Справа № 804/7188/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2015 р. Справа № 804/7188/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Пелих А.А.
представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфорс»
до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»
про скасування податкової вимоги, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфорс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», в якому просило скасувати податкову вимогу відповідача форми «Ю» від 04.03.2015р. №968-25.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що оскаржувана податкова вимога є протиправною, оскільки позивачем своєчасно та в повному обсязі було сплачено самостійно задекларовані грошові зобов'язання з податку на додану вартість за січень 2015 року, про що свідчить платіжне доручення №124 від 23.02.2015р., а несвоєчасне перерахування коштів до бюджету здійснено з вини АТ «Бінк «Фінанси та кредит», яке неналежно виконало свої зобов'язання. Отже, згідно приписів п.129.6 ст.129 Податкового кодексу України позивач, як платник податків, звільняється за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі такого податку.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив його задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляду справи за його відсутності.
Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань не подавав.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, позивач як платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено податковий обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
При цьому приписами п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
За змістом приписів п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації з податку на додану вартість, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Однак, ці кошти, як станом на 02.03.2015р., так і станом на час розгляду справи судом до бюджету не надійшли.
Платіжне доручення від 23.02.2015р. №124 з боку Криворізької філії ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» не підписане та не виконане.
Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно п.2.2 Порядку №576 податкова вимога формується, зокрема, якщо платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки.
Відповідно до п.3.1 Порядку №576 податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.
Щодо доводів позивача про протиправність цієї вимоги з посиланням на приписи п.129.6 ст.129 Податкового кодексу України, суд зазначає наступне.
Так, п.129.6 ст.129 Податкового кодексу України встановлено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.
Відповідно до п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.
Згідно п.8.3 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.
За змістом приписів п.30.1 ст.30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.
Пунктом 32.2 статті 32 вказаного Закону передбачено, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. У разі порушення банком, що обслуговує отримувача, строків завершення переказу цей банк зобов'язаний сплатити отримувачу пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В цьому випадку платник не несе відповідальності за прострочення перед отримувачем. Платник має право на відшкодування банком, що обслуговує отримувача, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків завершення переказу, встановлених пунктом 30.2 статті 30 цього Закону. Отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.
Відповідно до п.32.8 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» спори, пов'язані із здійсненням банками переказу, розглядаються у судовому порядку.
Судом встановлено, що позивачу достеменно було відомо про те, що в граничні строки сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість за січень 2015 року останнє не було перераховане до бюджету, оскільки ще 26.02.2015р. листом за вих.№15-2015 ТОВ «Інфорс» повідомило контролюючий орган про те, що підприємством 23.02.2015р. було надано платіжне доручення №124 Криворізькій філії ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», однак, банківською установою виконано не було, тому згідно приписів п.129.6 ст.129 Податкового кодексу України позивач, як платник податків, звільняється за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі такого податку (а.с.45).
Разом з тим, позивачем не надано суду жодного доказу про неможливість сплати ним у термін до 02.03.2015р. вказаного податкового зобов'язання іншим шляхом, а також доказів звернення до суду з позовом до Криворізькій філії ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з приводу порушення цим банком встановлених законом строків виконання доручення клієнта на переказ.
Позивач станом на час розгляду справи (26.08.2015р.) так і не з'ясував підстав не виконання банком його платіжного доручення від 23.02.2015р. №124, хоча первинно 26.02.2015р. і намагався це зробити шляхом направлення відповідного звернення до Криворізькій філії ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», однак, отримавши відповідь останньої від 17.03.2015р., надану листом за вих.№862, в якій зазначалося, що відповідно до документів, які містяться у справі з юридичного оформлення рахунку ТОВ «Інфорс», директором підприємства є ОСОБА_2, а звернення ТОВ «Інфорс» підписані ОСОБА_3, документів на підтвердження повноважень якої не надано, звернення ТОВ «Інфорс» залишається без розгляду, в подальшому з'ясувати підстави порушення банком встановлених законом строків виконання доручення позивача на переказ не намагався (а.с.59).
За таких обставин, підстави вважати оскаржувану податкову вимогу протиправною відсутні, тим більше, що відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфорс» до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» про скасування податкової вимоги - відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова