Справа № 233/6229//14-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року м. Київ К/800/10744/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2014 року ОСОБА_4 пред'явив позов до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про визнання рішення відповідача від 11 вересня 2014 року щодо відмови в переведенні його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №1) незаконним та його скасування; зобов'язання відповідача зарахувати йому до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період роботи з 10 січня 1989 року по 10 листопада 1989 року на посаді електрогазозварювальника 5 розряду на Костянтинівському металургійному заводі ім. Фрунзе, що становить 10 місяців 1 день; зобов'язання відповідача перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список № 1) з 2 вересня 2014 року.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області від 11 вересня 2014 року щодо відмови в переведенні ОСОБА_4 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №1), зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі зарахувати ОСОБА_4 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період роботи з 10 січня 1989 року по 10 листопада 1989 року на посаді електрогазозварювальника 5 розряду на Костянтинівському металургійному заводі ім. Фрунзе, що становить 10 місяців 1 день, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі перевести ОСОБА_4 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №1) з 2 вересня 2014 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області задоволено.

Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2014 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що 2 вересня 2014 року позивачем була подана заява до Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

11 вересня 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі своїм рішенням відмовив йому в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, мотивуючи цю відмову тим, що у нього відсутній необхідний стаж роботи 8 років за Списком № 1, і який, на думку відповідача, складає 7 років 7 місяців 15 днів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що записи у трудовій книжці ОСОБА_4 та вказана довідка підприємства підтверджують пільговий характер його роботи за посадою електрогазозварювальника, тому відповідачем неправомірно відмовлено йому у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 10 січня 1989 року по 10 листопада 1989 року на Костянтинівському металургійному заводі ім. Фрунзе, і як наслідок, у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції вказав, що відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що період роботи позивача з 10 січня 1989 року по 10 листопада 1989 року неможливо врахувати при визначенні права на пенсію на пільгових умовах, оскільки цей період не охоплює час роботи після 21 серпня 1992 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незалежно від місця останньої роботи право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівники, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Згідно частини 4 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Пунктом «а» статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із записів у трудовій книжці, позивач працював на посаді електрогазозварювальника з 10 січня 1989 року по 10 листопада 1989 року. У цей період посада електрогазозварювальника не була внесена до Списку № 1, затвердженого постановою Радою Міністрів СРС від 22 серпня 1956 року № 1173.

Конституційний Суд України в пункті 2 мотивувальної частини Рішення від 9лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказав, що загальновизнаний принцип права про дію нормативно-правових актів у часі закріплено в частині першій статті 58 Конституції України. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. При цьому Конституційний Суд України роз'яснив, що положення частини першої статті 58 Основного Закону України про дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що «вона починається з моменту набрання актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце».

Наведене дає підстави для висновку про те, що дія Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, яким вперше віднесено до посад та робіт, які дають право на призначення працівникам пенсії за віком на пільгових умовах, професію електрогазозварювальника, не може поширюватися на правовідносини, пов'язані з виконанням трудових функцій на цій посаді позивачем, які мали місце до набрання цим Списком чинності.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 07 травня 2012 року у справі № 21-429а11.

Суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки період роботи позивача з 10 січня 1989 року по 10 листопада 1989 року не можливо врахувати при визначенні права на пенсію на пільгових умовах.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: