Справа № 2-а-151/10
Суддя: Крачкова С. В.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Біляївський районний суд Одеської області
Справа № 2-а-151/10
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2010 року Біляївський районний суд
Одеської області

в складі: головуючого судді - Крачкової С.В.
при секретарі - Дигуляр А.С.
за участю представника відповідача Лабенко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Головне Управління Державного казначейства в Одеській області про покладення обов`язку зарахування періоду навчання у військовому училищі у строк військової служби та про стягнення недоплачених сум грошового забезпечення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить зобов`язати відповідача встановити початком його перебування на військовій службі дату його зарахування на навчання до Київського суворівського військового училища 13 листопада 1991 року та внести відповідні зміни в його персональні облікові документи, зарахувати йому період його навчання в Київському суворівському військовому училищі тривалістю 1 рік 6 місяців 29 днів у загальний строк військової служби у Збройних Силах України, а також стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь грошові кошти в сумі, що являє собою різницю між розміром його грошового забезпечення за період з червня 1993 року по день набрання цим рішенням законної сили, з урахуванням строку його навчання в військовому училищі та розміром грошового забезпечення, обчисленого без урахування строку його навчання в зазначеному військовому училищі.

Свої вимоги мотивує тим, що у період з 13 листопада 1991 року по 12 червня 1993 року він проходив навчання у Київському суворівському військовому училищі. У відповідності до абзацу 4 п.1 ст. 24 ЗУ « Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ ( в редакції, що діяла в період навчання позивача у військовому училищі) початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу. Вказані норми діяли в період його навчання в училищі і втратили чинність вже після закінчення його навчання. Проте період його перебування на навчанні в училищі не зараховується йому відповідачем у загальний та безперервний строк військової служби у Збройних Силах України.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. При цьому пояснив, що період навчання у військовому училищі повинен бути йому зарахований у строк військової служби. Оскільки грошове забезпечення з урахуванням цього періоду йому не було нараховано просить стягнути заборгованість.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, при цьому пояснив, що навчання у військовому ліцеї як вид військової служби Законом України « Про загальний військовий обов`язок і військову службу» не передбачений.

Представник третьої особи Головного Управління державного казначейства України в Одеській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день розгляду справи, але направив заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с.35-36).

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 13 листопада 1991 року по 12 червня 1993 року ОСОБА_1 проходив навчання у Київському суворівському військовому училищі. У період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 щомісячна надбавка за безперервну військову службу в Збройних Силах України, передбачена наказом Міністра оборони України від 26.05.2003 року №149, сплачувалась позивачеві у розмірі, обчисленому без урахування строку його навчання у зазначеному військовому училищі..

Відповідно з нормами чинного законодавства, що регулюють правовідносини у військовій сфері, внесення змін в персональні облікові документи військовослужбовців здійснюється кадровим органом військової частини на підставі наказу командира військової частини по стройовій частині не пізніше наступного дня після його підписання. З урахуванням наведеного, суд вважає, що військова частина НОМЕР_1 є особою, що має необхідні повноваження для вирішення спірного питання, тобто є належним відповідачем по справі.

Згідно до абзацу 4 п. 1 ст. 24 Закону України „Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (в редакції, що діяла в період до прийняття Закону України від 18.06.1999 року №766-ХІУ „Про внесення змін до Закону України „Про загальний військовий обов`язок і військову службу") початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, - для допризовників.

Відповідно до ст. 12 Закону України „Про загальний військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, що діяла в період з 1992 року по 1999 рік) у військових ліцеях провадиться попередня (допризовна) підготовка громадян, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та вищих навчальних закладів, що мають військові навчальні підрозділи для підготовки на посади офіцерського складу. На навчання до військових ліцеїв, як правило, приймалися особи, які не досягли повноліття.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу", допризовна підготовка включається до визначеної державою складової освіти вищих навчальних закладів І та II рівнів акредитації, професійно-технічних і загальноосвітніх навчальних закладів.

За змістом Закону України „Про загальний військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, що діяла в період з 1992 року по 1999 рік) не передбачалося одночасне проведення допризовної підготовки та проходження військової служби.

Однак, відповідно до ст. 15 Закону України „Про загальний військовий обов`язок і військову службу" на строкову військову службу в мирний час призиваються придатні до неї за станом здоров`я і віком громадяни чоловічої статі, яким до дня відправки у військові частини виповнилося 18 років. Оскільки вік громадян, які приймаються на навчання до військового ліцею, є меншим ніж 18 років, здійснювати комплектування Збройних Сил України такими громадянами неможливо у зв`язку з їх недостатнім віком.

Статтею 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» не визначено період навчання у військовому ліцеї як вид військової служби.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку про те, що у період,коли ОСОБА_1 проходив навчання у військовому училищі, існувала колізія норм права у Законі України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» .

Відповідно до п.4 Тимчасового положення «Про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами, затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року №174/93, початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом допризовнику. Вказана норма законодавства діяла в період навчання позивача у військовому ліцеї і втратила чинність лише з 01.01.2002 року згідно Указу Президента України від 07.11.2001 року №1053/2001.

Задовольняючи позов, суд виходить із того, що ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод в Україні. Крім того, відповідно до ст. 58 Конституції, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, застосування до спірних правовідносин нормативно-правових актів, якими скасовано право позивача на зарахування навчання у військовому ліцеї у строк військової служби, призводить до звуження обсягу прав позивача у сфері проходження військової служби, що є порушенням визначених норм статей 22 та 58 Конституції України.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців в правах і свободах, визначених законодавством України.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по виплаті грошового забезпечення в сумі, що являє собою різницю між розміром грошового забезпечення за період з червня 1993 року по теперішній час з урахуванням строку його навчання в військовому училищі задоволенню не підлягають, оскільки такі виплати позивачу не були нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування даного грошового забезпечення замість органу, на який покладено такі повноваження.

Керуючись ст.ст. 9-11,86, 104,158 163 КАС України,Законом України „Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (в редакції, що діяла в період до прийняття Закону України від 18.06.1999 р. № 766-ХІV), Тимчасовим положенням про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами, затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 р. №174/93, Інструкцією про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну службі в збройних силах України від 26.05.2003 року, суд

ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Головне Управління Державного казначейства в Одеській області про покладення обов`язку зарахування періоду навчання у військовому училищі у строк військової служби та про стягнення недоплачених сум грошового забезпечення - задовольнити частково.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 встановити початком перебування ОСОБА_1 на військовій службі дату його зарахування на навчання до Київського суворівського військовому училища з 13 листопада 1991 року та внести відповідні зміни в персональні облікові документи ОСОБА_1 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати період навчання ОСОБА_1 в Київському суворівському військовому училищі з 13 листопада 1991 року по 12 червня 1993 року, тривалістю 1 рік 6 місяців 29 днів, у загальний безперервний строк військової служби у Збройних Силах України.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з червня 1993 року на день набрання цією постановою законної сили, з урахуванням строку його навчання в Київському суворівському військовому училищі та з урахуванням виплаченого йому грошового забезпечення, обчисленого без урахування строку його навчання в зазначеному училищі.

В іншій частині позову відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 діб до Одеського апеляційного адміністративного суду через Біляївський райсуд.

Суддя: