Справа № 712/10771/15-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, у якому просив:

- дії Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області щодо неправильного начислення з подальшою відмовою у перерахуванні щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці позивача - визнати неправомірними;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_5 та призначити його у розмірі 82 відсотки від суми грошового утримання судді, який працював на відповідній посаді, починаючи з 10.02.2015 року, з урахуванням фактично сплаченого позивачу у цей період часу щомісячного довічного грошового утримання та забезпечити його виплату в подальшому.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області (надалі також УПФУ в м. Черкасах або апелянт) посилається на те, що судом першої інстанції неправильно визначено час виникнення спірних відносин і як наслідок помилково застосовані норми матеріального права, які їх регулюють. А саме, суд обґрунтовує своє рішення відповідно до законодавства чинного на момент подання заяви про відставку (26 грудня 2014 року) і безпідставно вважає саме цей момент фактом виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, фіксування звукозаписувального засобу при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи ОСОБА_5 15.12.2013 року звернувся із заявою до Вищої ради юстиції, в якій просив внести подання про звільнення його з посади судді апеляційного суду Черкаської області після двадцяти років роботи у кримінальній колегії у зв'язку з подачею ним заяви «Про відставку».

11.02.2014 року Вищою радою Юстиції за № 164/0/15-14 прийнято Рішення про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_5 з посади судді апеляційного суду Черкаської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 59-VIII від 25 грудня 2014 року у зв'язку з поданням заяв про відставку звільнено з посад суддів, зокрема ОСОБА_5

Наказом голови Апеляційного суду Черкаської області № 11 від 05.02.2015 року звільнено з посади судді апеляційного суду Черкаської області у зв'язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_5 05.02.2015 року на підставі Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 59-VIII від 25 грудня 2014 року.

06.02.2015 року за № 2344/14 Апеляційний суд Черкаської області направив УПФУ в м. Черкасах Подання № 5 від 05.02.2015 року «Про встановлення щомісячного грошового утримання судді у відставці» щодо ОСОБА_5.

10.02.2015 року ОСОБА_5 звернувся до управління ПФУ в м. Черкасах Черкаської області з заявою про перехід з пенсії за віком на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

11.02.2015 року відповідачем було надано довідку про те, що ОСОБА_5 перебуває на пенсійному обліку в УПФУ в м. Черкасах Черкаської області і отримує пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання в розмірі 3815,86 грн.

27.02.2015 року відповідачем було надано довідку про те, що ОСОБА_5 перебуває на пенсійному обліку в УПФУ в м. Черкасах Черкаської області і отримує пенсію за віком інв. 2 групи загального захворювання в розмірі 12058,20 грн.

02.04.2015 року ОСОБА_5 звернувся до УПФУ в м. Черкасах для надання письмової довідки-розрахунку отриманого ним розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

24.04.2015 року УПФУ в м. Черкасах роз'яснено, що розмір довічного грошового утримання встановлено з урахуванням 60% грошового утримання судді, якій працює на відповідній посаді, що для позивача складає 12058,20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що до позивача мають застосовуватись норми законодавства діючі на момент прийняття Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 59-VIII від 25 грудня 2014 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Постанова Верховної Ради України № 59-VIII від 25 грудня 2014 року «Про звільнення суддів» була підписана Головою Верховної Ради України вже на наступний день, а саме 26 грудня 2014 року, та в цей же день направлена до Апеляційного суду Черкаської області для виконання із супровідним листом Державної судової адміністрації України за № 8-7095.

Суд першої інстанції вважає, що не залежно від того, коли суддя звернувся з відповідною заявою до органів УПФУ про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання, при призначенні такого утримання судді у відставці відповідач зобов'язаний був керуватися Законом, який був чинний на час припинення ВРУ повноважень судді, а саме Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ (надалі також Закон № 2453-VІ), в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011 року (надалі також закон № 3668-VІ) та рішенням по них Конституційного суду України від 3.06.2013 року № 3-рп/2013 (справа № 1-2/2013 р). Крім того, слід враховувати, що можливість нарахування пенсії залежить від того, коли адміністрацією суду будуть підготовленні для цього необхідні документи, включаючи наказ про звільнення судді, та інших об'єктивних чи суб'єктивних обставин.

За таких обставин застосування відповідачем до позивача вимог частини третьої статті 138 Закону № 2453-VІ в редакції, що набрала чинності з 01.01.2015 року, згідно із Законом України «Про внесення змін та визнання такими,що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року за № 76- VIII, і якою передбачений 60-ти відсотковий розмір грошового утримання судді у відставці - є противоправним.

На момент подачі позивачем заяви про відставку, а саме 15 грудня 2013 року, стаття 138 Закону № 2453-VІ в редакції Закону № 3668-VІ, яка регулює питання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в своїй частині третій передбачала, що «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працював на відповідній посаді». При цьому, згідно Рішення Конституційного суду України від 03.06.2013 року № 3- рп/2013 (справа № 1-2/2013 р.), положення частини третьої статті 138 Закону № 2453- VІ були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому не підлягаючими застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VІ в редакції до змін, внесених Закону № 3668-VІ, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Конституційний суд України, визначив, що «дія статті 2 Закону № 3668-VІ не поширюється на Закон № 2453-VІ», а «дія абзацу другого пункту два розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI не поширюється на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання)».

Аналіз наведених фактичних даних, норм Закону та рішень Конституційного суду, з урахуванням проголошеного Конституцією України принципу верховенства права свідчить про те, що позивач набувши право на відставку 15 грудня 2013 року, коли у встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ (у чинній тоді його редакції), подав до Вищої Ради юстиції України заяву про відставку з посади судді.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_5 звільнений з посади судді наказом № 11 від 05.02.2015 року, а отже, саме з цього часу має право на призначення пенсії, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або прозвільнення з посади за власним бажанням.

З дня задоволення заяви позивача Верховною Радою України і звільнення його у відставку відповідною постановою ВРУ № 59-VIII «Про звільнення суддів», тобто з 26 грудня 2014 року, він набув право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці належного розміру.

В період з моменту подачі позивачем заяви про відставку і до прийняття рішення ВРУ про її задоволення та звільнення з посади судді, тобто з 15.12.2013 року - по 26.12.2014 року, були прийняті ВРУ і внесені до змісту цієї норми Закону (включаючи Закону від 28.12.2014 року № 76-VIII, який взятий відповідачем в обґрунтування свого розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання щодо позивача, як судді у відставці) - в частині, що звужують зміст і обсяг конституційних гарантій матеріального ( грошового) забезпечення судді, а значить і його незалежності, застосовуватись не можуть. Оскільки, у відповідності до статті 58 Конституції України, погіршуючи становище об'єкта застосування у порівнянні з попереднім вони не можуть мати зворотної дії у часі.

Крім того, Положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за яким статус судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, повинен забезпечувати останньому право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

З наявних у справі матеріалів, вбачається, що стаж роботи позивача на посаді судді Апеляційного суду Черкаської області складає 21 рік 2 місяці та 4 дні.

Станом на 26.12.2014 року, коли у позивача виникло право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, розмір належних йому виплат має становити не 60%, а 80% грошового утримання судді, який працював на відповідній посаді» плюс «два відсотки заробітку за один повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання» (згідно до ч. 3 ст. 138 Закону № 2453-VI у редакції, чинній, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3- рп/2013, на момент подачі ним 15.12.2013 року заяви про відставку і виникнення на неї права), що складає 82 відсоткам грошового утримання судді, який працював на відповідній посаді.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у призначенні щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 80 %, яку він розцінює як переведення за заявою позивача 10.02.2015 року за власним бажанням вибору одного виду пенсії на інший - є безпідставними.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо забезпечення виплати грошового забезпечення в подальшому, оскільки права позивача в цій частині не порушені, а тому не має підстав для їх задоволення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області задовольнити частково.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати відмову Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області щодо перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_5 протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України у м. Черкасах Черкаської області здійснити перерахунок ОСОБА_5 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та призначити його у розмірі 82 відсотки від суми грошового утримання судді, який працював на відповідній посаді, починаючи з 10.02.2015 року, з урахуванням фактично сплаченого позивачу за цей період часу щомісячного довічного грошового утримання.

У задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до спеціального Фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.