішення конституційного подання.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 156, 158-160, 165, 167 КАС України, -

у х в а л и в :

1. Клопотання представника відповідача 2 - задовольнити.

2. Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Міністерства юстиції України, третя особа Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії, - зупинити до вирішення Конституційним Судом України конституційного подання 47 народних депутатів Верховної Ради України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частини першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

3. Роз'яснити сторонам, що провадження у справі поновлюється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду, якщо відпадуть обставини, які були підставою для зупинення провадження.

Ухвала може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 14.12.2015 року.

Головуючий суддя Кравців О.Р.

Суддя Грень Н.М.

Суддя Кухар Н.А.