Справа № 802/3720/15-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 грудня 2015 р. Справа № 802/3720/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представники відповідачів: не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ "ІМЕКСБАНК" ОСОБА_3 (відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач 2)

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в АТ "ІМЕКСБАНК" ОСОБА_4 (відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач 2) у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_2, НОМЕР_1, жительку АДРЕСА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "ІМЕКСБАНК" ОСОБА_4 включити ОСОБА_2, НОМЕР_1, жительку АДРЕСА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та передати дану інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2, НОМЕР_1, жительку АДРЕСА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до Реєстру вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити відшкодування коштів за вкладом згідно договору № НОМЕР_3 від 22.01.2015 року про приєднання до публічного Договору № 1 банківського вкладу (депозиту) "Постійний клієнт" 3 міс. 17%" (вид вкладу "ПосКлЗм17%) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що 22.01.2015 року з АТ "ІМЕКСБАНК" нею було укладено Договір № НОМЕР_3 про приєднання до Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року. На виконання умов цього договору на депозитний рахунок банку нею внесені грошові кошти в сумі 150 000 грн. Датою повернення вкладу мало бути 27.04.2015 року під відсоткову ставку 17 % річних. Однак, в травні 2015 року ОСОБА_2 отримала лист від 13.05.2015 року у якому зазначено, що 26.01.2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 50 "Про віднесення ПАТ "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних", що стало підставою для запровадження у цій банківській установі тимчасової адміністрації. Із дзвінків на гарячу лінію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 стало відомо, що її прізвище відсутнє у загальному реєстрі вкладників АТ "ІМЕКСБАНК".

Позивач вважає, що відповідач протиправно не включає її до переліку осіб, які мають право на отримання такого відшкодування, у зв'язку з чим вона вимушена звертатися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 19.11.2015 року в порядку статті 55 КАС України було замінено первинного відповідача - уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "ІМЕКСБАНК" ОСОБА_4 на його правонаступника - уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "ІМЕКСБАНК" ОСОБА_3

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 у судове засідання не з'явились, поважність причин неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення судових повісток.

Разом з тим, свою позицію щодо заявлених ОСОБА_2 позовних вимог відповідач 1 навів у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с. 56-61). З їх змісту вбачається, що на виконання наказу Уповноваженої особи Фонду № 34-в від 05.02.2015 року була створена комісія та призначено проведення перевірки договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних/карткових рахунків), укладених з АТ "ІМЕКСБАНК" протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації, за результатами якої виявлено ряд правочинів, обставини вчинення яких свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами банку сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду. Однією з таких операцій був правочин, здійснений із ОСОБА_2 22.01.2015 року. Так, наявний на 22.01.2015 року залишок коштів у касі відділення банку № 322 у м. Вінниці, де було укладено договір, не дозволяв здійснити операцію щодо видачі вищевказаних готівкових коштів, а тому комісія банку прийшла до висновку щодо штучності та фіктивності створення правових підстав для отримання позивачкою сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду. Крім того, з 16.01.2015 року усім відділенням АТ "ІМЕКСБАНК" було заборонено приймати депозитні вклади. Незважаючи на це начальником відділенням банку № 322 у м. Вінниці з позивачкою було підписано Договір банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_3 від 22.01.2014 року, що також свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання сум гарантованого відшкодування. Відтак, Уповноважена особа Фонду звернулася до правоохоронних органів із заявою про проведення відповідної перевірки та запровадила тимчасове обмеження банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам, які допустили порушення, в тому числі і щодо позивачки.

Представник відповідача 2 в свою чергу також надав письмові заперечення проти позову (а.с. 45-46) у яких зазначив, що виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів затверджує загальний реєстр виключно на підставі переліку вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою, а оскільки позивача не було включено уповноваженою особою до переліку вкладників, Фонд гарантування не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню ОСОБА_2 до загального реєстру та виплаті відшкодування.

Оскільки неявка представників відповідачів згідно положень ст. 128 КАС України не є перешкодою для розгляду справи у судовому засіданні, справа розглянута судом за наявними у ній доказами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши заперечення відповідачів, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 22.01.2015 року між ОСОБА_2 (вкладник) та відділенням № 322 АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Вінниці (Банк) було укладено Договір № НОМЕР_3 про приєднання до Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника строком на 95 днів вклад у розмірі 150 000 грн. та зобов'язується повернути його і сплатити проценти за його користування за процентною ставкою 17 % річних (а.с. 8). На виконання умов цього договору на депозитний рахунок банку було внесено грошові кошти в сумі 150 000 грн.

Встановлено, що 15.01.2015 року постановою Правління Національного банку України № 16/БТ "Про віднесення АТ "ІМЕКСБАНК" до категорії проблемних" Банк було віднесено до категорії проблемних та для стабілізації його діяльності та відновлення його фінансового становища було запроваджено певні обмеження.

В подальшому, постановою Правління Національного банку України від 26.01.2015 року № 50 ПАТ "ІМЕКСБАНК" віднесено до категорії неплатоспроможних. У зв'язку з цим, 26.01.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 16 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК", відповідно до якого з 27.01.2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ "ІМЕКСБАНК" ОСОБА_4

13.05.2015 року за вих. № 5981 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на адресу позивача було направлено лист про тимчасове призупинення виплати сум гарантованого відшкодування за всіма операціями, здійсненими ОСОБА_2 чи на її користь в установі банку, посилаючись на попередні висновки про те, що до моменту запровадження тимчасової адміністрації за участі позивача в установі АТ"ІМЕКСБАНК" було проведено ряд операцій, що можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерій нікчемності.

З матеріалів справи вбачається, що 22.05.2015 року, ОСОБА_5 звернувся від себе та від імені ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ОСОБА_4 з поясненнями на даний лист від 13.05.2015 року та з вимогою виплатити суми гарантованого відшкодування в тому числі і за договором № НОМЕР_3 від 22.01.2015 року.

Також вбачається, що у зв'язку з відсутністю ОСОБА_2 у загальному реєстрі вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які можуть отримати відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, позивачем було направлено два листа від 13.07.2015 року та 05.08.2015 року на ім'я Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_6 з вимогою надати роз'яснення щодо виплати гарантованої суми.

Судом встановлено, що усі вищезазначені звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були отриманні Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів та Фондом гарантування вкладів, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення (а.с. 13), проте позитивно вирішені для позивача не були, що і зумовило її звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Правовідносини, пов'язані із відшкодуванням коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, насамперед регулюються Цивільним кодексом України та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі-Закон №4452-VI).

Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відтак, враховуючи наявність укладеного між ОСОБА_2 та АТ "ІМЕКСБАНК" в особі начальника відділення № 322 у м. Вінниці ОСОБА_7 Договору № НОМЕР_3 від 22.01.2015 року про приєднання до Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року, позивач в розумінні положень Цивільного кодексу України та Закону № 4452-VI вважається вкладником.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України №4452-VI Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

В силу вимог ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Водночас частиною 4 статті 26 цього Закону визначено кошти, які не відшкодовуються за рахунок Фонду, а саме кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; розміщені на вклад власником істотної участі банку; розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; за вкладами у філіях іноземних банків; за вкладами у банківських металах.

Судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 105 від 27.05.2015 року "Про початок процедури ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" з 27.05.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ІМЕКСБАНК" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 строком на 1 рік з 27.05.2015 року по 26.05.2016 року включно.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 3-6 ст. 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі по тексту - Положення) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Так, із наданої уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" інформації, судом встановлено, що на даний час реєстр вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб сформований, проте ОСОБА_2 в зазначений реєстр не включена.

Проте, змістовний аналіз вищенаведених правових норм вказує на те, що оскільки позивачка ОСОБА_2 є вкладником коштів в АТ "ІМЕКСБАНК", то відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону №4452-VI вона мала б бути включена Уповноваженою особою Фонду до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію цього банку.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача 2 у письмових запереченнях на те, що обставини вчинення операцій за рахунком ОСОБА_2 свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання сум гарантованого відшкодування за рахунок Фонду, що може призводити до їх нікчемності, з огляду на таке.

Судом встановлено, що у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ "ІМЕКСБАНК" № 34-в від 05.02.2015 р. була створена комісія та призначено проведення перевірки укладених Банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних/карткових рахунків), а також обставин зарахування грошових коштів на вказані рахунки.

Вказаною перевіркою було встановлено, що операції за рахунком ОСОБА_2 були здійсненні без фактичного внесення/отримання фізичними особами готівкових коштів, а саме шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунків інших клієнтів, зокрема ОСОБА_5 на рахунок ОСОБА_2

Так, на думку відповідачів здійснення 22.01.2015 року банківських операцій за рахунком ОСОБА_2 у зазначений спосіб свідчить про порушення передбачених постановою Правління Національного банку України № 16/БТ від 15.01.2015р. "Про віднесення банку до категорії проблемних" заборон, а саме заборону здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Проте, суд із зазначеними доводами відповідачів погодитись не може, оскільки прямої заборони здійснювати банківські операції, зокрема вносити кошти на депозитний рахунок шляхом безготівкового перерахування коштів із рахунку одного клієнта банку на рахунок іншого клієнта ані постановою № 16/БТ від 15.01.2015р. "Про віднесення банку до категорії проблемних" ані чинним законодавством не встановлено.

Більше того, постанова Національного банку України № 16/БТ від 15.01.2015р. "Про віднесення банку до категорії проблемних" відповідно до ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" становить банківську таємницю, відповідно, уся інформація, що у ній викладена, в тому числі і про встановленні обмеження, позивачу на момент укладення договору № від 22.01.2015 року відома не була.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку ОСОБА_2 лише звернулась до АТ "ІМЕКСБАНК" з метою укладання договору банківського вкладу (депозиту), який власне і був укладений 22.01.2015 року за №, при цьому ОСОБА_2 на виконання умов договору на відповідний рахунок було перераховано кошти в сумі 150000,00 грн., які були прийняті працівниками відділення Банку №322, тобто питання щодо способу внесення коштів на депозитний рахунок вирішувались безпосередньо працівниками відділення АТ "ІМЕКСБАНК", які були повідомленні про встановленні постановою № 16/БТ від 15.01.2015р. "Про віднесення банку до категорії проблемних" обмеження, а тому будь яких неправомірних дій спрямованих на штучне створення правових підстав для отримання сум гарантованого відшкодування за рахунок Фонду зі сторони позивача судом не вбачається.

Із матеріалів справи судом встановлено, що питання правомірності дій посадових осіб Банку на даний час є предметом досудового розслідування СВ ГУМВС України у Одеській області, що зареєстроване в ЄРДР за №00000273, а також предметом перевірки ГУ БКОЗ СБ України.

Разом з тим, на переконання суду, здійснення досудового розслідування правоохоронними органами не є підставою для не виплати ОСОБА_2 суми гарантованого відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Суд також не погоджується із посиланнями представника відповідачів на встановлене постановою № 16/БТ від 15.01.2015 року обмеження, зокрема заборону здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки останнє стосується договорів чинних на момент винесення вказаної постанови від 15.01.2015 року тобто укладених до 15.01.2015 року.

В даному випадку договір між ОСОБА_2 та АТ "ІМЕКСБАНК" № НОМЕР_3 був укладений 22.01.2015 року, тобто після винесення Національним банком України постанови № 16/БТ від 15.01.2015 року "Про віднесення банку до категорії проблемних", про існування якої позивачу взагалі не було відомо, оскільки як вже було встановлено судом вище, остання відповідно до ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" становить банківську таємницю.

Крім того, на переконання суду вказані банківські операції, що відбулись 22.01.2015 року жодним чином не призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду за рахунком ОСОБА_2, оскільки вказана сума відшкодування не перевищує встановленого граничного розміру (200000,00 грн.) такого відшкодування.

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо неможливості включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв'язку із надходження коштів на рахунок позивача внаслідок "дроблення" великого депозиту іншого клієнта, оскільки відповідно до визначення статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладом, у тому числі, є кошти, які надійшли для вкладника на умовах договору банківського рахунку; при цьому, ОСОБА_8 України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме, що вкладом повинні бути лише кошти, внесені безпосередньо вкладником.

Крім того, суд зауважує, що факт знаходження на рахунку позивача грошових коштів у розмірі 150000 гривень відповідачами не заперечується.

Таким чином, Уповноваженою особою Фонду не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, в межах гарантованої суми відшкодування, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Що ж до інших доводів відповідачів про можливу наявність ознак нікчемності укладеного між АТ "ІМЕКСБАНК" та ОСОБА_2 договору № НОМЕР_3 від 22.01.2015 року, оскільки останній був укладений у період застосування обмежень, встановлених у відповідності до постанови Правління Національного банку України № 16/БТ від 15.01.2015р. "Про віднесення банку до категорії проблемних", суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Таким чином, порядок дій Уповноваженої особи Фонду у випадку виявлення ознак нікчемності укладених банком договорів законодавчо врегульований.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про те, що на момент її розгляду жодних повідомлень про нікчемність договору № НОМЕР_3 від 22.01.2015 року Уповноваженою особою прийнято не було, як і не вчинено інших дій щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Більше того, Уповноваженою особою взагалі не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI, та не наведено, які саме ознаки нікчемного правочину має договір № НОМЕР_3 від 22.01.2015 року.

