Справа № 505/1532/14-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 505/1532/14-а

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції: Фабіжевський С.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Косівської сільської ради Котовського району Одеської області, за участю третьої особи ОСОБА_3, про скасування рішень сесій Косівської сільської ради Котовського району Одеської області,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив скасувати рішення сесії Косівської сільської Ради Котовського району Одеської області №256-VI від 25 листопада 2013 року «Про розгляд акту обстеження земельної ділянки ОСОБА_2», рішення тієї ж Ради № 258-VI «Про розгляд заяви ОСОБА_3» в частині винесення до проекту землеустрою на землі водного фонду (ставок) стосовно розмірів (ширини) прибережної смуги в місці розташування земельної ділянки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (п.1 Рішення), - залишення права на користування на земельну ділянку 0,15 га за ОСОБА_3, яке було прийняте рішенням колгоспу ім. «Радянської Армії» (пр. правління №4 від 13 березня 1990 року; протокол загальних зборів №2 від 26 травня 1990 року) за адресою: АДРЕСА_1 (п.3 Рішення); зобов'язання ОСОБА_3 виготовити правовстановлюючі документи на свою земельну ділянку після внесення змін до проекту землеустрою на землі водного фонду (ставок) стосовно розмірів (ширини) прибережної смуги (п.4 Рішення), залишивши в іншій частині це рішення сільської Ради (саме, п.2 та п.5) в чинній силі, скасувати рішення сесії тієї ж сільської Ради 258-VI від 25 листопада 2013 року «Про перегляд рішення сесії Косівської сільської Ради Котовського району Одеської області № 413 від 01 жовтня 2010 року стосовно земельної ділянки ОСОБА_2.».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при прийнятті зазначених рішень відповідачем були порушенні норми ст. 88 ВК України, ст.ст. 60,61 ЗК України, а саме: не враховано, що реально між його земельною ділянкою та водним дзеркалом фізично не існує місця для ще однієї земельної ділянки, до того ж у підсумку прийнятих рішень змінено цільове призначення використання землі для ведення особистого селянського господарства, що є взагалі неприпустимим на березі водойму. Посилався також на п.5 рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 про те, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктів та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення пізнішого рішення. Вказував, що відповідач не мав права скасовувати та відміняти (вносити зміни) в свої попередні рішення від 28 листопада 2013 року № 258-VI та 257- VI також від 28 листопада 2013 року, оскільки між позивачем та ОСОБА_3, виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних їх суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з тих підстав, що позивач самовільно, без будь-якого дозволу зайняв земельну ділянку розміром 0,15 га по АДРЕСА_1. Крім того, Виконавчий комітет Косівської сільської Ради Котовського району Одеської області не надавав заново право користування земельною ділянкою ОСОБА_3, а лише продовжив таке право, що свого часу було надано загальними зборами колгоспу ім. «Радянської Армії» більше 20 років тому (протокол правління № 4 від 13 березня 1990 року, №2 загальних зборів 1990 року) у відповідності з законодавством, що діяло на той час.

На сьогодні виготовлення правовстановлюючих документів неможливе, оскільки відбулася накладка земель водного фонду (прибережної захисної смуги) на землі житлової та громадської забудови, до яких належать земельні ділянки позивача та ОСОБА_3 Тому вони і залишилися у користуванні зазначених осіб до внесення змін до проекту землеустрою на землі водного фонду (ставок).

Представник відповідача звертав увагу на те, що 26 березня 2014 року Котовським міськрайонним судом Одеської області та апеляційним судом Одеської області 26 червня 2014 року був встановлений факт самовільного зайняття позивачем земельної ділянки ОСОБА_3 з зобов'язанням ОСОБА_2 не чинити перешкод останньому у користуванні його земельною ділянкою.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних позовних вимог, також позов не визнала, підтримавши представника відповідача, надала свої заперечення.

Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Косівської сільської ради Котовського району Одеської області про скасування рішень сесій Косівської сільської ради Котовського району Одеської області - відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на вказану постанову. Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Косівської сільської Ради Котовського району Одеської області від 18 березня 1994 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво дачного будинку на відведений йому раніше (рішення цієї ж Ради від 29 жовтня 1990 року) земельній ділянці біля ставка с. Коси Котовського району Одеської області.

Відповідно до рішення цієї ж Ради № 05 від 29 жовтня 1998 року ОСОБА_3. було передано безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,25 га. Рішенням зазначено сільської Ради № 79 від 21 вересня 2011 року, рішення №5 від 29 жовтня 1998 року було змінено і ОСОБА_3 безоплатно було передано у власність земельну ділянку площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою.

Згідно договору правління колгоспу ім. «Радянської Армії» від 26 жовтня 1988 року та рішення Косівської сільської Ради Котовського району Одеської області № 4/3 від 01 жовтня 2010 року ОСОБА_2 передано у власність (безоплатно) земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку ту ж земельну ділянку (присадибну ділянку) загальною площею 0,15 га по АДРЕСА_1

ОСОБА_2 звертався до Косівської сільської ради Котовського району Одеської області із заявою про закріплення за ним 0,15 га земельної ділянки яку надано ОСОБА_4 у користування, але рішенням ради в цьому йому було відмовлено.

Проте, як встановлено судом, позивач самовільно захопив спірну земельну ділянку, що надана ОСОБА_3 та встановлено актом Косівської сільської Ради Котовського району Одеської області від 14 серпня 2013 року її відповідним рішенням № 131 від 17 лютого 2012 року, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2014 року, яке залишено в чинній силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 червня 2014 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача стосовно неправомірності прийнятих сільською Радою рішень з приводу посилок на порушення його права користувача на спірну земельну ділянку та неправомірність рішення сільської Ради.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 квітня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 11.12.2015 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький