Справа № 813/3719/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

судового засідання про закриття провадження в адміністративній справі

11 грудня 2015 року № 813/3719/14

Львівський окружний адміністративний суд

в складі головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участі секретаря судового засідання - Петрика Р.І.,

з участю представників:

від позивача - Гусаревича В.М., згідно виписки,

від відповідача - Дяків Ю.В., згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Селексплемконецентр" до державного підприємства "Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про визнання протиправною відмови і зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

публічне акціонерне товариство "Селексплемконецентр" (далі - ПАТ "Селексплемконецентр", позивач) звернулось до суду з позовом до державного підприємства "Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (далі - ДП "Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", відповідач), в якому просить визнати протиправною відмову у проведенні дій та зобов'язати виготовити обмінні файли XML та внести на публічну кадастрову карту земельну ділянку загальною площею 186,48 відповідно до державного акту Б № року, виданого Судово - Вишнянському племпідприємству на території Мостиського району Львівської області.

Позивач при обґрунтуванні позовних вимог зазначав, що звертався до ДП "Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" з заявою про виготовлення обмінних файлів XML та внесення земельної ділянки до публічної кадастрової карти. Однак, позивачу було відмовлено та роз'яснено, що йому необхідно звертатися до Судово - Вишнянської міської ради за дозволом для розроблення документації. Представник позивача вважає, що відповідач своїми діями перешкоджає позивачу здійснювати його статутну діяльність та обмежує реалізацію прав позивача у земельних відносинах. Враховуючи викладене, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача звернулась до суду з клопотанням про закриття провадження в адміністративній справі у зв'язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір не є публічно-правовим за суб'єктним складом. Додатково представник відповідача зазначила, що ДП "Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", згідно Колективного договору, який прийнятий на загальних зборах інституту 18.04.2011 року та зареєстрований Департаментом економічної політики Львівської міської ради за реєстровим номером 209 від 19.07.2011 року, є державним науково - дослідним та проектним підприємством, діє на принципах госпрозрахунку та функціонує як суб'єкт господарювання.

Представник позивача в судовому засіданні проти клопотання заперечив, зазначив, що ДП "Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" є суб'єктом владних повноважень та здійснює щодо позивача владні управлінські функції, тому даний спір є спором адміністративної юрисдикції. В зв'язку з чим просив у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши думку представників сторін стосовно заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні обставини по справі, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі слід закрити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду у даній справі від 12.06.2014 року, у задоволенні вищевказаного позову було відмовлено повністю.

01.09.2014 ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ПАТ "Селексплемконецентр" залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2014 року у справі № 813/3719/14 - залишено без змін.

27.10.2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу ПАТ "Селексплемконецентр" задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2014 року у справі № 813/3719/14 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд зазначив, що суди першої та апеляційної інстанції неправильно застосували норми процесуального права, а саме, вказав, що судами обох інстанцій не з'ясовано, чи є спір у даній справі публічним, що належить до юрисдикції адміністративних судів, виходячи з суб'єктного складу осіб та його предмету.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовано рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Враховуючи наведено, Львівським окружним адміністративним судом враховані висновки Вищого адміністративного суду України щодо неналежного з'ясування суб'єктного складу осіб та того, чи є спір у даній справі публічним, чи належить до юрисдикції адміністративних судів.

При вирішенні питання про закриття провадження у даній справі, суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 1. ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому вказаним Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття рішень, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системне тлумачення норм частини першої та другої наведеної статті КАС України у їх взаємозв'язку дозволяє стверджувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спірні правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій під час прийняття таким суб'єктом рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), вчинення ним дій або бездіяльності.

Отже, судова юрисдикція з розгляду адміністративної справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності владного суб'єкта охоплює спірні правовідносини, які складаються внаслідок прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності суб'єктом владних повноважень, спрямованих на реалізацію своєї компетенції.

Із наведеного випливає, що будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень можуть бути предметом розгляду судом адміністративної юрисдикції в тому разі, коли внаслідок їх прийняття (вчинення) виникають певні правовідносини за участю держави (зокрема, в особі суб'єкта владних повноважень) з однієї сторони та особи, щодо якої вчинені відповідні правові акти, з іншої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати протиправною відмову у проведенні дій та зобов'язати державне підприємство "Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" виготовити обмінні файли XML та внести на публічну кадастрову карту земельну ділянку загальною площею 186,48 відповідно до державного акту Б № року, виданого Судово - Вишнянському племпідприємству на території Мостиського району Львівської області.

Як вже зазначалось судом, у відповідності з ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року, вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у публічно - правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Крім того, зазначено, що спір набуває ознак публічно - правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом до державного підприємства "Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

Дане підприємство є одним із державних інститутів землеустрою системи регіональних та проектних інститутів землеустрою, завданням якого є формування раціональної системи землеволодінь і землекористувань з усуненням недоліків у розташуванні земель, інформаційного забезпечення правового, економічного, екологічного і містобудівного механізму регулювання земельних відносин на національному, регіональному, локальному, господарському рівнях.

Згідно п. 3.2. Розділу 3 Статуту ДП "Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", є самостійним суб'єктом господарювання, що засноване і діє на основі державної власності, входячи до сфери управління Державного комітету України із земельних ресурсів та підпорядковане і підзвітне Державному підприємству "Головний науково - дослідний та проектний інститут".

У відповідності до п. 3.3. Статуту, підприємство є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно із Господарським кодексом України та іншими законами України.

Крім того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 27.04.2015 року, відповідач є державним підприємством, інституційний сектор економіки - державні нефінансові корпорації. Основними видами діяльності відповідача є дослідження і експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук, надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, агентства нерухомості, діяльність у сфері архітектури, інжинірингу, геології, геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, діяльність у сфері фотографії.

Враховуючи наведене, дане підприємство є суб'єктом господарювання, не є суб'єктом владних повноважень та не здійснює жодних владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі не виконує делегованих повноважень.

Таким чином, суд зазначає про відсутність у даній справі серед суб'єктного складу сторони - суб'єкта владних повноважень або іншого суб'єкта, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

З огляду на це, встановлені судом обставини унеможливлюють розгляд цього позову в порядку адміністративного судочинства.

Підстави, порядок та правові наслідки закриття провадження у справі визначені ст. 157 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження в адміністративній справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку закрити провадження в адміністративній справі за позовом ПАТ "Селексплемконецентр" до ДП "Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про визнання протиправною відмови і зобов'язання вчинити дії.

Крім того, суд роз'яснює позивачеві, що згідно ч. 1 ст. 15 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне наголосити, що системний аналіз обставин цієї справи дає підстави стверджувати, що з метою відновлення порушеного права позивача, йому слід звертатися до суду загальної юрисдикції за місцезнаходженням відповідача, а саме до Шевченківського районного суду м. Львова.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 157 КАС України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.

У зв'язку з вищенаведеним, керуючись ст. ст. 1-3, 6, 17, 157, 160, 165, 167 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

провадження у справі № 813/3719/14 за позовом публічного акціонерного товариства "Селексплемконецентр" до державного підприємства "Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про визнання протиправною відмову і зобов'язання вчинити дії закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, або у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 15.12.2015 року.

Суддя Потабенко В.А.