Справа № 816/3386/15
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 р.Справа № 816/3386/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

Представник позивача - Борисова Д.В.

Представник позивача - Конишева Ю.О.

Представник відповідача - Касумов О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2015р. по справі № 816/3386/15

за позовом Приватного підприємства "Білоцерківська агропромислова група"

до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне підприємство "Білоцерківська агропромислова група", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17.04.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на безпідставність висновків контролюючого органу щодо заниження ПП "Білоцерківська агропромислова група" суми ПДВ за липень 2014 року на 23909 грн. та за серпень 2014 року на 34358 грн, вказуючи на те, що податковий кредит з ПДВ сформовано в порядку, встановленому чинним законодавством України, на підставі належним чином оформлених податкових накладних, а господарські операції з ТОВ «Альтан-Д» носили реальний характер та відображені в бухгалтерському та податковому обліку на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

23.09.2015 до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач на підтвердження правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення послався на висновки виїзної позапланової перевірки ПП Білоцерківська агропромислова група" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам із ТОВ «Альтан-Д» за липень-серпень 2014 року, оформленої актом від 31.03.2015 №626/16-20-22-01-11/13961362/16, у якому зафіксовано порушення позивачем п.198.5, п.198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200, п.201.1, п.201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму ПДВ за липень 2014 року на 23909 грн. та за серпень 2014 року на 34358 грн. Вважає, що господарські операції з ТОВ «Альтан-Д» носили безтоварний характер. Посилався на висновки акту Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 18.12.2014 № 4838/2205/34883314 «Про результати проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Альтан-Д» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ПП «Універсал Будтрест» за період липень, серпень 2014 року їх реальності та повноти відображення в обліку». Зазначив, що у товарно-транспортній накладній відсутня інформація щодо вантажно-розвантажувальних робіт та у ТОВ «Альтан-Д» працює лише 2 особи /том 1 а.с. 125-131/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2015 на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України допущено заміну відповідача Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області його правонаступником Миргородською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Полатвській області /надалі - відповідач; Миргородська ОДПІ/.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2015 року адміністративний позов Приватного підприємства "Білоцерківська агропромислова група" задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 201.4 ст. 201 ПК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Закону України "Про автомобільний транспорт", Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 р. № 363 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за № 128/2568, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ПП "Білоцерківська агропромислова група", ідентифікаційний код 13961362, зареєстроване як юридична особа 01.07.2008, взято на податковий облік в органах державної податкової служби з 04.07.2008 за № 94 та станом на 30.03.2015 перебувало на обліку у Великобагачанському відділенні Миргородської ОДПІ.

Позивач зареєстрований платником податку на додану вартість, свідоцтво № 100153786 від 05.12.2008 /т. 1 а.с. 15/.

Миргородською ОДПІ проведено виїзну позапланову перевірку ПП "Білоцерківська агропромислова група" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах із ТОВ "Альтан-Д" за липень-серпень 2014 року, за результатами якої складено акт від 31.03.2015 №626/16-20-22-01-11/13961362/16 /т. 2 а.с.100-107/.

За висновками перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200, п. 201.1, п. 201.8 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму ПДВ за липень 2014 року на 23909,00 грн. та серпень 2014 року на 34358,00 грн. /том 2 а.с. 107/.

На підставі акту перевірки від 31.03.2015 №626/16-20-22-01-11/13961362/16 Миргородською ОДПІ (Великобагачанське відділення) винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.04.2015, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 72833, 75 грн., у тому числі: за основним платежем в сумі 58267,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 14566,75 грн. /т.1 а.с. 61/.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 17.04.2015, позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління Міндоходів у Полтавській області № 303/10/16-31-10-04-11 від 23.06.2015 податкове-повідомлення рішення Миргородської ОДПІ від 17.04.2015 № залишено без змін, а скаргу ПП "Білоцерківська агропромислова група" - без задоволення /т. 1 а.с. 39-43/.

Рішенням Державної фіскальної служби України № 14991/6/99-99-10-01-01-25 від 17.07.2015 податкове повідомлення-рішення Миргородської ОДПІ від 17.04.2015 № та рішення, прийняте за результатом розгляду первинної скарги, залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення /т. 1 а.с. 58-60/.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням Миргородської ОДПІ від 17.04.2015 № , у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 17.04.2015 № прийнято Миргородською ОДПІ без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та не у спосіб, що передбачений законодавством України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень 2014 року та серпень 2014 року, поданих до контролюючого органу ПП "Білоцерківська агропромислова група", позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 18) дорівнює 0. Натомість, від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19) за липень 2014 року становить 1438896 грн., а за серпень 2014 року становить 3413556 грн. /том 1 а.с. 133-139/.

У податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року позивачем зазначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 1438896 грн. та зазначено зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 3413556 грн. /том 1 а.с. 138/.

Як вбачається з акту перевірки від 31.03.2015 № 626/16-20-22-01-11/13961362/16, у податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року позивачем вказано суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 23) в розмірі 3413556 грн. /том 2 зворот а.с. 106/.

У акті перевірки зафіксовано завищення позивачем суми податкового кредиту за липень 2014 року в розмірі 23909,00 грн. та відповідно завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2014 року в розмірі 23909,00 грн., а також завищення суми податкового кредиту за серпень 2014 року в розмірі 34358,00 грн. та відповідно завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2014 року в розмірі 34358,00 грн. Зазначено, що оскільки заявлені суми бюджетного відшкодування за серпень 2014 року та вересень 2014 року були відшкодовані платнику в повному обсязі, дані суми підлягають сплаті до бюджету /том 2 зворот а.с. 106/.

При цьому, висновок про завищення позивачем суми податкового кредиту липня 2014 року на 23909,0 грн. та серпня 2014 року на 34358,0 грн. зроблений за результатами оцінки господарських операцій між позивачем та ТОВ «Альтан-Д».

Відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України /у редакції, чинній на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення/ контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.п. «б» п. 2.1 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012 N 1236 /надалі - Порядок/, орган державної податкової служби визначає суму нарахування (зменшення) грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість та складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках

Пунктом 2.2 Порядку передбачено, що у випадках, зазначених у пункті 2.1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ органу державної податкової служби складає податкове повідомлення-рішення:

за формою згідно з додатком 1 для платників податків - фізичних осіб (форма "Ф"), якщо відповідно до законодавства орган державної податкової служби самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних із порушенням податкового або іншого законодавства;

за формою згідно з додатком 2 за наслідками перевірок (форма "Р");

за формою згідно з додатком 3 за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання (форма "Ш");

за формою згідно з додатком 4 за самостійне відчуження майна, яке перебуває у податковій заставі, та потребує обов'язкової попередньої згоди органу державної податкової служби на таке відчуження (форма "З");

за формою згідно з додатком 5 про перевищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (форма "В1"), у тому числі, якщо заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість на момент перевірки відшкодовані платнику податку;

за формою згідно з додатком 6 про заниження заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (форма "В2");

за формою згідно з додатком 7 про відмову у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість (форма "В3");

за формою згідно з додатком 8 про зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість платника (форма "В4");

за формою згідно з додатком 9 про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток (форма "П");

за формою згідно з додатком 10 про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (форма "С");

за формою згідно з додатком 11 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) та/або пені за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (форма "У").

Таким чином, у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення за формою згідно з додатком 5 про перевищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (форма "В1"), у тому числі, якщо заявлені до відшкодування суми податку на додану вартість на момент перевірки відшкодовані платнику податку.

Однак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення Миргородської ОДПІ від 17.04.2015 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 72833, 75 грн., у тому числі: за основним платежем в сумі 58267,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 14566,75 грн., складено за формою «Р» /т.1 а.с. 61/.

Колегія суддів, беручи до уваги викладене та враховуючи, що у податковій звітності з податку на додану вартість за відповідні періоди позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду становить 0, натомість, наявне від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, перевіркою встановлено завищення позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2014 року та вересень 2014 року та заявлені суми бюджетного відшкодування за серпень 2014 року та вересень 2014 року відшкодовані позивачу у повному обсязі, вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Миргородської ОДПІ від 17.04.2015 № складено за формою «Р» у порушення п.п.54.3.2 п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та вимог Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012 N 1236.

Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI /в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/ податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодекс.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 198.6 статті 196 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені положення Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати належним чином оформлені податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що між ПП "Білоцерківська агропромислова група" (замовник) та ТОВ "Альтан-Д" (підрядник) укладено договір підряду №18/06 від 18.06.2014 /т. 1 а.с. 84-90/, за умовами якого ТОВ "Альтан-Д" (підрядник) зобов'язується на свій ризик власними (а також залученими) силами і засобами здійснити поставку дверних блоків, ПВХ-завіс (надалі "матеріали") та виконати монтаж огороджувальних конструкцій з сандвіч-панелей замовника (надалі "роботи") на об'єкті замовника - склад готової продукції (далі об'єкт) згідно кошторису, наведеного в додатку № 1 до цього договору, який є невід'ємною частиною даного договору, а замовник зобов'язаний прийняти поставлені підрядником матеріали, виконані роботи та оплатити їх відповідно до умов цього договору.

Всі роботи за цим договором виконуються підрядником на об'єкті замовника, розташованому за адресою: 38340 Полтавська область, Великобагачанський район, с. Білоцерківка відповідно до проектно-технічної документації, наданої замовником /пункт 1.2 договору/.

Згідно пункту 2.1 договору ціна договору є динамічною і визначається за погодженням сторін. Ціна включає вартість всіх матеріалів та робіт і формується на підставі кошторису, наведеного в додатку № 1 до цього договору.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що прийом-передача робіт після їх закінчення здійснюється комісійно підрядником та замовником відповідно до умов, передбачених цим договором, про що складається акт прийому-передачі виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками обох сторін. Перелік документів, оформлюваних при прийомі-передачі виконаних робіт за цим договором, має відповідати чинним будівельним нормам і правилам, що пред'являються до даного виду робіт.

Договір набирає чинності з моменту його підписання його сторонами і діє до повного розрахунку сторін та виконання всіх зобов'язань за цим договором /пункту 4.1 договору/.

Копія кошторису, який є додатком № 1 до вказаного договору підряду № 18/06 від 18.06.2014, наявна у матеріалах справи /том 1 а.с. 91/.

Судом встановлено, що ТОВ "Альтан-Д" зареєстроване як юридична особа 17.01.2007 та має право на здійснення, зокрема, таких видів діяльності як: 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у, 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель /том 1 а.с. 144 - 146/.

Згідно ліцензії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області серії АД № 040323 зі строком дії з 12.06.2012 по 12.06.2017 ТОВ "Альтан-Д" має право на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (за переліком робіт згідно з додатком) /том 1 а.с. 221-222/.

ТОВ "Альтан-Д" також має дозвіл Територіального управління Держгірпромнагляду по Дніпропетровській області № 021.11.12, який діє з 01.12.2011 по 01.12.2016, на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: монтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування реконструкція устаткування, пов'язаного з використанням небезпечних речовин; зведення, монтаж споруд; зварювальні роботи /том 1 а.с. 223/.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "Альтан-Д" зареєстровано платником податку на додану вартість з 26.01.2007 /том 1 а.с. 230/.

ТОВ "Альтан-Д" виписано позивачу податкові накладні на загальну суму ПДВ 58267,16 грн.: № 1 від 07.07.2014, № 3 від 15.07.2014, № 3 від 19.08.2014, копії яких наявні у матеріалах справи /том 1 а.с. 94-96/.

Згідно статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Фактичне отримання товарно-матеріальних цінностей та робіт від ТОВ "Альтан-Д" підтверджується накладною № 18 від 09.07.2014 та актами надання послуг, копії яких наявні у матеріалах справи /том 1 а.с. 93, 97,98/.

Перевезення товарно-матеріальних цінностей від ТОВ "Альтан-Д" підтверджується товарно-транспортною накладною № Р18 від 09.07.2014, копія якої наявна у матеріалах справи /том 1 а.с. 68/.

На підтвердження реального характеру господарських операцій з ТОВ "Альтан-Д" позивачем надано до суду копії: актів на закриття прихованих робіт /том 1 а.с. 99-104/, сальдо та обороти по рах. 205 за липень 2014 /том 1 а.с. 114/, декларації про готовність об'єкта до експлуатації /том 1 а.с. 185-187/, акту-допуску на виконання будівельно-монтажних робіт на території діючого підприємства (цеху, дільниці) с. Білоцерківка В.Багачанського району Полтавської області від 23.06.2014 /том 1 а.с. 197/, витягу з журналу реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці /том 1 а.с. 198-201/, листа ТОВ "Альтан-Д" від 09.07.2014 /том 1 а.с. 92/, витягів із журналів-ордерів /том 1 а.с. 112-113/, акту прийому-передачі проектної документації від 19.06.2014 /том 2 а.с. 111/, акту прийму-передачі будівельного майданчика від 24.04.2014 /том 2 а.с. 112/, паспорт на двірний блок /том 1 а.с. 113-115/.

Розрахунки з ТОВ "Альтан-Д" здійснювалися позивачем у безготівковій формі та підтверджуються платіжними дорученнями /том 1 а.с. 105-108/.

Колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про безтоварний характер господарської операції з посиланням на відсутність в товарно-транспортній накладній інформації про вантажно-розвантажувальні операції, оскільки сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відсутність у товарно-транспортній накладній інформації про вантажно-розвантажувальні операції не спростовує сам факт здійснення господарської операцій з ТОВ "Альтан-Д".

Представником позивача у судовому засіданні суду першої інстанції надано пояснення, за змістом яких розвантаження товару за товарно-транспортною накладною № Р18 від 09.07.14 здійснювалася власними засобами, на підтвердження чого до суду надано докази наявності на балансі підприємства спеціальної техніки /т.1 а.с. 233/.

Представник позивача пояснював, що метою укладення ПП "Білоцерківська агропромислова група" договору підряду з ТОВ "Альтан-Д" було закінчення будівництва складу готової продукції, на підтвердження чого надав до суду копії витягу з робочого проекту на будівництво складу готової продукції, копію зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва, копії договорів, актів, довідок форми КБ-3 /том 1 а.с.188-196, том 2 а.с. 28-64, 71-90/.

Колегія суддів також вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про недостатність у ТОВ "Альтан-Д" трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності, оскільки чинним законодавством не заборонено використання праці осіб, що працюють за сумісництвом або залучення трудових ресурсів за цивільно-правовими договорами.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наявність у ТОВ "Альтан-Д" дозвільних документів на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (ліцензії серії АД № 040323, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області зі строком дії з 12.06.2012 по 12.06.2017) та на виконання робіт підвищеної небезпеки (дозвіл Територіального управління Держгірпромнагляду по Дніпропетровській області № 021.11.12 із терміном дії з 01.12.2011 по 01.12.2016) свідчить про те, що при видачі вказаних документів відповідними уповноваженими органами перевірялася наявність у ТОВ "Альтан-Д" відповідної матеріальної бази, а також наявність трудових ресурсів, необхідних для здійснення вказаних робіт.

Відповідачем не спростовано надані позивачем докази реальності господарських операцій, а саме: факту перевезення товару та його отримання позивачем, факту виконання робіт та їх прийняття позивачем, факту проведеного розрахунку за товар та виконані роботи, а також факту використання придбаного товару та робіт у власній господарській діяльності позивача.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про безтоварний характер господарських операцій з посиланням на висновки акту Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 18.12.2014 № 4838/2205/34883314 «Про результати проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Альтан-Д» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ПП «Універсал Будтрест» за період липень, серпень 2014 року їх реальності та повноти відображення в обліку» /том 1 а.с. 140-143/, оскільки будь-які можливі порушення порядку здійснення господарської ТОВ «Альтан-Д» не впливають на результати діяльності позивача і не можуть бути підставою для притягнення позивача до відповідальності, адже у відповідності до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України" звернуто увагу на те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Таким чином, отримання контролюючим органом документів, які свідчать про відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено той факт, що договір, укладений між позивачем та ТОВ «Альтан-Д» був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, не надано доказів про наявність умислу сторін, тобто, що вони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного правочину і суперечність його мети інтересам держави та суспільства, прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.

Відповідно до частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, вироками судів ознаки узгоджених кримінально-карних дій в діях позивача та ТОВ «Альтан-Д» не встановлені.

Згідно ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факт порушення позивачем п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200, п. 201.1, п. 201.8 ст.201 Податкового кодексу України, що полягає у заниженні суми ПДВ за липень 2014 року на 23909,00 грн. та серпень 2014 року на 34358,00 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 17.04.2015 № прийнято Миргородською ОДПІ без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та не у спосіб, що передбачений законодавством України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2015 року по справі № 816/3386/15 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Вирішуючи питання щодо судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір", Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області не звільнена від сплати судового збору, в тому числі при поданні апеляційної скарги, а тому зобов'язана була при такому зверненні сплатити судовий збір.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 88 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді апеляційної інстанції від 24.11.2015 року, після залишення апеляційної скарги без руху, в зв'язку з не сплатою судового збору у розмірі 2009,70 грн. з наданням строку для усунення недоліків, та звернення із клопотанням апелянта про відстрочення такої сплати, Миргородській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення.

Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь апелянта, суб'єкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору у розмірі 2009 грн. 70 коп. до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність такого стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області .

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2015р. по справі № 816/3386/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області судовий збір у розмірі 2009 (дві тисячі дев'ять) гривень 70 (сімдесят) копійок до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Водолажська Н.С.
Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2015 р.