Справа № 826/21256/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 грудня 2015 року 10:05 справа №826/21256/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДержавної архітектурно-будівельної інспекції України
доВідділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Нафтаойл"
проскасування постанови

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі по тексту - позивач, ДАБІ України) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ВДВС Подільського РУЮ), в якому просить: скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Корольова М.А. від 07 листопада 2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП №42125032 з примусового виконання постанови від 25 липня 2013 року №305/13/1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/21256/15, залучено до участі в адміністративній справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтаойл", в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 12 листопада 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача до суду не прибув.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2014 року постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Корольова М.А. виконавче провадження ВП №42125032 з примусового виконання постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 25 липня 2013 року №305/13/1 про стягнення з ТОВ "Нафтаойл" штрафу 1 032 300,00 грн. на користь держави закінчено.

Позивач вважає протиправною вищезазначену постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження від 07 листопада 2014 року, оскільки державним виконавцем порушено вимоги статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження до набрання рішенням, яке стало підставою для закінчення виконавчого провадження, законної сили.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини першої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Матеріали справи підтверджують, що 25 липня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено постанову №305/13/1, якою ТОВ "Нафтаойл" визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом третім пункту 5 частини другої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено на ТОВ "Нафтаойл" штраф у сумі 1 032 300,00 грн.

19 лютого 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Слободчиком Д.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №42125032 з виконання постанови від 25 липня 2013 року №305/13/1.

07 листопада 2014 року постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Корольова М.А. виконавче провадження ВП №42125032 з примусового виконання постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 25 липня 2013 року №305/13/1 про стягнення з ТОВ "Нафтаойл" штрафу 1 032 300,00 грн. на користь держави закінчено.

Підставою для закінчення виконавчого провадження ВП №42125032 у постанові від 07 листопада 2014 року визначено надходження до відділу постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2014 року у справі №826/12764/13-а, згідно якої постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності від 25 липня 2013 року №305/13/1 визнано протиправною та скасовано.

У постанові від 07 листопада 2014 року відповідач посилається на пункт 4 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження" визначено підстави закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 4 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Постанова адміністративного суду про скасування постанови про накладення штрафу не підпадає під перелік постанов, які на підставі статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають негайному виконанню.

Таким чином, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2014 року у справі №826/12764/13-а могла бути виконана лише після набрання нею законної сили.

Частиною першою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до частини третьої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Згідно частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

До матеріалів справи не додано доказів того, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2014 року у справі №826/12764/13-а на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №42125032 від 07 листопада 2014 року набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2014 року у справі №826/12764/13-а до суду не надана, проте з урахуванням строків апеляційного оскарження постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2014 року у справі №826/12764/13-а не могла набрати законної сили раніше 09 листопада 2014 року.

Окрім того, дані комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" та зміст ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2014 року у справі №826/12764/13-а про відкриття апеляційного провадження свідчать про те, що апеляційна скарга на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2014 року у справі №826/12764/13-а подана у встановлений законом строк і відповідає вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням вищевикладеного, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що постанова державного виконавця органу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Корольова М.А. від 07 листопада 2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП №42125032 винесена відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Стосовно строків звернення позивача до суду Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина перша статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

07 листопада 2014 року постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Корольова М.А. виконавче провадження ВП №42125032 з примусового виконання постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 25 липня 2013 року №305/13/1 про стягнення з ТОВ "Нафтаойл" штрафу 1 032 300,00 грн. на користь держави закінчено.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої статті 49, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно частини третьої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Позивач стверджує, що копію оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 07 листопада 2014 року він не отримував, а дізнався про неї 26 серпня 2015 року під час розгляду в суді справи №826/16059/15.

26 серпня 2015 року позивач ознайомився з матеріалами справи №826/16059/15 та зробив копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 07 листопада 2014 року.

Відповідачем ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року у справі №826/21256/15 не виконано та копії матеріалів виконавчого провадження ВП №42125032 до суду не надано.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які б спростовували твердження позивача та доводили отримання ним постанови про закінчення виконавчого провадження від 07 листопада 2015 року раніше 26 серпня 2015 року, а тому строк оскарження вищезазначеної постанови, передбачений пунктом 1 частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, починає відраховуватися з 26 серпня 2015 року.

В межах строків оскарження позивач звернувся з позовною заявою про скасування оскаржуваної постанови відповідача до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов у межах спірних правовідносин подано з дотриманням строку звернення, встановленого частиною другою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ВДВС Подільського РУЮ не доведено правомірність своїх дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві про закінчення виконавчого провадження від 07 листопада 2014 року ВП №42125032.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко