Справа № 2-а-5086/11
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-5086/11 Головуючий у 1-й інстанції: Закаблук О.В. Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 26 квітня 2011 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області про зобов'язання здійснити нарахування та щомісячну виплату до пенсії, як дитині війни, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області, в якому просив визнати протиправною відмову управління Пенсійного Фонду України у Кагарлицькому районі Київської області виплатити щомісячне підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком і зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату до пенсії, як дитині війни.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 26 квітня 2011 року позов задоволено, а саме: визнано протиправною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Кагарлицькому районі Київської області виплатити ОСОБА_2 щомісячне підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни " у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Кагарлицькому районі Київської області нарахувати та виплачувати починаючи з 05.02.2011 року ОСОБА_2 щомісячне підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни " у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком для визначення якої підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, установлений у Законі на відповідний місяць.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Колегією суддів апеляційного суду, як судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером за віком та має статус дитини війни, що підтверджується його паспортними даними, пенсійним посвідченням (містить відмітку «Дитина війни») та узгоджується з положенням ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яке відносить осіб, яким на момент закінчення Другої світової війни (02 вересня 1945 року) не виповнилося 18 років до «дітей війни».

Стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлює, що дітям війни щомісячно виплачується соціальна допомога саме в розмірі 30% мінімального розміру пенсії за віком, розмір якої встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та рівняється встановленому для втративших працездатність осіб прожитковому мінімуму, який, в свою чергу, щорічно встановлюється Законом України «Про державний бюджет України» на поточний рік.

Виходячи із загальних засад пріоритету закону над підзаконними актами, слід визнати, що при призначені позивачу надбавки до пенсії, як дитині війни слід виходити з положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою визначено розмір надбавки до пенсії, оскільки постанови Кабінету Міністрів України, за своєю юридичною природою, є підзаконними нормативними актами, мають меншу юридичну силу і не можуть змінювати положення визначені Законом.

Таким чином, особи зі статусом дітей війни мають право на підвищення пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30 % мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та з урахуванням мінімального розміру пенсії для осіб, які втратили працездатність, передбаченої у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Щодо вимог апелянта про порушення прав на майбутнє, то колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. Підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов'язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати.

Отже, вирішуючи питання про зобов'язання нарахувати та виплатити відповідні періодичні платежі, у разі відсутності спору про право особи на отримання підвищення до пенсії або встановлення такого права в судовому порядку, не можна обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про задоволення заявлених позовних вимог стосовно визнання неправомірними дій щодо обмеження виплати Позивачу державної соціальної допомоги, як дитині війни, згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобов'язання провести перерахунок та виплату вказаної допомоги, як дитині війни.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Кагарлицькому районі Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 26 квітня 2011 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.