Справа № 813/434/14
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Справа № 876/9575/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника Талалаєвої О.Ю.

відповідача по справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційними скаргами Державного підприємства «Стрийське лісове господарство» та Державної фінансової інспекції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року по справі за позовом Державного підприємства «Стрийське лісове господарство» до Державної фінансової інспекції у Львівській області про скасування пунктів вимоги,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство «Стрийське лісове господарство» в січні 2014 року звернулося з позовом в суд до Державної фінансової інспекції у Львівській області та з уточненням позовних вимог просило визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача №22-15/1955 від 17.12.2013 року щодо проведення претензійно-позовної роботи з одержувачами благодійної допомоги щодо повернення коштів на суму 75,1 тис. грн.; проведення претензійно-позовної роботи щодо відшкодування покупцями суми недоотриманих підприємством доходів у розмірі 11,22 тис. грн. у зв'язку з порушенням пункту 1 додаткових угод від 01.09.2011 року № 3, від 26.09.2011 року № 4, п.1 ст. 629 Цивільного кодексу України, п.4 ст. 198 Господарського кодексу України при реалізації лісопродукції у 2011 році на експорт закордонному покупцю ФК «Інвест Кошіце»; проведення претензійно-позовної роботи щодо відшкодування покупцями сум недоотриманих підприємством доходів у розмірі 16,76 тис. грн. у зв'язку із порушенням пункту 1.5 Положення «Про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини», затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України від 19.02.2007 року № 42 внаслідок реалізації лісопродукції на внутрішньому ринку по прямих угодах за цінами нижчими ніж склалися на останньому біржовому аукціоні; забезпечення максимального усунення виявлених в ході ревізії порушень, зокрема порушення визначення тарифів на послуги із лісозаготівлі ділової деревини, що призвело до завищення витрат на оплату послуг із заготівлі ділової деревини за 2011 рік на суму 141,97 тис. грн.; забезпечення максимального усунення виявлених в ході ревізії порушень, зокрема, порушення визначення тарифів на послуги, які закуповуються підприємством, зокрема по угодах на надання послуг з навантаження лісопродукції на період 2011 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що затвердження фінансового плану, звіту про виконання фінансового плану ДП «Стрийлісгосп» здійснюється Львівським обласним управлінням лісового та мисливського господарства. Львівське обласне управління лісового та мисливського господарства затвердило, погодило і дозволило провести позивачу всі благодійні та спонсорські відрахування у 2011 - 2012 році. Відвантаження лісопродукції на експорт у жовтні 2011 року відбувалось на умовах дії доповнення № 5, оплата контрагента - ФК «Інвест Кошіце» здійснювалась у жовтні 2011 року на підставі рахунку, продукцію відвантажено по ціні 29,0 Євро за 1 м3. Позивач - ДП «Стрийлісгосп» при організації господарської діяльності має право встановлювати ціни на свою продукцію за домовленістю з кожним контрагентом окремо. Перевіряючі ревізори не вказали даними із яких аукціонів вони керувалися, де саме аукціони проводились, яку продукцію на них реалізовували. Позивач вважає, що ДБН Д.2.7.-2000 застосовується лише у сфері будівництва, до будівельних машин, не може братись за основу при визначенні ціни на послуги по навантаженню, розвантаженню та навантаженню у вагони лісопродукції, які виконуються зовсім іншими машинами, ціни на послуги навантаження, розвантаження та навантаження у вагони не встановлені та не регулюються жодним нормативно-правовим актом України, тому ціни за такі послуги можуть визначатись самостійно кожним підприємством з врахуванням здійснення розумної калькуляції вартості таких послуг.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року в справі №813/434/14 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано вимогу Жидачівської об'єднаної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції у Львівській області № 22-15/1955 від 17.12.2013 р. в частині: вимоги провести претензійно-позовну роботу з одержувачами благодійної допомоги щодо повернення коштів на суму 75,1 тис. грн.; вимоги провести претензійно-позовну роботу щодо відшкодування суми 11,22 тис. грн. у зв'язку з реалізацією продукції ФК «Інвест-Кошіце»; вимоги забезпечити усунення порушень визначення тарифів на послуги з лісозаготівлі ділової деревини у зв'язку з виявленим під час перевірки завищенням витрат на оплату послуг із заготівлі ділової деревини за 2011 рік у сумі 141,97 тис. грн.; вимоги забезпечити усунення порушень визначення тарифів на послуги з навантаження (розвантаження) лісопродукції у зв'язку з виявленням під час перевірки порушень при визначенні тарифів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Державною фінансовою інспекцією у Львівській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року в справі №813/434/14 та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Державним підприємством «Стрийське лісове господарство» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року в справі №813/434/14 в частині незадоволених позовних вимог та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянти, посилаються на неповне дослідження матеріалів та з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Державного підприємства «Стрийське лісове господарство» необхідно залишити без задоволення, а Державної фінансової інспекції у Львівській області задовольнити, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Жидачівською об'єднаною державною фінансовою інспекцією Державної фінансової інспекції у Львівській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Стрийське лісове господарство» за період з 01.01.2011 року по 31.08.2013 р., за результатами якої складено акт від 25.11.2013 р. № 27-38/17.

За наслідками перевірки винесено вимогу № 22-15/1955 від 17.12.2013 р. «Про усунення порушень за наслідками ревізії».

Згідно акта ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Стрийське лісове господарство» підприємством не розраховано уточнені витрати на спонсорську допомогу, чим спричинено перевищення планових граничних показників фінансового плану на 2011 рік в сумі 12010,0 грн. та за 2012 рік в сумі 63096,74 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 75106,74 грн., чим порушено п.1 ст.3 та п.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст. 75, 78 Господарського кодексу України від 16.01.2003 р. № 436-ІV, п.13 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 р. № 1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів». ДП «Стрийське лісове господарство» за 2011-2012 роки надано благочинної та спонсорської допомоги на суму 63,1 тис. грн. при відсутності планування та затвердження таких витрат у фінансових планах підприємства або у розмірах, що перевищують затверджені фінансовими планами.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права пред'являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово відшкодувати виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх не відшкодування.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня та 18 вересня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-332а14 відповідно).

Таким чином, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що унеможливлює залишення його в силі.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Стрийське лісове господарство» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року в справі №813/434/14 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 15.12.2015 року