Справа № 736/1529/15-а
Суддя: Корх О. І.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 736/1529/15-а
Номер провадження 2-а/736/82/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Корха О.І.,

при секретарі Александровій Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Корюківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, про визнання дій протиправними, та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

встановив:

30 листопада 2015 року до Корюківського районного суду Чернігівської області звернулась ОСОБА_1 із позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області (далі - УДВС ГУЮ у Чернігівській області), про визнання дій протиправними, та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 33570923 від 12.11.2015 р..

У позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що Корюківським районним судом було видано виконавчий лист № 2-а-3605/11 від 12.07.2011 р. про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Корюківськї РДА Чернігівської області позивачу ОСОБА_1 нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення, як особі, яка віднесена до 1 категорії постраждалих від аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 3 групи відповідно до ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати, за 2010 рік за виключенням вже виплачених сум у вказаний період.

Вказаний виконавчий лист позивач направила рекомендованим поштовим відправленням до підрозділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Чернігівській області.

12 листопада 2015 року не маючи на це законних підстав, оскільки рішення Корюківського районного суду за виконавчим листом № 2-а-3605/11 року станом на 12.11.2015 р. не виконано в повному обсязі, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Чернігівській області Постиляковою М.Б. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №33570923 на підставі п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження».

З даною постановою позивач не згодна, вважає, що не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження за п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» якими керувався старший державний виконавець.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить заявлені позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача управління виконавчої служби Головного територіальногоуправління юстиції у Чернігівській області в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи УСЗН Корюківської райдержадміністрації Чернігівської області, в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без їх участі, заперечують в задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст.263 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до УДВС ГУЮ у Чернігівській області, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Корюківським районним судом було видано виконавчий лист № 2-а-3605/11 від 12.07.2011 р. про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Корюківськї РДА Чернігівської області позивачу ОСОБА_1 нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення, як особі, яка віднесена до 1 категорії постраждалих від аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 3 групи відповідно до ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати, за 2010 рік за виключенням вже виплачених сум у вказаний період.

Відповідно даних наданих УСЗН Корюківської райдержадміністрації Чернігівської області позивачці ОСОБА_1 було виплачено грошової допомоги 13.05.2011 року в розмірі 90 гривень та донараховано, але не виплачено допомоги за 2010 рік в розмірі 3750 грн..

Вказаний виконавчий лист позивач направила рекомендованим поштовим відправленням до підрозділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Чернігівській області.

12 листопада 2015 року не маючи на це законних підстав, оскільки рішення Корюківського районного суду за виконавчим листом № 2-а-3605/11 року станом на 12.11.2015 р. не виконано в повному обсязі, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Чернігівській області Постиляковою М.Б. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №33570923 на підставі п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження».

З даною постановою позивач не згодна, вважає, що не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження за п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» якими керувався старший державний виконавець.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, постанова суду в частині проведення нарахування та виплатити щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, яка віднесена до 1 категорії постраждалих від аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 3 групи відповідно до ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати, за 2010 рік за виключенням вже виплачених сум у вказаний період, залишилась не виконаною.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, гарантована неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Посилання суб'єктів владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань не є підставою для закриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у paзi, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно iз законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, i повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

В силу положень частини першої статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, дії старшого державного виконавця є протиправними, оскільки ним не були виконані усі дії, що передбачені законом та передують винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження. Відтак, постанова про повернення виконавчого листа винесена відповідачем передчасно, без врахування всіх обставин у справі, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п'ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно з частиною першою статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі «Жовнер проти України» зазначено, що державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду. Положення про те, що державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг підтверджений судовим рішенням, мається в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Гордєєви і Гурбик проти України» від 17 січня 2006 року та в інших.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

В той же час, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Отже старший державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Чернігівській області Постилякової М.Б. про закінчення виконавчого провадження ВП №33570923 від 12.11.2015 року є противною та підлягає скасуванню.

Так як позов підлягає задоволенню, тому слід стягнути з УДВС ГУЮ у Чернігівській області на користь Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст.11, п.11 ч.1 ст.49, ст.75, ст.89 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.6-14, 71, 158-163, 167, 186 КАС України,-

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, про визнання дій протиправними, та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження - задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Чернігівській області Постилякової М.Б. про закінчення виконавчого провадження серії ВП №33570923 від 12.11.2015 року.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Чернігівській області відновити виконавче провадження серії ВП №33570923 від 12.11.2015 року, яке було відкрите на підставі виконавчого листа №2-а-3605/11 згідно постанови Корюківського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2011 року за №2-а-3605/2011.

Стягнути з УДВС ГУЮ у Чернігівській області на користь Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення, за правилами встановленими ст.ст.185 - 187 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги до Корюківського районного суду Чернігівської області з поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя О. І. Корх