Справа № 2а-4385/12/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2015 р. м. Київ К/9991/60525/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2012 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2012 року

у справі № 2а-4385/12/2670

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 09 вересня 2011 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2012 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2012 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі фізична особа - підприємець ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2012 року і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Печерському районі м. Києва була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог чинного законодавства з питань оподаткування фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за період з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2010 року, за результатами якої складений акт № 44/1704- від 23 серпня 2011 року.

За висновками акта перевірки, позивачем були порушені вимоги підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет за 4 квартал 2010 року, на суму 31165,20 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що у період з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2010 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 застосовувала спрощену систему оподаткування, обліку та звітності і не була зареєстрована платником податку на додану вартість. За період з 01 січня 2010 року по 30 вересня 2010 року обсяг виручки підприємця склав 506757,00 грн., з огляду на що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перейшла на загальну систему оподаткування, проте в порушення вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» не зареєструвалась платником податку на додану вартість. Згідно наданих на перевірку документів у 4 кварталі 2010 року підприємець отримала валовий дохід у розмірі 155826,00 грн., проте не нарахувала на вказану суму доходу податкові зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 31162,20 грн.

09 вересня 2011 року ДПІ у Печерському районі м. Києва на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України збільшила фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на 38956,50 грн., у тому числі: 31165,20 грн. - за основним платежем, 7791,30 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що платник єдиного податку, перевищивши граничний розмір виручки, повинен з наступного кварталу перейти на загальну систему оподаткування, а суму виручки, яка перевищує встановлений Указом України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» обсяг, оподаткувати із застосуванням правил загальної системи оподаткування. Також, суд виходив з того, що з 4 кварталу 2010 року позивач повинна була зареєструватись платником податку на додану вартість та, відповідно, задекларувати відповідні суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Однак, погодитись з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва, пунктом 1 статті 1 якого передбачається надання фізичним особам права перебувати на такій системі оподаткування за умови, якщо вони здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500000,00 грн.

Відповідно до статті 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України.

У той же час, Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не містить положень, які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують граничний розмір, встановлений законодавцем.

Відповідно до вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у том числі з використанню локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Таким чином, обрахування встановленого підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) граничного обсягу оподатковуваних операцій, з досягненням якого пов'язується обов'язок зареєструватись платником податку на додану вартість та з його сплати, здійснюється після переходу на загальну систему оподаткування.

За непідтвердження факту перевищення позивачем встановленого підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) граничного обсягу оподатковуваних операцій після переходу на загальну систему оподаткування, з досягненням якого пов'язується обов'язок зареєструватись платником податку на додану вартість та з його сплати, визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість є безпідставним.

Як вбачається з наведених податковим органом у акті перевірки обсягів виручки (без податку на додану вартість), отриманої позивачем 4 кварталі 2010 року, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 не був перевищений встановлений підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) граничний обсяг оподатковуваних операцій.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність здійсненого відповідачем донарахування позивачу грошових зобов'язань з податку на додану вартість за період, який перевірявся, у загальній сумі 38956,50 грн., оскільки поширення загальної системи оподаткування, зокрема, положень Закону України «Про податок на додану вартість», на платника можливе з моменту перевищення розміру виручки визначеного статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» після перевищення ним граничного обсягу оподатковуваних операцій, встановленого підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки до цього часу він не є платником податку на додану вартість.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли неправомірного висновку про відсутність підстав для скасування оспрюваного податкового повідомлення-рішення від 09 вересня 2011 року № , у зв'язку з чим ухвалені у даній справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, а також зважаючи на те, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2012 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2012 року і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог та скасування податкового повідомлення-рішення від 09 вересня 2011 року № .

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва № від 09 вересня 2011 року.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна