Справа № 813/2230/13а
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року Справа № 876/9500/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі міста Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Меркор Україна» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі міста Львова про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «Меркор Україна» звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Львівської області ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Галицькому районі м. Львова Львівської області ДПС від 07.02.2013 року № та від 07.02.2013 року №.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що податкові повідомлення-рішення № та № підлягають скасуванню, оскільки для проведення ремонтних робіт будівлі по вул. Озерній, 1 у с.Дроговиж Миколаївського району Львівської області, здійснених підрядними організаціями, не потрібно було одержувати дозволи для початку таких робіт, відповідно безпідставним є висновок, викладений в акті від 11.03.2013 року №9/22-10/34768216 по результатах планової виїзної перевірки ТзОВ «Меркор Україна», про те, що правочини, укладені ТзОВ «Меркор Україна» з підрядними організаціями щодо здійснення ремонтно-відновлювальних робіт на вищезгаданому об'єкті є нікчемними. Також зазначає, що основна діяльність ТзОВ «Меркор Україна» - реалізація протипожежних дверей, а встановлення цих дверей - це додаткова послуга при продажі цих дверей. При цьому, підприємство не здійснює монтажу дверей без їх продажу. Закуплені комплектуючі до дверей (а це в основному гарнітура до замків, яка досить дорога) встановлюються на двері монтажною групою при монтажі дверей на об'єкті. Оскільки, ці комплектуючі входять у вартість реалізованих дверей (рах.702), але списуються як матеріали при монтажі (рах.703, 903), то вони і збільшують собівартість наданих послуг (рах.903), а тому спотворюють собівартість наданих послуг на рахунках бухгалтерського обліку.

Представники позивача звернули увагу, що підприємство має високу націнку, при якій після списання загальногосподарських витрат, платить суттєву суму податку на прибуток. Тому висновок перевіряючих про завищення витрат при монтажі дверей на суму 823893,0грн. вважають неправомірним. Також, вважають неправомірним висновок, викладений в акті перевірки, щодо незаконності врахування у складі витрат 2011 року від'ємного значення об'єкта оподаткування, отриманого у 2010 році, оскільки постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 року №2а-12121/11/1370 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому р-ні м. Львова № та № від 14.10.2011року за результатами документальної перевірки за період з 01.01.2010 по 30.06.2011, якими донараховано підприємству податкові зобов'язання по даному факту. Крім цього, зазначили, що правомірність врахування у складі витрат 2011 року від'ємного значення об'єкта оподаткування, отриманого у 2010 році підтверджується узагальнюючою податковою консультацією щодо врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, затвердженою Наказом ДПС України від 05.07.12 року №575.

Також ствердили, що в ході перевірки податковим інспекторам надавались акти списання матеріалів, які використані для збільшення вартості об'єктів основних засобів по рах.1522, які підтверджують, що ці витрати пов'язані з господарською діяльністю, однак податковий інспектор безпідставно склала акт про ненадання таких документів

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року позовні вимоги задоволено. Суд виходив з того, що термін «ремонтно-відновлювальні роботи в існуючій будівлі» не входять в перелік, тому відповідно до ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ці роботи не підлягають експертизі, а відповідно реєстрація декларації на початок виконання будівельних робіт не вимагається. Щодо підстав нікчемності правочину, то такі встановлюються законом, а не актами податкових перевірок. Звернуто увагу на те, що позивачем долучено акти списання ТМЦ, проте відповідачем не представлено жодних доказів того, що такі документи запитувались в позивача в актах перевірки. Крім того, висновки про надання послуг по монтажу дверей за цінами нижче сформованої собівартості є безпідставним. З приводу зменшеного відємного значення обєкта оподаткування в 3 кварталі 2011 року, то постановою Львівського окружного адміністративного суду задоволено позов ТзОВ «Меркор Україна», визнано протиправним та скасовано ППР за результатами документальної перевірки за період з 01.01.2010 року по 30.06.2011 року. таким чином, поскільки позивачем обґрунтовано складено декларацію з податку на прибуток за 2 квартал 2011 року, то підстав для зменшення відємного значення обєкта оподаткування попереднього звітного періоду у відповідача не було.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в задоволені позовних вимог.

Покликання маються на те, що судове рішення на яке покликається суд першої інстанції не набрало законної сили. Порушення п..п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п. 150.1 ст. 150 ПК України, ТзОВ завищило р.06.6 декларації «Відємне значення обєкта оподаткування попереднього звітного періоду» за 01.07.2011 року по 31.12.2011 рік. Крім того, встановлено, що ТзОВ здійснювало надання послуг по монтажу дверей за цінами нижче сформованої собівартості. Відтак, позивачем завищено витрати, що враховуються при визначені обєкта оподаткування. У звязку із безпідставним списанням ТМЦ, позивачем занижено податкові зобовязання на суму 19660 грн. Позивачем не представлено дозволів на виконання робіт по будівництву, встановлено порушення порядку заповнення податкової накладної ТзОВ, не додавалась до ДПІ включення сум податку до складу податкового боргу.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ДПІ у Галицькому районі м.Львова Львівської області ДПС проведено планову виїзну перевірку ТзОВ «Меркор Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 30.09.2012 року, за результатами якої складено акт від 11.03.2013 року №9/22-10/34768216 на підставі складеного ДПІ у Галицькому районі м. Львова Львівської області ДПС акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 07.02.2013 року №, яким збільшено ТзОВ «Меркор Україна» суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 481106,75грн., з яких 28719,75грн. штрафні (фінансові) санкції, а також податкове повідомлення-рішення від 07.02.2013 року №, яким збільшено ТзОВ «Меркор Україна» суму грошового зобов'язання з ПДВ на 648050,00грн., з яких 129610,0грн. штрафні (фінансові) санкції.

Щодо висновків ДПІ про нікчемність правочинів, основні мотиви апелянта полягають в застосуванні передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) наслідків нікчемних правочинів, однак з приводу даних посилань колегія суддів звертає увагу на те, що Законом України від 02 грудня 2010 року № 2756-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України» (далі - Закон № 2756-VI), який набрав чинності з 1 січня 2011 року, редакцію статті 228 ЦК України змінено.

Змінами, внесеними до статті 228 ЦК Законом № 2756-VI, встановлено два окремі види недійсності правочинів: ті, що порушують публічний порядок і є нікчемними, та ті, що вчинені з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, і є оспорюваними, недійсність яких прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інші заінтересовані особи можуть заперечувати їх дійсність в судовому порядку на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України).

Таким чином, у новій редакції статті 228 ЦК передбачено, що правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства, може бути визнаний недійсним судом. Також законодавець визначив наслідки визнання такого правочину недійсним.

Відтак, враховуючи наведені норми права, а також позицію Верховного Суду України, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки договірні стосунки позивача з контрагентами мали місце в 2011 році, то в дію вступила норма ст. 228 ЦК України в новій редакції де зазначено, що у разі спірності договору як такий що не виконувався слід доводити окремо в суді. Податковий орган цим не скористався.

Що стосується покликання суду першої інстанції на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 року по справі №2а-12121/11/1370 задоволено позов ТзОВ «Меркор Україна», визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому р-ні м.Львова № та № від 14.10.2011року за результатами документальної перевірки за період з 01.01.2010 року по 30.06.2011 року, то колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2012 року по справі №2а-12121/11/1370 залишено без змін, а ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.12.2014 року № К/800/60925/13 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі міста Львова залишено без задоволення, відтак підтверджено той факт, що ТзОВ «Меркор Україна» обґрунтовано склало декларацію з податку на прибуток за ІІ квартал 2011 року, відтак підстав для зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього звітного періоду у податкового органу не було.

Щодо висновків, викладених в акті перевірки від 03.10.2011 року №3440/23-209/34768216 про відсутність підтвердження фактичного використання товарно-матеріальних цінностей та їх зв'язку з підготовкою, організацією, веденням господарської діяльності ТзОВ «Меркор Україна», то суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що представником позивача долучено акти списання товарно-матеріальних цінностей №60 від 30.09.2011 року, № 79,78 від 21.11.2011 року, водночас, відповідачем не представлено жодних доказів того, що такі документи запитувались у позивача в ході перевірки, однак не були надані, а тому суд правомірно вважав необґрунтованим висновок, викладений в акті перевірки від 03.10.2011 року №3440/23-209/34768216 про відсутність зв'язку списаних товарно-матеріальних цінностей з підготовкою, організацією, веденням господарської діяльності ТзОВ «Меркор Україна».

Крім цього, суд правомірно звернув увагу на те, що реалізація протипожежних дверей є основною діяльністю ТзОВ «Меркор Україна», а встановлення протипожежних дверей є додатковою послугою, яку надає позивач при продажу даних дверей покупцеві. Закуплені комплектуючі до дверей, зокрема гарнітура до замків, встановлюються на двері монтажною групою при монтажі дверей на об'єкті.

Таким чином, саме комплектуючі, які входять у вартість реалізованих дверей (рах.702), але списуються як матеріали при монтажу (рах.703, 903), і збільшують собівартість наданих послуг (рах.903) виключно на рахунках бухгалтерського обліку, але не призводять до заниження собівартості проданих та змонтованих протипожежних дверей, оскільки діяльність ТзОВ «Меркор Україна» є прибуткова.

З огляду на наведене, висновок відповідача про надання послуг по монтажу дверей за цінами нижче сформованої собівартості є безпідставним.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Галицькому районі міста Львова залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року по справі № 813/2230/13а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

ОСОБА_1

Повний текст виготовлено 30.11.2015 року