Справа № К/9991/89461/11-С
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м. Київ К/9991/89461/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,
Суддів Ємельянової В.І.,
Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, військового місцевого суду Сімферопольського гарнізону, Державного казначейства України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2011 року,

В С Т А Н О В И ЛА:

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в подальшому уточненим, про: визнання неправомірною бездіяльності Державної судової адміністрації України щодо не визначення органу страховика, який би здійснював виплату страхових сум за обов`язковим державним страхуванням суддів; стягнення з Державної судової адміністрації України страхової виплати в сумі 180308 грн 40 коп. з урахуванням будь-якого податку, який може підлягати сплаті із зазначеної суми; зобов`язання Державного казначейства України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Державній судовій адміністрації України у сумі 180308 грн 40 коп., а також будь-якого податку, який може підлягати сплаті із зазначеної суми.
Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 липня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державної судової адміністрації України 169693 грн 56 коп. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 грн 40 коп. В задоволенні позову в інший частині відмовлено.
Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2011 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 23 липня 2010 року, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалене ним судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
З`ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач втратив працездатність у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків і відповідно до висновку МСЕК йому встановлено 40% втрати професійної працездатності з врахуванням 15% втрати працездатності у 2003 році за іншим захворюванням, тому відбулося встановлення настання страхового випадку та відповідні зобов`язання за відшкодуванням.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що захворювання, отримане позивачем під час виконання військової служби, не може бути визначене страховим випадком під час здійснення своїх службових обов`язків як судді, основною функцією якого є здійснення правосуддя.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 є суддею військового місцевого суду Сімферопольського гарнізону.
Згідно з довідкою №971 від 10 жовтня 2006 року, виданої військової частиною НОМЕР_1 , полковник юстиції ОСОБА_1 пройшов медичний огляд у військово-лікарській комісії в/ч А 4614 10 жовтня 2006 року. Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання: стан після перенесеного загострення вертеброгенної цервікоторакалагії, люмбаішвіалгії на фоні розповсюдженого остеохондрозу хребта. Захворювання пов`язані з проходженням військової служби. Потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 10 діб.
Листом №2211 від 7 листопада 2006 року, за підписом заступника голови військового місцевого суду Сімферопольського гарнізону, позивач був направлений в республіканську МСЕК для встановлення факту заподіяння судді у зв`язку з виконанням службових обов`язків пошкодження здоров`ю, що не призвело до стійкої втрати працездатності.
Актом №100 огляду МСЕК від 8 листопада 2006 року встановлена ступінь втрати професійної працездатності 40% (з врахуванням раніше визначених 15% в 2003 році по іншому захворюванню).
Згідно з листом голови РМСЕК №1 №09/1-6 від 23 лютого 2010 року направленого на адресу Окружного адміністративного суду АР Крим, позивач 8 листопада 2006 року був досліджений з метою визначення степеня втрати працездатності, у звязку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби.
Листом голови РМСЕК №1, направленого на адресу Окружного адміністративного суду АР Крим (вхідний №20857/4 від 12.07.2010 р.) визначено, що в функції МСЕК не входить встановлення акту заподіяння пошкодження здоров`я, оскільки МСЕК встановлює лише степінь втрати працездатності. Формулювання щодо заподіяння шкоди судді вказана у направленні заступника військового місцевого суду Сімферопольського гарнізону.
Таким чином, з наданих позивачем документів про настання страхового випадку вбачається, що він втратив працездатність у зв`язку з проходженням військової служби.
Стаття 63 Закону України «Про судоустрій України» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначає особливості статусу військових суддів, зокрема те, що судді військових судівперебувають на військовій службі і входять до штатної чисельності Збройних Сил України. Військовий суддя, крім здійснення правосуддя, неможе залучатися до виконання обов`язків військової служби.
Отже, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що захворювання, отримані позивачем під час виконання військової служби, неможуть бути визначені страховим випадком під час здійснення своїх службових обов`язків як судді, основною функцією якого є здійснення правосуддя.
Судді військових суддів у своїй діяльності при виконанні ними виконавчих службових обов`язків керуються Законом України «Про статус суддів» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про судоустрій України» та іншими нормативно-правовими актами, а військову службу проходять відповідно доЗакону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу», якими передбачаються ряд соціальних та правових гарантій, зокрема обов`язкове державне особисте страхування.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, якими є,серед інших, судді військових судів, підлягають обов`язковому державному особистому страхуванню на випадок втрати ними працездатності при проходженні військової служби в порядку та на умовах, визначених Умовами державного обов`язкового особистого страхування військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум, затверджених постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 19 серпня 1992 року №488.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого ним рішення.
Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2011 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб