Справа № 820/10211/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 грудня 2015 р. Справа № 820/10211/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю: представника позивача - Целіка В.В.,

представника відповідача - Юсупової М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Насінневе" до Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Насінневе", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати видане 03.09.2015 року Красноградською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області податкове повідомлення-рішення форми "Р" №000012200 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 4591249 грн. 00 коп., з яких 2040555 грн. - основний платіж, 2550694 грн. - штрафні санкції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при проведенні перевірки контролюючим органом та при оформленні її результатів мало місце не дотримання вимог податкового законодавства, висновки акту перевірки є неправомірними, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для його скасування.

Відповідач, Красноградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області, проти позову заперечував, зазначивши, що контролюючий орган діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на обґрунтованість та законність винесеного податкового повідомлення - рішення.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що Красноградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області проведено позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "Насінневе" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "ФОРТУНА Х" за період З липень-грудень 2014 року, по взаємовідносинам із ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х" за період січень-березень 2015 р.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт перевірки №24/20-1622/00387080 від 12.08.2015 року, яким встановлено відсутність факту реального вчинення господарських операцій Публічного акціонерного товариства "Насінневе" при придбанні нафтопродуктів у ТОВ "ФОРТУНА Х" за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року та ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х" за період з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року.

Крім того, перевіркою встановлено відсутність об'єкту оподаткування при придбанні нафтопродуктів у ТОВ "ФОРТУНА Х" та ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х", які підпадають під визначення ст.185, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, зі змінами та доповненнями, В результаті чого встановлено завищення податкового кредиту по податку па додану вартість всього на суму 3222121 грн., в тому числі по податковим деклараціям податку на додану вартість (0121) за наступні періоди: липень 2014 року 414050 грн, серпень 2014 року 362700 грн, вересень 2014 року 492120 грн, жовтень 2014 року 786360 грн, листопад 2014 року 395000 грн, грудень 2014 року 166833 грн, січень 2015 року 110666 грн, лютий 2015 року 136550 грн, березень 2015 року 357842 грн; заниження податку на додану вартість який підлягає перерахуванню на спеціальний рахунок на суму 2040555,0 грн. за рахунок порушення викладеного вище, в тому числі по періодам: липень 2014 року 139 091,0 грн, серпень 2014 року 268 910,0 грн, вересень 2014 року 343 322,0 грн, жовтень 2014 року 264 599,0 грн, листопад 2014 року 122 586,0 грн, грудень 2014 року 166 833,0 грн, січень 2015 року 345 221,0 грн, лютий 2015 року 128 277,0 грн, березень 2015 року 261 716,0 грн.

На підставі акту перевірки №24/20-1622/00387080 від 12.08.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" №000012200 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 4591249 грн. 00 коп., з яких 2040555 грн. - основний платіж, 2550694 грн. - штрафні санкції.

Слід вказати на те, що фактично контролюючим органом зроблені вказані висновки по господарським операціям між підприємством позивача та ТОВ "ФОРТУНА Х" та ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х".

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "ФОРТУНА Х", суд зазначає наступне.

Між ТОВ "ФОРТУНА Х" (в якості продавця) та ПАТ "Насінневе" (в якості покупця) 01.07.2014 року укладено договір поставки нафтопродуктів №3/14(а.с.5-6 том 2).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець приймає на себе зобов'язання передати покупцю у власність нафтопродукти (товар), а покупець зобов'язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Кількість і ціна товару визначаються в рахунках(п.1.5 та п.1.6 договору).

Судом встановлено, що ТОВ "ФОРТУНА Х" було виписано рахунки №СФ-000002 від 02.07.2014 року, №СФ-0000005 від 09.07.2014 року, №СФ-0000004 від 09.07.2014 року, №СФ-0000010 від 22.07.2014 року, №СФ-0000013 від 01.08.2014 року, №СФ-0000014 від 01.08.2014 року, №СФ-0000018 від 12.08.2014 року, № СФ-0000016 від 07.08.2014 року, №СФ-0000019 від 13.08.2014 року, №СФ-0000020 від 13.08.2014 року, №СФ-0000025 від 01.09.2014 року, №СФ-0000026 від 01.09.2014 року, №СФ-0000028 від 05.09.2014 року, №СФ-0000027 від 05.09.2014 року, №СФ-0000034 від 09.09.2014 року, № СФ-0000032 від 09.09.2014 року, №СФ-0000033 від 09.09.2014 року, №СФ-0000037 від 22.09.2014 року, №СФ-0000040 від 02.10.2014 року, №СФ-0000041 від 02.10.2014 року, №СФ-0000043 від 08.10.2014 року, №СФ-0000047від 14.10.2014 року, №СФ-0000046 від 14.10.2014 року, №СФ-0000051 від 20.10.2014 року, № СФ-0000052 від 23.10.2014 року, №СФ-0000049 від 20.10.2014 року, №СФ-0000054 від 29.10.2014 року, №СФ-0000055 від 29.10.2014 року, №СФ-0000058 від 03.11.2014 року, №СФ-0000057 від 03.11.2014 року, №СФ-0000060 від 12.11.2014 року, № СФ-0000063 від 20.11.2014 року, №СФ-0000062 від 20.11.2014 року, №СФ-0000067 від 22.12.2014 року, №СФ-0000068 від 28.12.2014 року.