Натомість, аналіз положень Закону № 4452-VI дає підстави для висновків, що вчинення Уповноваженою особою Фонду дій щодо застосування наслідків нікчемності тих чи інших договір не звільняє таку особу від обов'язку протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку сформувати повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, який прямо закріплено у ч. 2 ст. 27 цього Закону.

Крім того, серед прав Уповноваженої особи Фонду, передбачених частиною 2 статті 37 Закону № 4452-VI, відсутнє право не включати до вищезазначеного переліку тих вкладників, договори з якими, на думку Уповноваженої особи, мають ознаки нікчемності.

Так, частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина 3 цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Відповідачами не наведено, а судом не було встановлено підстав для визнання нікчемним договору № НОМЕР_3 від 22.01.2015 року. Відповідачами також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам роз'яснено, що відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом.

По суті ті мотиви які наведені у письмових запереченнях відповідача 1 з яких останій пов'язує нікчемність договору № НОМЕР_3 від 22.01.2015 року, є характерними для оспорюваного правочину, який може бути визнаний недійсний лише за рішенням суду, а не власною волею уповноваженої особи Фонду.

Також, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Суд зауважує, що відповідного судового рішення про визнання недійсним договору № від 22.01.2015 року, матеріали справи не містять, а про існування таких судових рішень ні суду, ні сторонам не відомо.

Таким чином, на думку суду, договір банківського вкладу від 22.01.2015 року, укладений між позивачем та банком, не має ознак нікчемного правочину неплатоспроможного банку з підстав, перелічених у частині третій статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Окрім цього, у наданих письмових запереченнях представник відповідачів зазначає, що 22.01.2015 року подібні банківські операції (розбивка вкладів) у відділені Банку №322 м. Вінниця мали системний характер, зокрема операції за банківським рахунком ОСОБА_8, яка також внесла кошти на депозитний рахунок шляхом безготівкового перерахування коштів із рахунку іншого клієнта банку - ОСОБА_9 на свій рахунок.

Разом із тим, представник відповідача не враховує ту обставину, що відповідна бездіяльність уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" щодо не включення ОСОБА_10 до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб була визнана протиправною за судовим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.06.2015 року по справі №802/1434/15-а, яке згідно інформаційних даних комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" набуло законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.09.2015 року.

Таким чином, враховуючи усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Із матеріалів справи вбачається, що на даний час реєстр вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб сформований, проте пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачена можливість надання уповноваженою особою Фонду протягом процедури ліквідації Банку додаткової інформації стосовно зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування

Таким чином, враховуючи наведене та беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів позивачки, порушених протиправною бездіяльністю відповідача, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для покладення на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" обов'язку включити ОСОБА_2 у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "ІМЕКСБАНК" за рахунок Фонду та передати дану інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити відшкодування коштів за її вкладом, суд зазначає наступне.

З приписів ст.ст. 26, 27 та 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Розділів III і IV Положення вбачається, що Фонд гарантування починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування (200 000 грн.) вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в Загальний реєстр вкладників.

Так, відповідно до частини п'ятої статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду Переліку вкладників.

Тобто, виконавча дирекція Фонду затверджує Загальний реєстр виключно на підставі переліку вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою, а оскільки позивача не було включено уповноваженою особою до Переліку вкладників, Фонд гарантування не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню його до Загального реєстру та виплаті відшкодування.

Із зазначеного можна зробити висновок, що у разі включення уповноваженою особою Фонду ОСОБА_2 до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами та передачі цієї інформації до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 підлягає включенню і до Загального реєстру вкладників.

Таким чином, враховуючи те, що судом покладено на Уповноважену особу Фонду обов'язок включити ОСОБА_2 у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ "ІМЕКСБАНК" за рахунок Фонду та передати дану інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наслідком чого буде включення її до Загального реєстру вкладників, а тому звернення позивача з даною позовною вимогою є передчасним. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення цієї вимоги.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. За таких обставин заявлений ОСОБА_2 адміністративний позов належить задовольнити частково.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог частини 3 статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" щодо не включення ОСОБА_2 (НОМЕР_1, жительку АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" включити ОСОБА_2 (НОМЕР_1, жительку АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до переліку вкладників АТ "ІМЕКСБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та передати дану інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, АДРЕСА_1) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 974 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович