Справа № 825/3676/15-а
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2015 року Чернігів Справа № 825/3676/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Дякова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до начальника Управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника Управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області ОСОБА_3 (далі - начальник УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 щодо відмови надати позивачу письмову відповідь на інформаційний запит від 12.10.2015 в строки, встановлені законодавством України;

- зобовязати ОСОБА_3 в терміновому порядку надати письмову відповідь інформаційний запит позивача від 12.10.2015 з конкретними відповідями по кожному вказаному у запиті питанні;

- накласти на начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 штраф за ненадання відповіді на інформаційний запит відповідно ст.212-3 «Порушення права на інформацію та права на звернення» Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- стягнути з начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3, моральну шкоду у розмірі, який встановить суд;

- стягнути з начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3В матеріальну шкоду у розмірі 8300 грн., що є мінімальною різницею між розміром місячної пенсії позивача за один місяць та розміром місячної пенсії, яка б могла бути нарахована за новими розмірами посадового окладу та окладу за звання (сума рахувалася з розрахунку пенсії: 80% від різниці окладів у поліції наданих у ЗМІ - 15 000 грн. та грошового забезпечення, яке було до скасування Закону України «Про міліцію»). 3 правом подати позов на стягнення більшої суми після реального перерахунку розміру пенсії за новими даними за період з моменту подання цього позову до моменту перерахунку пенсії Пенсійним фондом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.10.2015 він звернувся до начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 із запитом на інформацію, яка стосується реалізації його особистих прав та свобод. Проте, позивач не отримав жодної письмової чи усної відповіді. ОСОБА_2 посилається на те, шо відповідно до повідомлень ЗМІ, його посадовий оклад повинен бути значно вище 15 тис., грн., що у три рази більше його окладу у вже неіснуючій міліції. Відмова надати позивачу відповідь (інформацію) змушує його порушувати ст.60 (Обовязок пенсіонерів повідомляти органам пенсійного забезпечення про зміну умов, що впливають на виплату пенсій) Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». А невиконання з вини відповідача ст. 63 (Перерахунок раніше призначених пенсій) цього закону, завдає позивачу матеріальної шкоди. Позивач зазначає, що вказані дії відповідача є образливими для нього, принижують його честь, гідність, та спричиняють йому моральної та матеріальної шкоди.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, розгляд справи просив проводити без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачу було надано відповідь на його запит в порядку та строки, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною другою статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Визначення порядку здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом, та інформації, що становить суспільний інтерес встановлено положеннями Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 3 Закону № 2939-VI встановлено, що право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

За змістом статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до пункту 3.8. Розділу 3 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі МВС України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 №1177 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2004 за №1361/9960 результати розгляду звернення заносяться до журналу обліку звернень громадян, що надійшли поштою, або до журналу реєстрації звернень громадян, що надійшли під час особистого прийому, або до ЕРК, а також до контрольної картки на звернення, яка після підписання керівником структурного підрозділу надається до підрозділу документального забезпечення разом з копією відповіді заявникові для зняття з контролю.

За результатами розгляду звернення громадянина на його адресу надсилається відповідь за підписом посадової особи органу внутрішніх справ, за резолюцією якої розглядалися викладені у зверненні відомості чи факти, а в разі її відсутності - посадової особи відповідно до розподілу функціональних обов'язків.

Після виконання доручень, визначених у резолюціях керівництва за зверненнями громадян, працівники підрозділу документального забезпечення приймають від виконавців контрольну картку, оформлену належним чином, разом з копією (копіями) відповідей, копією звернення громадянина, а також висновки, доповідні записки та інші документи, які підтверджують виконання в повному обсязі завдань щодо розгляду звернень громадян відповідно до резолюцій.

Судом встановлено, що 12.10.2015 ОСОБА_2 звернувся до начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 з інформаційним запитом, в якому просив надати наступну інформацію: яким офіційним документом (найменування, дата, ким підписаний та затверджений) встановлено відповідність посад, звань, посадових окладів та окладів за звання у міліції посадовим окладам, званням, посадовим окладам та окладам за звання у Національній поліції? При можливості, просив надіслати засвідчену копію цього документа чи повідомити де та коли можна ознайомитися з цим документом; який посаді у Національній поліції згідно цього офіційного документа відповідає посада начальника відділу «Скорпіон» Управління по боротьбі з організованою злочинністю у міліції, з якої позивач пішов на пенсію?; якому званню у національній поліції згідно цього офіційного документа відповідає звання полковника та підполковника міліції?; які розміри мають посадовий оклад та оклад за звання в національній поліції, відповідні вище вказаним посадам та званням у міліції (а.с. 7).

Листом від 19.10.2015 вих. № 2/15-У-320зі, за підписом начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3, позивачу було надано відповідь на його запит та повідомлено, що спеціальні звання поліцейських визначенні статтею 80 (Види спеціальних звань поліцейських) Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII.

Співвідношення спеціальних звань поліцейських Національної поліції України та міліції України визначається пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію».

Станом на 16.10.2015 офіційні документи, якими встановлено відповідність посад, посадових окладів та окладів за звання у міліції посадам, посадовим окладам та окладам за звання у Національній поліції, в розпорядженні УМВС Украйни в Чернігівській області відсутні, тобто УМВС України в Чернігівській області не володіє даною інформацією.

Офіційний документ МВС України, що визначає якій посаді у Національній поліції відповідає посада начальника відділу «Скорпіон» управління по боротьбі з організованою злочинністю у міліції, в розпорядженні УМВС України в Чернігівській області відсутній, тобто УМВС України в Чернігівській області не володіє даною інформацією.

Відповідно до схеми співвідношення спеціальних звань, визначеної пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію», званню полковник міліції відповідає звання полковник поліції.

Офіційний документ МВС України, який визначає розміри посадових окладів та окладів за звання поліцейських, в розпорядженні УМВС України в Чернігівській області відсутній, тобто УМВС України в Чернігівській області не володіє даною інформацією (а.с. 28).

Надання відповіді на запит позивача підтверджується також витягом з журналу обліку звернень та заяв громадян, а також витягом з електронного реєстру звернень з відповідними відмітками про виконання (а.с.30-34).

Таким чином, відповідь на інформаційний запит ОСОБА_2 від 12.10.2015 надана Управлінням 19.10.2015. Отже, з урахуванням вихідних днів (17.10.2015-18.10.2015), суд приходить до висновку, що відповідь позивачу була надана у строки, передбачені частиною 1 статті 20 Закону № 2939-VI.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірними дії начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 щодо до відмови надати позивачу письмову відповідь на інформаційний запит від 12.10.2015 в строки, встановлені законодавством України та зобовязати відповідача надати відповідь на інформаційний запит.

Підставою для цивільно-правової відповідальності згідно Цивільною кодексу України є: наявність шкоди, протиправність поведінки заподіювана шкоди, наявність причинного звязку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Оскільки суд прийшов до висновку про правомірність дій відповідача, позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 моральної шкоди та матеріальної шкоди також не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог позивача щодо накладення на начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 штрафу за ненадання відповіді на інформаційний запит відповідно ст.212-3 «Порушення права на інформацію та права на звернення» Кодексу України про адміністративні правопорушення то суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 212-3 КУпАП передбачено, що порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації, тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Право складати протоколи про правопорушення за статтею 212-3 КУпАП мають уповноважені особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а розгляд справ про адміністративні правопорушення за вказаною статтею здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів (статті 221, 255 КУпАП).

Отже, оскільки на начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 уповноваженою особою протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 КУпАП, не складався, а також враховуючи, що справи про адміністративне правопорушення розглядаються районними, районними у містах, міськими чи міськрайонними судами, вимога про накладення на начальника УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 штрафу за ненадання відповіді на інформаційний запит відповідно до статті 212-3 КУпАП, не може розглядатись в рамках даного провадження.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів.

Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що станом на день розгляду даної справи в суді, позивач не має порушеного права, свободи чи інтересу, яке б підлягало судовому захисту, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частин 1, 3 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 104, 122, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков