Справа № 826/17931/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

09 грудня 2015 року м.Київ К/800/19923/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва

на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року

у справі №826/17931/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва

до Приватного акціонерного товариства "Експериментальне

проектно-конструкторське технологічне бюро "Будпластик"

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва звернулося до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро «Будпластик» про стягнення заборгованості.

З урахуванням зменшених позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва просило суд стягнути заборгованість у сумі 43 782, 87 грн. з відшкодування витрат на виплату різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року, позовну заяву за період з січня 2007 року по квітень 2014 року у сумі 19 329, 39 грн. залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги в частині, суди попередніх інстанцій виходили з того, що заявлена до стягнення заборгованість виникла з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеною відповідно до Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність» і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів. До вказаної заборгованості підлягають застосуванню строки звернення до адміністративного суду, передбачені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з рішенням судів попередніх інстанцій, Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Скаржник у своїй касаційній скарзі посилається на те, що у разі звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», строки звернення до суду, передбачені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, не застосовуються.

Приватне акціонерне товариство "Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро "Будпластик" подало до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому наголошувало на відповідності судових рішень обставинам справи та вимогам законодавства України, просило залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін, належних чином повідомлених про дату, час і місце касаційного розгляду, справу розглянуто в порядку письмового провадження, що передбачено пунктом 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Суд першої інстанції залишаючи без розгляду позовні вимоги в частині за період з січня 2007 року по квітень 2014 року у сумі 19 329, 39 грн., з чим погодився суд апеляційної інстанції зазначив, що заявлена до стягнення заборгованість за вказаний період виникла з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеною відповідно до Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність» і сумою пенсії, призначеної відповідно до інших законодавчих актів. До вказаної заборгованості підлягають застосуванню строки звернення до адміністративного суду, передбачені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглядаючи судове рішення суду апеляційної інстанції, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодексом або іншими законами.

Згідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" від 13.12.1991 №1977-XII, різниця між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України №372 від 24.03.2004 року затверджений Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ і організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи.

Відповідно до ч.5 Порядку розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенси відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додасться до Порядку.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках .

Згідно з частиною 9 Порядку різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3-8 цього Порядку.

Відповідно частини 8 Порядку, у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно частини 15 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Таким чином, у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки) яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 КАС, не застосовуються.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 18 листопада 2014 року №21-496а14.

Враховуючи те, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов»язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, обов»язок по відшкодуванню різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсії обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, покладено на відповідача, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні обмеження щодо строку звернення до суду.

Оскільки, позовні вимоги за період з січня 2007 року по квітень 2014 року у сумі 19 329, 39 грн., не вирішено, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року у справі №826/17931/14 - скасувати.

Справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва до Приватного акціонерного товариства "Експериментальне проектно-конструкторське технологічне бюро "Будпластик" про стягнення заборгованості - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді