Справа № 804/14339/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Ляшко О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-С" до Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, треті особи: Приватне підприємство "Фаворит Запчастини", Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД "Дана-Дніпро" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає висновки податкової перевірки хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним та такими, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представники позивача в судове засідання з'явилися, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задовлення позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представники третіх осіб у судове засіданя не прибули.
Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене в судовому засіданні 26.10.2015 суд ухвалив розглядати справу в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
З 22.07. по 28.07.2015р. Нікопольською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-С (рноспп 35663107) з питання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з постачальниками ПП «Фаворит Запчастини» (рноспп 36574516) та ТОВ «ТД «Дана-Дніпро» (рноспп 38242407) щодо правомірності формування податкового кредиту за період діяльності з 01.01.2013 по 31.12.2014 по ланцюгу формування ПДВ.
По закінченню перевірки було складено акт № 752/22-02.35663107 від 04 серпня 2015р., який отриманий ТОВ «Енерго-С» 27 серпня 2015р.
Згідно з висновками документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Енерго- С» не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ПП «Фаворит Запчастини» (рноспп 36574516) та ТОВ «ТД «Дана-Дніпро» (рноспп 38242407), їх вид, обсяг, якість, розрахунки та встановлено порушення ст.ст.185,188, 198, 198, 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 196209,33 грн., а саме :
Відповідно до п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до органу державної податкової служби за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки).
Такі заперечення розглядаються органом державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під VC перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.
ТОВ «Енерго-С» були направлені заперечення на вказаний вище акт № 752/22- 02.35663107, в яких позивач прсив розглянути заперечення на акт з участю представників ТОВ «Енерго-С» та скасувати акт.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.
Разом з тим, суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. При цьому немає значення, яким цивільно-правовим договором опосередковано господарську операцію, а також те, чи визнаний відповідний договір недійсним у судовому порядку. Складені первинні документи не свідчать безпосередньо про реальність укладеної угоди.
Податкові обов'язки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для з'ясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання тих чи інших активів учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.
Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції - дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо).
Реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські зв'язки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.
Також у такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника (наявність виробничих потужностей, персоналу тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка тощо).
Згідно положень статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
Судом встановлено, що в перевіряємому періоді ТОВ «Енерго-С» задекларовано взаємовідносини з контрагентами ТОВ «ТД «Дана-Дніпро»» (рноспп 38242407), ПП «Фаворит Запчастини» (рноспп 36574516).
22.04.2013р. між ТОВ «Дана-Дніпро» (Постачальник) та ТОВ «Енерго- С»(Покупець) було укладено договір постачання № 13/22, предметом якого є інструмент та інші товари у кількості та номенклатурі, наведеними у специфікаціях№ №1,2.
Відповідно до зазначеного Договору Постачальник зобов'язався передати у власність Покупцеві товар згідно специфікації до Договору, а Покупець зобов'язався прийняти та сплатити товар на умовах, передбачених цим Договором.
Позивач зазначив, що факт укладення договору і його виконання обома сторонами підтверджується фактичними даними, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договору.
ТОВ «Дана-Дніпро» виписані: податкові накладні: № 387 від 03.05.2013р.; № 394 від 06.05.2013р.; № 417 від 09.05.2013р.; № 423 від 13.05.2013р.; №441 від 14.05.2013р.; № 505 від 21.05.2013р; № 523 від 22.05.2013р.; №574 від 28.05.2013р.; № 712 від 06.06.2013р.; № 775 від 11.06.2013р.; № 882 від 20.06.2013р.; № 948 від 26.06.2013р.
На виконання умов зазначеного договору сторони оформляли видаткові накладні: № 387 від 03.05.2013р.; № 394 від 06.05.2013р.; № 417 від 09.05.2013р.; № 423 від 13.05.2013р; №441 від 14.05.2013р.; №505 від 21.05.2013р.; № 523 від 22.05.2013р.; №574 від 28.05.2013р.; № 712 від 06.06.2013р.; № 775 від 11.06.2013р.; № 882 від 20.06.2013р.;^а 948 від 26.06.2013р.
ТОВ «Енерго-С» при перевірці надано представнику Нікопольської ОДПІ товаро транспортні, згідно яких відображено транспортування товару водієм автомобіля «Газель», д.н НОМЕР_3 ОСОБА_4: № Р387 від 03.05.2013р.; № Р394 від 06.05.2013р.; Р417 від 09.05.2013р.; № Р423 від 13.05.2013р.; Р№441 від 14.05.2013р.; № Р505 від 21.05.2013р.; № Р523 від 22.05.2013р.; №Р574 від 28.05.2013р.; № Р712 від 06.06.2013р.; № Р775 від 11.06.2013р.; № Р882 від 20.06.2013р.; №Р 948 від 26.06.2013р.
Позивачем зазначено, що ТОВ «Енерго-С» надано всю первинну документацію підприємства на підтвердження реального виконання договору постачання № 13/22 від 22.04.2013 з ТОВ «Дана-Дніпро».
Однак вказана особа в судове засідання не з'явилася, пояснень щодо взаємовідносин з позивачем не надала, реальність виконання договору постачання № 13/22 від 22.04.2013 не підтвердила шляхом повідомлення інформації щодо порядку, способу, строків руху активів в процесі здійснення господарської діяльності.
Крім того, документальною перевіркою встановлено, що первинні документи (договір, рахунки, видаткові та податкові накладні, ТТН), податкові декларації ТОВ «ТД «Дана-Дніпро» (рноспп 38242407) з податку на додану вартість за травень - червень 2013 року були підписані директором та головним бухгалтером ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1) - в одній особі, але перевіркою встановлено, що засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «ТД «Дана-Дніпро» (рноспп 38242407) є ОСОБА_5.
При цьому, під час судового розгляду позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_3 повноважень щодо укладання та підписання вказаних первинних документів від імені ТОВ «ТД «Дана-Дніпро».
28.06.2013р. між приватним підприємством «Фаворит Запчастини» (Постачальник) та ТОВ «Енерго-С»(Покупець) було укладено договір постачання № 24/6. Відповідно до зазначеного Договору та специфікацій Постачальник зобов'язався передати у власність Покупцеві товар , а Покупець зобов'язався прийняти та сплатити товар на умовах, передбачених цим Договором.
На думку позивача, факт укладення договору і його виконання обома сторонами підтверджується фактичними даними, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договору.
Крім того, ТОВ «Енерго-С» при перевірці надано представнику Нікопольської ОДПІ товаро-транспортні накладні (додаток №7 до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні), згідно яких відображено транспортування товару водієм автомобіля «Газель», д.н НОМЕР_3 ОСОБА_4: № Р199 від 08.07.2013р.; № Р357 від 16.07.2013р.; Р520 від 25.07.2013р.; № Р565 від 30.07.2013р.; Р№116 від 07.08.2013р.; № Р304 від 16.08.2013р.; № Р363 від 20.08.2013р.; №Р520 від 29.08.2013р.; № Р199 від 11.09.2013р.; № Р305 від 17.09.2013р.; № Р497 від 26.06.2013р.; №Р6 від 01.10.2013р.; №Р62 від 03.10.2013р.; №Р142 від 08.10.2013р.; №Р221 від 11.10.2013р.; №Р334 від 17.10.2013р.; №Р354 від 18.10.2013р.; №Р436 від 23.10.2013р.; №Р489 від 25.10.2013р.
Позивачем зазначено, що ТОВ «Енерго-С» надано всю первинну документацію підприємства на підтвердження реального виконання договору постачання № 24/6 від 28.06.2013р. між приватним підприємством «Фаворит Запчастини».
Однак вказана особа в судове засідання не з'явилася, пояснень щодо взаємовідносин з позивачем не надала, реальність виконання договору постачання № 24/6 від 28.06.2013р. не підтвердила шляхом повідомлення інформації щодо порядку, способу, строків надання послуг та руху активів в процесі здійснення господарської діяльності.
Крім того, в ході проведення перевірки, при детальному аналізі та в ході опрацювання податкової інформації, яка міститься в інформаційних базах АІС «Податковий блок» на дату проведення перевірки, встановлено, що директор та головний бухгалтер ПП «Фаворит Запчастини» ОСОБА_6 (іпн. НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1).
Натомість, первинна документація ПП «Фаворит Запчастини» підписана від імені директора та головного бухгалтера ОСОБА_2
При цьому, під час судового розгляду позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_2 повноважень щодо укладання та підписання вказаних первинних документів від імені ПП «Фаворит Запчастини».
Показання свідків ОСОБА_7- слюсаря-ремонтника ТОВ «Енерго-С», який відряджався до ПП «Фаворит Запчастини» та ТОВ «ТД «Дана-Дніпро» для перевірки якості товару; та ОСОБА_4- водія, який здійснював перевезення придбаного у контрагентів товару, оцінюються судом критично, оскільки свідки підтвердили факт отримання товарів, однак при цьому не підтвердили ту обставину, що товар був отриманий саме від ПП «Фаворит Запчастини» та ТОВ «ТД «Дана-Дніпро».
Однак, суд зазначає, що під час судового розгляду справи позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами, а саме: показаннями свідків, поясненнями сторін, письмовими доказами, факт отримання товарів саме від ПП «Фаворит Запчастини» та ТОВ «Торговий дім «Дана-Дніпро», а отже й правомірність формування податкового кредиту.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У зв'язку з викладеним вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-С" до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Згідно частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
Відповідно до положень ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-С" до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, треті особи: Приватне підприємство "Фаворит Запчастини", Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД "Дана-Дніпро" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Б. Ляшко