Справа № 804/4950/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Київ К/800/35248/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою Дніпропетровського обласного центру зайнятості на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2015 року у справі № 804/4950/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Рибальський кар'єр" до Дніпропетровського обласного центру зайнятості про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ТОВ „Рибальський кар'єр" звернулося в суд з позовом до Дніпропетровського обласного центру зайнятості, в якому просив: скасувати рішення Дніпропетровського обласного центру зайнятості про відмову у видачі дозволу на працевлаштування громадянину Німеччини ОСОБА_1 на посаді генерального директора ТОВ „Рибальський кар'єр", оформлене листом від 12.03.2015 року № 12/12-946; зобов'язати Дніпропетровський обласний центр зайнятості видати Товариству з обмеженою відповідальністю „Рибальський кар'єр" дозвіл на працевлаштування громадянину Німеччини ОСОБА_1 на посаді генерального директора.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в супереч вимогам пунктів 6, 7 Порядку видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, протиправно відмовлено у видачі дозволу на працевлаштування громадянину Німеччини ОСОБА_1 на посаді генерального директора ТОВ „Рибальський кар'єр".

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2015 року, позовні вимоги задоволені. Скасоване рішення Дніпропетровського обласного центру зайнятості про відмову у видачі дозволу на працевлаштування громадянину Німеччини ОСОБА_1 на посаді генерального директора ТОВ „Рибальський кар'єр" оформлене листом від 12.03.2015 року № 12/12-946. Зобов'язаний Дніпропетровський обласний центр зайнятості видати ТОВ „Рибальський кар'єр" дозвіл на працевлаштування громадянину Німеччини ОСОБА_1 на посаді генерального директора.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Дніпропетровський обласний центр зайнятості звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та відмовити в позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з метою отримання дозволу на застосування праці іноземця - громадянина Німеччини ОСОБА_1 на посаді генерального директора товариство з обмеженою відповідальністю „Рибальський кар'єр" 06.03.2015 року звернулося до Дніпропетровського обласного центру зайнятості із заявою до якої були додані наступні документи: копії документів про освіту; копії сторінок паспортного документа іноземця; дві копії фотокартки іноземця; документ, виданий лікувально-профілактичним закладом про те, що особа не хвора на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інші інфекційні захворювання, перелік яких визначено МОЗ; довідку, скріплену печаткою та завірену підписом роботодавця про те, що посада, на якій застосовуватиметься праця іноземця чи особи без громадянства, відповідно до законодавства не пов'язана з належністю до громадянства України і не потребує надання допуску до державної таємниці; довідку МВС про те, що іноземець чи особа без громадянства, які на момент оформлення дозволу перебувають на території України, не відбувають покарання за скоєння злочину та стосовно них не здійснюється кримінальне провадження.

Дніпропетровським обласним центром зайнятості 12.03.2015 року було прийняте рішення про відмову у видачі дозволу на працевлаштування іноземця оформлене листом № 12/12-946 з посиланням на підпункт 6 пункту 24 Порядку видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2013 року за № 437 (далі за текстом -Порядку № 437), яким передбачено, що рішення про відмову у видачі дозволу приймається у разі невідповідності поданих роботодавцем документів вимогам цього Порядку. Також у листі додатково роз'яснено, що іноземець вже має діючий дозвіл на працевлаштування в ТОВ „Хайдельберг Граніт Україна" на посаді генерального директора.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що наявність у громадянина Німеччини ОСОБА_1 дозволу на працевлаштування в ТОВ „Хайдельберг Граніт Україна" на посаді генерального директора не може вважатися невідповідністю документів вимогам Порядку №437, адже пунктів 6, 7 цього порядку не передбачено жодних вимог щодо наявності або відсутності у іноземця іншого дозволу на працевлаштування в Україні.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.42 Закону України „Про зайнятість населення" підприємства, установи та організації мають право на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України на підставі дозволу, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, на строк до одного року, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що дозвіл роботодавцю на застосування праці іноземця або особи без громадянства видається за умови, що в Україні (регіоні) відсутні кваліфіковані працівники, які спроможні виконувати відповідний вид роботи, або є достатнє обґрунтування доцільності застосування їх праці, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Дозвіл видається також на застосування праці:

іноземців, які направлені закордонним роботодавцем в Україну для виконання певного обсягу робіт (послуг) на підставі договорів, укладених між вітчизняним та іноземним суб'єктом господарювання, за умови, що відсоток кваліфікованих іноземців, які залучаються в рамках договору, не перевищує половини загальної чисельності осіб, що працюватимуть на умовах договору;

іноземців, які відповідно до графіка специфічних зобов'язань у секторі послуг Протоколу про вступ України до COT (стаття II Генеральної угоди про торгівлю послугами) належать до категорії „внутрішньокорпоративні цесіонарії";

осіб, стосовно яких прийняте рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця.

Процедура видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства визначена Порядком видачі, продовження дії та анулювання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2013 № 437 (далі - Порядок № 437).

Відповідно до п. 2 цього Порядку, територіальні органи Державної служби зайнятості в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) видають за юридичною адресою підприємства, установи, організації (далі - роботодавець) дозволи на застосування на конкретних посадах праці:

іноземців чи осіб без громадянства за умови, що в Україні (регіоні) відсутні кваліфіковані працівники, спроможні виконувати відповідний вид роботи;

іноземців чи осіб без громадянства за умови достатнього обґрунтування доцільності застосування їх праці, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

іноземців, які направлені закордонним роботодавцем в Україну для виконання певного обсягу робіт (послуг) на підставі договорів (контрактів), укладених між вітчизняним та іноземним суб'єктом господарювання, за умови, що чисельність кваліфікованих іноземців, які залучаються в рамках таких договорів (контрактів), не перевищує половини загальної чисельності осіб, що працюватимуть на умовах договорів (контрактів);

іноземців, які відповідно до графіка специфічних зобов'язань у секторі послуг Протоколу про вступ України до СОТ (стаття II Генеральної угоди про торгівлю послугами) належать до категорії „внутрішньокорпоративні цесіонарії";

іноземців чи осіб без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Пакет документів, який повинен подати роботодавець для отримання дозволу, визначений пунктами 6,7 Порядку № 437.

Територіальний орган протягом 15 календарних днів з дня реєстрації документів приймає рішення щодо видачі, відмови у видачі, продовження дії, відмови у продовженні дії або анулювання дозволу, яке оформлюється наказом (п.п. 13,14 Порядку № 437).

При цьому, відповідно до п. 24 Порядку № 437 територіальний орган приймає рішення про відмову у видачі, продовженні дії дозволу у разі:

наявності кваліфікованих працівників в Україні (регіоні), які можуть бути працевлаштовані на заявлену роботодавцем вакансію та відповідають вимогам, зазначеним роботодавцем в інформації про попит на робочу силу (вакансії), та відмови роботодавця у працевлаштуванні громадян України, які були направлені територіальними органами для працевлаштування (крім рішення про видачу дозволу на застосування праці осіб, зазначених в абзацах четвертому та п'ятому пункту 2 цього Порядку);

невідповідності рівня освіти, кваліфікації іноземця чи особи без громадянства вимогам, зазначеним роботодавцем в інформації про попит на робочу силу (вакансії);

наявності, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, заборгованості роботодавця із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

наявності заборгованості із сплати штрафних санкцій за порушення вимог Закону України „Про зайнятість населення";

невідповідності поданих роботодавцем документів вимогам цього Порядку;

недостовірності даних, що містяться у поданих роботодавцем документах;

наявності рішення про примусове повернення або примусове видворення іноземця чи особи без громадянства, прийнятого відповідно до статей 26 та 30 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства";

відбування іноземцем чи особою без громадянства на момент оформлення дозволу покарання за скоєння злочину або здійснення стосовно нього кримінального провадження;

порушення строків, зазначених у пунктах 4 і 9 цього Порядку.

Відповідно до вищезазначеного, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірних висновків, що Дніпропетровським обласним центром зайнятості неправомірно відмовлено у видачі позивачу дозволу на працевлаштування громадянину Німеччини ОСОБА_1 на посаді генерального директора, адже наявність у нього дозволу на працевлаштування в ТОВ „Хайдельберг Граніт Україна" на посаді генерального директора не може вважатися невідповідністю документів вимогам Порядку №437. Пунктами 6, 7 цього Порядку не передбачено жодних вимог щодо наявності або відсутності у іноземця іншого дозволу на працевлаштування в Україні.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Дніпропетровського обласного центру зайнятості відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: