Справа № 752/17048/15-а
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Желтобрюх І.Л., Шостака О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва від 13.07.2015 за №11160/14 про відмову у призначення позивачу пенсії.

- зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва зарахувати позивачу час роботи на посадах інспектора і спеціаліста другої та першої категорії Генеральної прокуратури України в період з 10 серпня 1992 року по 04 серпня 2002 року до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», та призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугою років з моменту звернення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у липні 2015 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Так, листом Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва від 13.07.2015 року № 11160/14 було відмовлено у призначені ОСОБА_2 пенсії за вислугу років. Відповідач мотивував відмову тим, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне/довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України» «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «;Про національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з чим з 1 червня 2015 року пенсії у порядку та на умовах, визначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Також, Управлінням пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва встановлено, що загальний стаж роботи позивача складає 22 роки 10 місяців 27 днів, у тому числі вислуга років - 12 років 11 місяців 2 дні.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1, ОСОБА_2 в період з 10 серпня 1992 по 04 серпня 2002 року працювала на посадах інспектора та спеціаліста 2 та 1 категорії Генеральної прокуратури України. Вказаний стаж не зарахований до стажу роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, у зв'язку з тим, що на той час вона не мала вищої юридичної освіти.

Однак, позивач у 2003 році закінчила Національну юридичну академію ім. Я.Мудрого, отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста, що підтверджено відповідними документами, а саме Дипломом серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 ЗУ «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно Наказу Головного управління державної служби України від 1 вересня 1999 року № 65 передбачено, що державний службовець повинен мати, як правило, повну вищу освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст, магістр) за спеціальностями галузі «Державне управління» або іншими, професійно орієнтованими для державної служби, з додатковим підвищенням кваліфікації за професійними програмами вказаної галузі, а на посадах спеціалістів у 11 категорії державних службовців припустимо використання фахівців з базовим рівнем вищої освіти (бакалавр).

Відповідно до довідника типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців, затвердженого наказом Нацдержслужби України №11 від 13.09.2011, яка чинна на сьогоднішній день, до посад спеціаліста 2 категорії та спеціаліста встановлено кваліфікаційну вимогу щодо наявності вищої освіти відповідного професійного спрямування.

Відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 та додатку до нього визначені посади і органи, перебування на яких зараховується до стажу державної служби, у тому числі на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, до яких, зокрема, віднесено роботу на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури.

Таким чином, лише після введення у дію відповідних нормативно-правових актів постала вимога щодо обов'язкової наявності у осіб, які займають посади державних службовців вищої освіти.

Так, посади на яких перебувала ОСОБА_2 в період з 10 серпня 1992 року по 04 серпня 2002 року на даний час відносяться до посад державних службовців, однак, на час коли позивач займала вказані посади, до кандидатів на їх зайняття не було вимог щодо вищої освіти.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка передбачає, що до 22-річного стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, не підлягають застосуванню. А тому вищевказаний стаж державної служби позивача повинен зараховуватись до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що у зв'язку з доглядом за батьком та дитиною, що підтверджено відповідними довідками, позивач фактично була позбавлена можливості звернутись до Управління Пенсійного фонду України у Голосіївському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії до набуття чинності законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 41, 197, 183-2, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та подальшому оскарженню

не підлягає.

Головуючий Я.С. Мамчур

Судді І.Л. Желтобрюх

О.О. Шостак

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Шостак О.О.

Желтобрюх І.Л.