Справа № 554/8350/15-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 р.Справа № 554/8350/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Яковенка М.М.

Суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання Котелевець Н.В.

за участю позивача, представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Полтавської міської ради на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 27 серпня 2015 року по справі №554/8350/15-а за позовом ОСОБА_4 колективу "Енергія", ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі ОСОБА_4 колектив «Енергія» та член цього колективу ОСОБА_1 звернулися до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до Полтавської міської ради (далі-відповідач), в якому просили скасувати рішення відповідача від 23 квітня 2015 року «Про розгляд звернення авто гаражного колективу» про відмову у виділенні додаткової земельної ділянки; зобовязати відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_4 колективу «Енергія» дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку під розміщення 8-ми індивідуальних гаражів загальною площею 235 кв. м (а.с. 2-7).

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 серпня 2015 року задоволено позов (а.с.112, 113-115).

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 27 серпня 2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що суд безпідставно та не обґрунтовано в порушення приписів ст. 19 Конституції України ст.. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 16 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 124, 134 Земельного кодексу України дійшов до висновку щодо порушення прав АК «Енергія» у сфері земельних правовідносин з боку Полтавської міської ради. Зобовязуючи раду прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд втрутився у дискреційні повноваження органу.

Також, зазначив на відсутності порушеного права у юридичної особи ОСОБА_4 колективу "Енергія" та ОСОБА_1, що є наслідком відсутності підстав для задоволення позовних вимог. ОСОБА_1 не звертався до ради із заявою про надання дозволу на розміщення гаражів та дозволу на розробку проекту землеустрою, він не наділений звертатися до суду в інтересах юридичної особи, він не має процесуальної правосубєктності, а тому його позовні вимоги, з урахуванням ст.155 КАС України не підлягали розгляду. Обставини викладені в позові, повязані з правовідносинам, учасником яких є АК «Енергія» (а.с. 119-124).

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Позивач та представник позивача заперечував проти апеляційної скарги та наполягали на залишенні її без задоволення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що згідно Договору оренди землі від 16 лютого 2012 року автогаражний колектив «Енергія» орендує земельну ділянку площею 3770 кв. м. для експлуатації та обслуговування гаражів, яка знаходиться за адресою вул. Південна, 8а-Г в м. Полтаві. Даний договір є строковий та укладено на термін з 8 грудня 2011 року по 8 грудня 2016 року.

У звязку з закінченням будівництва, введенням в експлуатацію восьми гаражів площа земельної ділянки автогаражного колективу збільшилася на 235 кв.м., дозвіл на виконання будівництва яких було надано за рішеннями відповідної Октябрьською районною у м.Полтава ради, що і стало підставою неодноразових звернень позивачів до Полтавської міської ради для надання дозволу на розробку технічної документації на вищезазначену земельну ділянку, в тому числі 12.02.2014 року.

Від прийняття рішення щодо надання (або відмови) дозволу на розробку проекту землеустрою відповідач ухилявся, що було предметом судового розгляду та за постановою Ленінського райсуду м.Полтави від 02.10.2014 року (яке набуло законної сили) по справі 553/2211/14-а, яким визнанні дії відповідача щодо відкладання розгляду питання надання згоди на розміщення 8 гаражів та дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки протиправними (а.с.8-9).

ОСОБА_4 колектив «Енергія» листом від 15 лютого 2015 року знову звернувся до Полтавської міської ради з проханням про виділення земельної ділянки та надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку по вул. Південній 8а-Г в м. Полтаві площею 235 кв.м. по пакету документам які надавались раніше та які так і не були вирішені радою (а.с.39).

Відповідно до змісту, Рішенням Полтавської міської ради від 23 квітня 2015 року автогаражному колективу «Енергія» відмовлено у виділенні додаткової земельної ділянки для 8 гаражів по вул. Південній 8а-Г в м. Полтаві (а.с.37).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи рішення про відмову у виділенні додаткової земельної ділянки по вул. Південній 8а-Г відповідачем не надано мотивованої відповіді щодо причини такої відмови, а тому суд знайшов безпідставним та необґрунтованим вищезазначене рішення, таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів здійснюючи апеляційний перегляд, погоджується з висновками суду першої інстанції, та виходить з наступного.

З огляду на положення ст. 142 Конституції України, ст. 26, 33, ст.59, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 12, 122, 123 Земельного кодексу України, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву про наявну компетенцію відповідача щодо розпорядження земельною ділянкою шляхом надання дозволу на розробку проекту землеустрою. При чому, це є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад - вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За приписами ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», селищна рада приймає обов'язкові для виконання рішення в межах своїх повноважень до яких відноситься і повноваження в сфері регулювання земельних відносин - розпорядження землями комунальної власності. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції Україні або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивачів у справі.

Зазначена компетенція відповідача підтверджена також Ухвалою ВАСУ від 16.04.2015 року за наслідками розгляду касаційної скарги Полтавської міськради на постанову Ленінського райсуду м.Полтави від 02.10.2014 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 року по справі №553/2211/14-а (2-а/553/73/2014).

В межах спірних правовідносин, з урахуванням приписів ст.2 КАС України, є встановлення відповідності або відсутності такої вимогам законодавства рішення Полтавської міської ради від 23.04.2015 року про відмову АК «Енергія» у виділенні додаткової земельної ділянки для 8-ми гаражів за адресою вул..Південа, 8а-Г м.Полтави.

Колегія суддів зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, Полтавська міська рада, як субєкт владних повноважень діяла на виконання наданих їй власних управлінських функцій в межах реалізації з питань земельних правовідносин.

Відповідно до частини другої ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, врегульовано положеннями ст.123 Земельного кодексу України.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи, які були надані сторонами та досліджені, та встановлених фактичних обставинах справи за судовими рішеннями Вищого адміністративного суду України від 16.04.2015 року (рішення якого перебуває в Єдиному реєстрі судових рішень України) за наслідками розгляду касаційної скарги Полтавської міськради на постанову Ленінського райсуду м.Полтави від 02.10.2014 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 року по справі №553/2211/14-а, АК «Енергія» разом із членом цього колективу, в останній раз 11.02.2015 року, зверталися до Полтавської міськради із письмовими заявами, з наданням необхідних та встановлених законодавством документами, в тому числі з погодженими графічними матеріалами (заява від 12.02.2014 року) про вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою додаткової земельної ділянки для 8-ми гаражів за адресою вул..Південа, 8а-Г м.Полтави та розміщення гаражів. Тобто, АК «Егнергія», як особа зацікавлена у користуванні земельною ділянкою під збудовані членами авто гаражного колективу гаражі були у повному обсязі дотримані вимоги ч.2 ст.123 ЗК України.

Частиною 3 ст.123 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Ч.10 ст.123 ЗКУ, - рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на положення земельного законодавства, що регулює питання надання земельних ділянок у користування, вирішення цього питання умовно розділено на стадії.

Тобто, щоб отримати земельну ділянку в подальшому в оренду, основною первиною стадією для цього, є вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Після виготовлення такого проекту, наступний етап, це погодження цього проекту у порядку встановленому ЗК України, надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта, на положення ст. 16 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 124, 134 Земельного кодексу України, як на неврахування судом першої інстанції при вирішенні спору. Колегія суддів зазначає, що в даному випадку ще не вирішується питання із надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання. В межах спірних правовідносин є належне вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, як стадія, що передує вирішенню питання з передачі земельної ділянки в оренду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному позивачами рішенню Полтавської міської ради від 23.04.2015 року, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем порушена вимога частини 3 ст.123 ЗК України.

Положеннями цієї норми визначаються як підстави для відмови у надані дозволу на розробку проекту землеустрою, так і вимоги щодо оформлення рішення яким відмовляється у цьому.

Так, такими підставами для відмови може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Колегія суддів зазначає, що перелік підстав для відмови у наданні дозволу є вичерпними.

Крім того, як вбачається із змісту рішення Полтавської міськради, яким розглянуте звернення АК «Енергія» та члена колективу ОСОБА_1 з питання виділення земельної ділянки по 8 гаражам, жодної мотивованої із перелічених підстав відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не зазначено. Як вбачається з представлених сторонами документів, у їх взаємній сукупності, колегія суддів не вбачає жодних правових підстав перелічених у ч.3 ст.123 ЗКУ, які б давали підстави для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту. До того ж, колегія суддів звертає увагу на не дотримання відповідачем місячного строку по розгляду заяви позивачів із спірного з питання.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність прийнятого рішення міськради, що в свою чергу є наслідком його скасування.

Під час апеляційного перегляду представник відповідача також підтвердив, про відсутність наведених у оскаржуваному рішенні обґрунтованих підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Доводи представника відповідача про те, що радою правомірно відмовлено було у виділені додаткової земельної ділянки для 8 гаражів, є безпідставним. Колегія суддів зазначає, що як попередні звернення, які залишились не вирішеними, з урахуванням наявних судових рішень з цього приводу, так і останнє від 11.02.2015 року, стосувалося саме вирішення питання з надання дозволу на розробку проекту землеустрою по 8 гаражам, тобто як початкову стадію з питання відведення земельної ділянки та передачі її у користування.

Колегія суддів зазначає, відшукування в судовому засіданні нових підстав не визначених законом для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є безпідставною подією та є не коректним з боку субєкта владних повноважень. Якщо були правові підстави визначені законом для відмови у цьому, то відповідач повинен був навести це у своєму рішенні вмотивовано, а не намагатися це зробити шляхом відшукування недоліків під час вирішення справи в суді, або виривати із контексту судового рішення. Крім того, не приймаються до уваги пояснення представника відповідача, як на підтвердження протиправності прийнятої постанови суду першої інстанції, відсутність зареєстрованого права власності за 8-ма особами, які претендують як члени авто гаражного колективу на земельну ділянку. Такі доводи не узгоджуються з приписами наведеної ст.123 ЗК України, як спеціальна норма, що регулює спірні правовідносини, та не ставить в залежність надання або відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Колегія суддів не приймає до уваги, вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апелянта щодо втручання суду, який зобовязав надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, у дискреційні повноваження органу.

В даному випадку зобовязуючи відповідача, як субєкта владних повноважень прийняти відповідне рішення, суд першої інстанції жодним чином не втрутився у такі повноваження міськради та не підмінив компетенцію відповідача, суд лише зобовязав прийняти законне рішення, від прийняття якого відповідач ухиляється, приймає незаконне та необґрунтоване рішення. Зобовязання вчинити ту чи іншу дію, або прийняти рішення, від прийняття якого субєкт владних повноважень ухиляється, або приймає без належних на то підстав протиправне рішення є належним способом судового захисту прав позивача від відповідача, та у повному обсязі є гарантією дотримання захисту прав АК «Енергія» від порушень з боку Полтавської міськради.

При чому, протиправність дій відповідача з цього питання вже було предметом судового розгляду. Протиправне порушення прав позивача допускається самим відповідачем, та вирішити спірне питання у інший спосіб, ніж як зобовязати міськраду прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не має можливості, до того ж будь-яких законодавчих обмежень для цього не встановлено. Колегія суддів зазначає, що в даному випадку не має значення чи приймає певне рішення, що створю відповідні юридичні наслідки субєкт владних повноважень, в якості однією особи (одноособово посадовою особою), чи як колективний орган. Положеннями КАС України з цього приводу будь-яких обмежень не передбачено. Право позивача на звернення до суду та спосіб, у який здійснений такий захист судом першої інстанції не порушено. Положеннями ч.4 ст.105, 162 КАС України передбачена можливість вирішення вимог позивача саме у такий спосіб та не суперечить приписам ч.3 ст.152 ЗК України.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності у позивачів адміністративної процесуальної правосубєктності на звернення до суду з позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 14 ст.123 ЗК України, передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 є головою ОСОБА_4 колективу Енергія, а ОСОБА_1, членом цього колективу Енергія, який відповідно до Статуту є юридичною особою, некомерційною та неприбутковою організацією і відповідно до завдань та характеру діяльності відноситься до обслуговуючих кооперативів, а за напрямками діяльності є гаражним колективом. Колектив створений на добровільних засадах внаслідок об'єднання побутових інтересів фізичних осіб на основі членства власників легкових автомобілів для спільної діяльності по будівництву, утриманню та експлуатації індивідуальних гаражів з метою поліпшення свого економічного стану. Метою діяльності Колективу є спільне на засадах самоврядування, використання земельної ділянки для розміщення та обслуговування індивідуальних гаражів, збудованих кожним членом Колективу за власні кошти. Може бути позивачем та відповідачем у судах.

Таким чином, як сам АК «Енергія», так і його члени мають право захищати свої права та інтереси шляхом звернення до суду. До того ж ОСОБА_1 також є особою, що звертався до відповідача із заявою по земельній ділянці і зазначене рішення напряму впливає на його права.

За таких умов, колегія суддів вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 27 серпня 2015 року по справі № 554/8350/15-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 09 грудня 2015 року. У повному обсязі складена 10 грудня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_7
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_8 ОСОБА_9