Також судом встановлено, що в підтвердження факту виконання договору поставки нафтопродуктів №3/14 видані наступні податкові накладні №4019 від 10.07.2014 року, №11002 від 11.07.2014 року, №11001 від 11.07.2014 року, №24001 від 24.07.2014 року, №13005 від 13.08.2014 року, №13004 від 13.08.2014 року, №15003 від 15.08.2014 року, №20010 від 20.08.2014 року, №3014 від 03.09.2014 року, №3013 від 03.09.2014 року, №9002 від 09.09.2014 року, №9001 від 09.09.2014 року, №10011 від 10.09.2014 року, №12005 від 12.09.2014 року, №23011 від 23.09.2014 року, №24010 від 24.09.2014 року, №3004 від 03.10.2014 року, №9002 від 09.10.2014 року, №10011 від 10.10.2014 року, №16002 від 16.10.2014 року, №16003 від 16.10.2014 року, №22006 від 22.10.2014 року, №27002 від 27.10.2014 року, №27003 від 27.10.2014 року, №31012 від 31.10.2014 року, №31011 від 31.10.2014 року, №6009 від 06.11.2014 року, №7006 від 07.11.2014 року, №14003 від 14.11.2014 року, №21013 від 21.11.2014 року, №28009 від 28.11.2014 року, №25003 від 25.12.2014 року, №30001 від 30.12.2014 року.

Разом з тим, ТОВ "ФОРТУНА Х" надано наступні видаткові накладні №РН-0001 від 07.07.2014 року, №РН-0004 від 14.07.2014 року, №РН-0005 від 15.07.2014 року, №РН-0008 від 25.07.2014 року, №РН-0010 від 30.07.2014 року, №РН-0012 від 08.08.2014 року, №РН-0014 від 14.08.2014 року, №РН-0015 від 18.08.2014 року, №РН-0016 від 19.08.2014 року, №РН-0018 від 27.08.2014 року, №РН-0030 від 04.09.2014 року, №РН-0023 від 09.09.2014 року, №РН-0024 від 10.09.2014 року, №РН-0025 від 11.09.2014 року, №РН-0029 від 17.08.2014 року, №РН-0033 від 26.09.2014 року, №РН-0034 від 26.09.2014 року, №РН-0037 від 04.10.2014 року, №РН-0039 від 14.10.2014 року, №РН-0040 від 14.10.2014 року, №РН-0042 від 15.10.2014 року, №РН-0044 від 16.10.2014 року, №РН-0045 від 20.10.2014 року, №РН-0047 від 22.10.2014 року, №РН-0048 від 27.10.2014 року, №РН-0051 від 29.10.2014 року, №РН-0052 від 03.11.2014 року, №РН-0053 від 03.11.2014 року, №РН-0057 від 09.11.2014 року, №РН-0059 від 18.11.2014 року, №РН-0061 від 02.12.2014 року, №РН-0062 від 10.12.2014 року, №РН-0070 від 26.12.2014 року, №РН-0071 від 31.12.2014 року та товарно-транспортні накладні №38050 від 07.07.2014 року, №39927 від 14.07.2014 року, №40218 від 15.07.2014 року, №42397 від 25.07.2014 року, №43432 від 30.07.2014 року, №45547 від 08.08.2014 року, №46534 від 14.08.2014 року, №47133 від 18.08.2014 року, №47382 від 19.08.2014 року, №48479 від 27.08.2014 року, №49945 від 04.09.2014 року, №50884 від 09.09.2014 року, №51073 від 10.09.2014 року, №51259 від 11.09.2014 року, №51285 від 11.09.2014 року, №52287 від 17.09.2014 року, №54121 від 26.09.2014 року, №55664 від 04.10.2014 року, №57492 від 14.10.2014 року, №57730 від 15.10.2014 року, №58168 від 16.10.2014 року, №59004 від 20.10.2014 року, №59564 від 22.10.2014 року, №60552 від 27.10.2014 року, №60819 від 29.10.2014 року, №61893 від 03.11.2014 року, №61951 від 03.11.2014 року, №63148 від 09.11.2014 року, №63309 від 09.11.2014 року, №65198 від 18.11.2014 року, №68021 від 02.12.2014 року, №69376 від 10.12.2014 року, №72601 від 26.12.2014 року, №73391 від 31.12.2014 року.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що оплата одержаного товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок продавця.

На підтвердження виконання умов договору позивачем долучено до матеріалів справи звіти про дебетові та кредитові операції з 04.07.2014 року на суму 588000,0 грн., з 11.07.2014 року на суму 1029000,0 грн., з 24.07.2014 року на суму 867300,0 грн., з 06.08.2014 року на суму 441000,0 грн., з 06.08.2014 року на суму 147000,0 грн., з 13.08.2014 року на суму 676200,0 грн., з 15.08.2014 року на суму 1200000,0 грн., з 20.08.2014 року на суму 300000,0 грн., з 03.09.2014 року на суму 820200,0 грн., 09.09.2014 року на суму 820200,0 грн., з 10.09.2014 року на суму 656160,0 грн., з 12.09.2014 року на суму 656160,0 грн., з 23.09.2014 року на суму 328080,0 грн., з 24.09.2014 року на суму 644160,0 грн., з 03.10.2014 року на суму 656160,0 грн., з 09.10.2014 року на суму 164040,0 грн., з 10.10.2014 року на суму 656160,0 грн., з 16.10.2014 року на суму 820200,0 грн., з 22.10.2014 року на суму 644160,0 грн., з 27.10.2014 року на суму 305200,0 грн., з 31.10.2014 року на суму 780000,0 грн., з 06.11.2014 року на суму 624000,0 грн., з 07.11.2014 року на суму 156000,0 грн., з 14.11.2014 року на суму 644000,0 грн., з 21.11.2014 року на суму 166000,0 грн., з 28.10.2014 року на суму 664000,0 грн., з 25.12.2014 року на суму 171000,0 грн., з 30.12.2014 року на суму 166000,0 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору якість товару повинна відповідати дійсним на дату отримання товару відповідним стандартам України.

До матеріалів справи долучені копії сертифікатів відповідності від 07.07.2014 року, від 14.07.2014 року, від 15.07.2014 року, від 25.07.2014 року, від 25.07.2014 року, від 30.07.2014 року, від 08.08.2014 року, від 14.08.2014 року, від 18.08.2014 року, від 19.08.2014 року, від 19.08.2014 року, від 27.08.2014 року, від 04.09.2014 року, від 04.09.2014 року, від 09.09.2014 року, від 10.09.2014 року, від 10.09.2014 року, від 11.09.2014 року, від 11.09.2014 року, від 17.09.2014 року, від 26.09.2014 року, від 26.09.2014 року, від 26.09.2014 року, від 04.10.2014 року, від 14.10.2014 року, від 14.10.2014 року, від 15.10.2014 року, від 16.10.2014 року, від 20.10.2014 року, від 22.10.2014 року, від 27.10.2014 року, від 29.10.2014 року, від 03.11.2014 року, від 03.11.2014 року, від 09.11.2014 року, від 09.11.2014 року, від 18.11.2014 року, від 02.12.2014 року, від 10.12.2014 року, від 10.12.2014 року, від 26.12.2014 року, від 31.12.2014 року.

Від імені позивача товар було отримано ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреностей та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що також підтверджується копією журналу реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ.

Як встановлено судом, в подальшому придбані нафтопродукти оприбутковано по бухгалтерському обліку та використано господарських цілях ПАТ "Насінневе", що підтверджується звітами по руху палива та оборотно-сальдовими відомостями.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х", суд зазначає наступне.

Між ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х" (в якості продавця) та ПАТ "Насінневе" (в якості покупця) 12 січня 2015 року укладено договір поставки нафтопродуктів №01-01-2015(а.с.33-34 том 1).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець приймає на себе зобов'язання передати покупцю у власність нафтопродукти (товар), а покупець зобов'язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Кількість і ціна товару визначаються в рахунках(п.1.5 та п.1.6 договору).

Судом встановлено, що ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х" було виписано рахунки №СФ-000003 від 12.01.2015 року, №СФ-0000002 від 12.01.2015 року, №СФ-0000004 від 26.01.2015 року, №СФ-0000007 від 02.02.2015 року, №СФ-0000008 від 09.02.2015 року, №СФ-0000012 від 23.02.2015 року, №СФ-0000014 від 05.03.2015 року, №СФ-0000017 від 12.03.2015 року, №СФ-0000018 від 12.03.2015 року, №СФ-0000021 від 23.03.2015 року.

Також судом встановлено, що в підтвердження факту виконання договору поставки нафтопродуктів №01-01-2015 видані наступні податкові накладні №160008 від 16.01.2015 року, №19002 від 19.01.2015 року, №28013 від 28.01.2015 року, №12005 від 12.02.2015 року, №25013 від 25.02.2015 року, №6006 від 06.03.2015 року, №16013 від 16.03.2015 року, №16014 від 16.03.2015 року, №25008 від 25.03.2015 року.

Разом з тим, ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х" надано наступні видаткові накладні: №РН-0002 від 19.01.2015 року №РН-0003 від 28.01.2015 року, №РН-0005 від 09.02.2015 року, №РН-0006 від 12.02.2015 року, №РН-0009 від 27.02.2015 року, №РН-0010 від 09.03.2015 року, №РН-0013 від 18.03.2015 року, №РН-0010 від 26.03.2015 року та товарно-транспортні накладні №2772 від 19.01.2015 року, №4040 від 28.01.2015 року, №6107 від 09.02.2015 року, №6605 від 12.02.2015 року, №8867 від 27.02.2015 року, №10642 від 09.03.2015 року, №РН-0013 від 18.03.2015 року, №РН-0010 від 26.03.2015 року.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що оплата одержаного товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок продавця.

На підтвердження виконання умов договору позивачем долучено до матеріалів справи звіти про дебетові та кредитові операції від 16.01.2015 року на суму 166000 грн., від 19.01.2015 року на суму 249000 грн., від 28.01.2015 року на суму 249000 грн., від 05.02.2015 року на суму 166000 грн., від 12.02.2015 року на суму 256500 грн., від 25.02.2015 року на суму 562800 грн., від 06.03.2015 року на суму 532000 грн., від 16.03.2015 року на суму 789971 грн., від 25.03.2015 року на суму 825083 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору якість товару повинна відповідати дійсним на дату отримання товару відповідним стандартам України.

До матеріалів справи долучені копії сертифікатів відповідності від 19.01.2015 року, від 19.01.2015 року, від 28.01.2015 року, від 09.02.2015 року, від 12.02.2015 року, від 27.02.2015 року, від 09.03.2015 року, від 18.03.2015 року, від 26.03.2015 року.

Від імені позивача товар було отримано ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреностей та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що також підтверджується копією журналу реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ.

Як встановлено судом, в подальшому придбані нафтопродукти оприбутковано по бухгалтерському обліку та використано господарських цілях ПАТ "Насінневе".

Досліджуючи питання реальності господарських операцій, суд дійшов висновку, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими суб'єктами права, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-XIV (із змінами та доповненнями) податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Первинний документ це документ, який містить відомості про господарські операції та підтверджує факт їх здійснення (ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 року №996-XIV), тобто це письмове свідоцтво, що фіксує та підтверджує господарську операцію, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

До первинних документів бухгалтерського обліку належать видаткові накладні, акти виконаних робіт, платіжні доручення, касові ордери тощо. Всі ці документи містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Стосовно посилання відповідача на невідповідність інформації в податкових, видаткових накладних та інформації, що зазначена у сертифікатах якості, суд зазначає, що вони не є належними з огляду на наступне.

Стаття 201 Податкового кодексу України визначає перелік обов'язкових реквізитів, які мають вказуватися в податковій накладній.

Проте, ні податковим законодавством, ні нормативними актами, які регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку, не передбачено обов'язок платників податків вказувати в податкових, видаткових накладних про придбання паливо-мастильних матеріалів назву товару лише у відповідності до вимог Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив затвердженого постановою Кабміну від 1 серпня 2013 р. №927. При складенні накладних продавець, та в подальшому покупець, з урахуванням специфіки придбаного товару та з метою його ідентифікації має право зазначити опис товарів/послуг, тобто, назву товару та інші його властивості, які дадуть змогу конкретизувати предмет договору.

Відповідно до ч. 3 Технічного регламенту добавка (присадка) - речовина, яку додають до палива для надання йому спеціальних якостей або покращення його експлуатаційних та фізико-хімічних властивостей без погіршення екологічних показників.

Таким чином, позначення в первинних бухгалтерських документах найменування паливо-мастильних матеріалів під назвами «бензин підвищеної якості (Євро) А-92 класу С виду II з присадками компанії ВАSF та дизпаливо (Євро) марки В виду II з присадками компанії ВАSF» повністю відповідає змісту та умовам оподатковуваних операцій, а також Сертифікатам відповідності та паспортам якості, та дають можливість ПАТ "Насінневе" використовувати вказані документи для податкового та бухгалтерського обліку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Суд зазначає, що контролюючий орган в акті перевірки вказав, що позивачем під час перевірки не надано журналу вимірювання нафтопродуктів у резервуарах за формою № 7 НП, товарної книги №37-НП, журналу обліку надходження нафтопродуктів (форма №6-НП), які є обов'язковими, для ведення на підприємствах України, що зберігають, відпускають та обліковують нафту і нафтопродукти.

Перелічені вище облікові документи є додатком до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 року №281/171/578/155.

В розділі І Інструкції 281/171/578/155 вказано, що вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання І реалізація нафти і нафтопродуктів (КВЕД: 50.50.0 торгівля; 60.24.0, 60.30, 61.10, 61.20.2 - транспортування; 63.12 - зберігання) на території України.

Суд зазначає, що основним видом діяльності ПАТ "Насінневе" є «Код КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису) , бобових культур і насіння олійних культур (основний); Код КВЕД 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; Код КВЕД 01.46 Розведення свиней; Код КВЕД 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; Код КВЕД 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві; Код КВЕД 10.11 Виробництво м'яса; код КВЕД 10.13 Виробництво м'ясних продуктів; Код КВЕД 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; Код КВЕД 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп'яної промисловості; Код КВЕД 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання; Код КВЕД 10.73 Виробництво макаронних виробів і подібних борошняних виробів; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.23 Оптова торгівля живими тваринами; Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

В ході розгляду справи встановлено, що ПАТ "Насінневе" паливно-мастильні матеріали (бензин та паливо дизельне) використовувались для сільськогосподарського виробництва при вирощуванні великої рогатої худоби, посіві, догляді і збиранні зернових та технічних культур та позивач не займається такими видами економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

З наведеного слідує, що ведення журналу вимірювання нафтопродуктів у резервуарах за формою №7 НП, товарної книги №37-НП, журналу обліку надходження нафтопродуктів (форма № 6НП) не є обов'язковими для позивача.

Додатково суд вважає за необхідне відзначити, що відповідач в акті перевірки №24/20-1622/00387080 від 12.08.2015 року посилався на акти перевірок контрагентів та в ході розгляду справи на постанову про призначення позапланової документальної перевірки слідчого з ОВС другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління ГСУ ФР Державної фіскальної служби України від 14.07.2015 року, з цього приводу суд зазначає.

Відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України, платник податку - будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному цим Кодексом. Виходячи з приписів Податкового кодексу України відповідальність за порушення вимог чинного законодавства несе саме платник податку.

Суд зазначає, що в матеріалах справи містяться копії свідоцтв про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ "ФОРТУНА Х" та ТОВ "ПРОМЕТЕЙ Х", таким чином, відповідач фактично застосував до позивача негативні наслідки, які є результатом дій (бездіяльності) інших юридичних осіб.

Відповідно до ст. 185 Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не надано, а судом не встановлено доказів на підтвердження викладених в акті перевірки висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

За правилами частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування свого рішення покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення ст. 71 КАС України та беручи до уваги приписи п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України, котрими встановлена презумпція правомірності рішень платника податків, суд доходить до висновку, що поданих суб'єктом владних повноважень доказів є явно недостатньо для висновку про правомірність спірного податкового повідомлення - рішення.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 03.09.2015 року №000012200 підлягає скасуванню.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень на може ґрунтуватися на припущеннях.

Із врахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На виконання вимог КАС України, а саме Глави 7 Розділу 2, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати.

Суд зазначає, що порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на користь позивача судовий збір у розмірі 68868,74 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Насінневе" до Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 03.09.2015 року №000012200 Красноградської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 4591249 грн. 00 коп., з яких 2040555 грн. - основний платіж, 2550694 грн. - штрафні санкції.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Насінневе" (код ЄДРПОУ - 00387080) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 68868 (шістдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 74 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (код ЄДРПОУ - 39856317).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Повний текст постанови виготовлено 15 грудня 2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.