Справа № 381/3712/15-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/3712/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Ковалевська Л.М. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А
09 грудня 2015 року м. Київ
колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Земляної Г.В.
суддів Бистрик Г.М., Межевича М.В.
за участю секретаря Генчмазлумо І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про перерахунок різниці надбавки за безперервну військову службу,-
В С Т А Н О В И Л А:
Заявник, представник військової частини НОМЕР_1 , звернувся до суду з заявою про поворот виконання судового рішення, де просять допустити поворот виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2009 року та, з урахуванням уточненої заяви, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 9 314 гривень.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник Військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, оскільки зазначені в ухвалі висновки не відповідають нормам процесуального права, та винести нову, якою задовольнити заяву про поворот виконання судового рішення. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2009 року, яка набрала законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області від 03.11.2011 року, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок різниці між фактично виплаченою надбавкою за безперервну військову службу та надбавкою за безперервну військову службу в розмірі 70 % з 01 квітня 2003 року по 01 лютого 2005 року, згідно Довідки № 296 від 15 травня 2008 року військова частина НОМЕР_1 , без урахування листопад - грудень місяця 2003 року з урахуванням коефіцієнту інфляції. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нараховану різницю в розмірі 9314,75 (дев`ять тисяч триста чотирнадцять) грн. 75 коп.(а.с.4-5, 13).
12.03.2010 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції в Рівненській області Малим В.О. на підставі виконавчого листа № 2а-2692, виданого 28.08.2009 року Фастівським міськрайонним судом Київської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 18071620 (а.с.6).
На виконання вимог постанови від 12.03.2011 року військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено нарахування та оплату надбавок за безперервну вислугу років в розмірі 9314,75 (дев`ять тисяч триста чотирнадцять) грн. 75 коп. Окрім того, військовою частиною НОМЕР_1 було сплачено виконавчий збір у розмірі 931 (дев`ятсот тридцять одна) грн. 47 коп.
20.01.2015 року постановою Вищого адміністративного суду України постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2011 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання виплатити грошове забезпечення відмовлено (а.с.14-16).
В зв`язку з чим, відповідач звернувся до суду з заявою про поворот виконання судового рішення та стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 9 314 гривень.
Відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що щомісячна надбавка за безперервну військову службу відноситься до грошового забезпечення військовослужбовців, а тому відсутні підстави для застосування повороту виконання судового рішення.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне:
Відповідно до частин 1-3 ст. 265 Кодексу адміністративного судочинства України питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення, він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.
У випадках, встановлених ч. 1 цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання.
Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа. Заяву про поворот виконання може бути подано протягом одного року з дня виникнення підстав для повороту виконання.
Згідно ст. 266 Кодексу адміністративного судочинства України поворот виконання постанови про відшкодування шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, постанови про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також постанови про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що предметом позову стало перерахунок та виплата позивачу щомісячної надбавки за безперервну військову службу.
При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи представника військової частини, що щомісячна надбавка за безперервну військову службу виплачується тимчасово і лише за наявності грошового фонду та в межах встановлених Міністром Оборони України, а тому має тимчасовий характер і не відноситься до грошового забезпечення військовослужбовців.
Так, питання забезпечення військовослужбовців врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».
Відповідно до ст.9 цього Закону, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військове звання, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до п.2 Наказу Міністра оборони України №149 від 26.05.2003 року розміри щомісячної надбавки за безперервну службу в Збройних Силах України щорічно встановлюються виходячи з наявного фонду грошового забезпечення за рішенням Міністра оборони України, то щомісячна надбавка за безперервну військову службу (яка входить до складу грошового забезпечення) в повному обсязі відповідає поняттю « надбавки, які мають постійний характер» оскільки вона є щомісячною і встановлюється щорічно, не постійним є лише її розмір, який встановлюється в межах наявного фонду грошового забезпечення.
Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується яз висновком суду першої інстанції, що щомісячна надбавка за безперервну військову службу відноситься до грошового забезпечення військовослужбовців, а тому до даних правовідносин застосовується положеннями статті 266 КАС України, відповідно до якої грошове забезпечення військовослужбовців віднесено до виплат, поворот виконання постанови про стягнення яких допускається лише, якщо скасована постанова, була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
Так, з матеріалів справи вбачається, що підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції Вищим адміністративним судом України та відмови в задоволенні позову в повному обсязі, стало помилкове тлумачення матеріальних норм права, зокрема, оскільки позивачу була сплачена надбавка за безперервну військову службу в Збройних Силах України в межах наявного фонду грошового забезпечення, в розмірах встановлених розпорядженням Міністра Оборони України від 26.05.2003 року №146/2095, виданого на виконання Указу Президента України №389 від 05.05.2003 року, то суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про задоволення позову.
Таким чином, суди першої інстанції правильно виходив з того, що рішення суду, про поворот виконання якого йдеться у заяві, не ґрунтується на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях чи підроблених документах. Дане рішення скасоване судом касаційної інстанції з підстав помилкового тлумачення норм матеріального права судом першої інстанції.
Не може бути підставою для повороту виконання судового рішення неповне з`ясування судом обставин справи чи невідповідність його висновків дійсним обставинам справи.
З урахуванням викладеного та виходячи з вимог ст. 266 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для задоволення даної заяви не було, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення.
Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Верховним судом України, зокрема, в ухвалі від 120.09.2015 року, де підтримано висновок суду касаційної інстанції, що підставою для повороту виконання судового рішення є скасування рішення суду першої інстанції, якщо вона прийнята на підставі подання до суду неправдивих відомостей або підроблених документів.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 202 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 8-11, 196, 199, 200, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: Г.М. Бистрик

М.В. Межевич
Повний текст виготовлено 10 грудня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Бистрик Г.М.