Справа № 694/1537/15-а
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 694/1537/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Гончаренко Т.В. Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А
16 грудня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ключковича В.Ю.,
суддів Петрика І.Й.,
Собківа Я.М.,
за участю секретаря Шевчук К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області щодо відмови йому в призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача призначити та нарахувати йому пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 08.07.2015 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив що він є уродженцем м. Звенигородка Черкаської області та з 03.10.1977 року по даний час постійно проживає в м. Звенигородка, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року №106 «;Про організацію виконання постанов верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю. Оскільки він проживав в зоні посиленого радіоекологічного контролю та йому видано посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи від 10.02.1993 року згідно з положеннями ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області призначити пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня звернення за призначенням пенсії, а саме з 08.07.2015 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує на неповне та не всебічне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС України, згідно з яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.07.2015 ОСОБА_1 звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі з прохання призначити пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач, вважаючи, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки проживав на території посиленого радіоекологічного контролю з 26 квітня 1986 року по 01.01.1993 рік, тобто необхідні 4 роки, звернувся до суду.
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.
Згідно Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року № 106 "Про перелік пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" - до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона) відноситься м. Звенигородка, Черкаської області.
Судом першої інстанції правильно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , відповідно до паспорта серія НОМЕР_1 виданого Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, з 04.08.1998 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 01.08.1992 (а.с.6-7).
Згідно із даними з військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 прийнятий на військовий облік Звенигородським військовим комісаріатом Черкаської області з 18.12.1980 року (а.с.11-13).
ОСОБА_1 є потерпілим від наслідків аварії ЧАЕС, як особа, яка постійно проживала на території зони посиленого радіологічного контролю, що підтверджується посвідченням категорії 4 серія НОМЕР_3 , виданого Черкаською облдержадміністрацією від 10.02.1993 року (а.с.10).
Відповідно до відповіді №767 від 28.08.2015 року Звенигородського районного сектора в м. Звенигородка УДМС в Черкаській області, інформація щодо попередньої реєстрації ОСОБА_1 до 01.08.1992 року у адресно-довідковій картотеці не зберігається. (а.с. 16).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він проживає по АДРЕСА_3 . Із ОСОБА_1 він є сусідом з 1982 року, оскільки той з 1982 року по даний час проживає по АДРЕСА_1 . Той працював у АТП в м. Ватутіне водієм, проте весь час проживав в м.Звенигородка.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона з 1985 року була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , за адресою проживання своїх батьків, а з чоловіком проживає за адресою АДРЕСА_4 з 1989 року по даний час. В с.Озірна з 2005 року вона лише зареєстрована, але не проживала. Із ОСОБА_1 вона є сусідами, він проживає за адресою АДРЕСА_1 з 1982 року по даний час, з моменту коли він одружився і перейшов жити до будинку своєї дружини. Працював у АТП м.Ватутіне водієм, куди їздив на роботу, проте місце проживання не покидав і не виїжджав з м.Звенигородки.
Судом апеляційної інстанції здійснено прослуховування аудіо запису судового засідання у суді першої інстанції та з свідчень свідка ОСОБА_2 встановлено, що він ніколи не проживав у с. Озірна Звенигородського району. Свідок ОСОБА_3 повідомила, що вона з народження проживала у м. Звенингородка, 1985 року зареєстрована та проживала по АДРЕСА_3 (до цього теж була зареєстрована за цією адресою, але зв`язку із заміжжям та зміною паспорта відмітка про реєстрацію зазначено лише з 1985 року). За вказаною адресою ОСОБА_3 була зареєстрована до 2005 року, після чого була зареєстрована у с. Озірна, але фактично з 1987 року проживала по АДРЕСА_4 оскільки у с. Озірна будували будинок. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції відкидає доводи апелянта щодо того, що особи, які підтвердили факт проживання позивача у м. Звенигородці є жителями села Озірна, оскільки такі твердження пенсійного органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Отже, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що в матеріалах справи міститься всі належні докази, що дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку є протиправними, та вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку підлягають задоволенню, так як ОСОБА_1 , уродженець м. Звенигородка, Черкаської області, постійно проживав з 26.04.1986 року по даний час м. Звенигородка, отже відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.
За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.
Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору задоволено та в порядку ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.
Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" від 14 липня 2011 року № 3674-VI.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року N 484-VIIІ, який набув чинності 01.09.2015 року, внесені зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», встановлено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду, розмір судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягає сплаті при подані позовної заяви.
Частиною 1 цієї статті Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2015 року становить 1218 гривень.
У зв`язку з цим судовий збір за подачу апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції у розмірі 535,92 грн. (487,20 *110%=535,92 грн.) підлягає стягненню з особи, що подала апеляційну скаргу
Керуючись ст.ст. 41,160,198,200, 205,206, 212, 254 КАС України, суд
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі Черкаської області - залишити без задоволення.
Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2015 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.12.2015.

Головуючий суддя: В.Ю. Ключкович

Судді: І.Й. Петрик

Я.М. Собків

.

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.