Справа № 758/1951/15-а
Суддя: Васильченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/1951/15-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В.,

при секретарі - Дмитренко Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зазначила, що 31.12.2014 року вона звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії та надала довідки про складові заробітної плати, однак УПФУ в Подільському районі м. Києва при розрахунку розміру пенсії не включило суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексацію сум заробітної плати, внаслідок чого пенсія виплачується в меншому розмірі.

Посилаючись на те, що відповідач відмовив їй у проведенні перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії УПФУ в Подільському районі м. Києва щодо не врахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації до заробітної плати при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 31.12.2014 року, включивши в суму заробітної плати для обчислення пенсії суми виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації.

У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що відповідач призначив їй пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», не включивши до розрахунку по заробітній платі суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексацію сум заробітної плати, внаслідок чого пенсія виплачується в меншому розмірі.

До початку судового засідання представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та заперечення проти адміністративного позову, в якому просила в задоволенні позову відмовити, оскільки допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога на оздоровлення не є складовою заробітної плати державного службовця, а тому не враховується при здійсненні перерахунку пенсії.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника відповідача на підставі поданих доказів, відповідно до вимог ст.ст. 122, 128 КАС України.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 працює в Національній академії прокуратури України на посаді головного спеціаліста загального відділу. (а.с. 11).

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києві, отримує пенсію за віком, згідно з ЗУ «Про державну службу» (а.с. 20).

З наданих позивачем доказів вбачається, що для призначення пенсії нею було надано відповідачу Довідку про складові заробітної плати (за останні 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» та Довідку про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавки за ранг або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу» згідно яких ОСОБА_1 працювала в Національній академії прокуратури України на посаді головного спеціаліста загального відділу, заробітна плата за станом на 31.12.2014 року становить: посадовий оклад - 1940, 00 грн.; надбавка за ранг - 90, 00 грн.; надбавка за вислугу років (25 %) (за стаж державної служби 15 років 00 міс. 15 днів) - 507, 50 грн.; усього - 2537,50 грн. Крім того останньою було отримано матеріальну допомогу для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань у період з 01.01.2010 р. по 31.12.2014р. - 50933,66 грн. Також із зазначених Довідок вбачається, що на всі виплати, включені в них, було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 11, 12).

Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_1, 31.12.2014 року вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати.

Листом від 02.02.2015 року № 929/02 УПФУ у Подільському районі м. Києва відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що матеріальна допомоги на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати не є складовою заробітної плати, а тому вони не можуть бути враховані для розрахунку пенсії нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове держане соціальне страхування.

Однак суд не може погодитись із законністю таких дій УПФУ в Подільському районі м. Києва, виходячи з наступного.

Так стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їхньої заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державного службовця складається з посадового окладу, надбавок до нього та премій, передбачених цим Законом.

Державний службовець має право також на інші гарантії та компенсації у сфері оплати праці, передбачені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим законом, з яких згідно з цим законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності чим законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, отримані особою виплати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток для обчислення пенсії.

Крім того, аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України в своїй постанові від 20.02.2012 року по справі № 21-430а11.

Судом достовірно встановлено, що УПФУ в Подільському районі м. Києва при обчисленні пенсії позивача, не було враховано матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, у зв'язку з чим суд вважає доведеною ту обставину, що такі дії носять протиправний характер та порушують право позивача, закріплене ст. 46 Конституції України на належний соціальний захист.

Суд також вважає, що при вирішенні зазначеного спору перевагу мають спеціальні норми, які визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист, а тому відповідно до ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, 22 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, при цьому права громадян не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав.

Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави, ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Незважаючи на вимогу вищезазначеної норми Закону, відповідачем не надано жодного належного доказу в спростування вимог позивача, а ті обставини на які вони посилаються об'єктивно спростовуються встановленими в судовому засіданні обставинами, наданими суду позивачем доказами та суперечать Конституції України.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах Конституції України та чинного законодавства України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 186 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва щодо не врахування матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації сум заробітної плати до заробітної плати при призначенні пенсії відповідно до закону України «Про державну службу» неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, з усіх сум заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації сум заробітної плати та виплату пенсії з 30 квітня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. В. Васильченко