Справа № 2а/2470/3067/11
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2012-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2012 року м. Чернівці Справа № 2а/2470/3067/11

13:00

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Боднарюка О.В.;

при секретарі судового засідання Самокішин М.І.;

з участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2;

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5;

представника третьої особи - ОСОБА_6;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом підприємства "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" до Державної податкової інспекції у м. Чернівці, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ :

В поданому до суду 25.10.2011 року адміністративному позові позивач просив суд: визнати протиправними дії ДПІ у м. Чернівці, які полягають у зменшенні значення рядка 24 податкової декларації за липень 2011 року на 2699987,00 грн.; визнати протиправними дії ДПІ у м. Чернівці, які полягають у донарахуванні податкових зобовязань по ПДВ за липень 2011 року на 343817,00 грн.; визнати протиправною бездіяльність ДПІ у м. Чернівці, яка полягає у неподанні до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок позивача в розмірі 229641,00 грн.; скасувати податкові повідомлення рішення від 14.10.2011 року №, від 14.10.2011 року №; стягнути з державного бюджету України на користь позивача суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 229641,00 грн.

Позивач на обґрунтування позову зазначив, що ДПІ у м. Чернівці з 27.09.2011 року по 03.10.2011 року проводила документальну позапланову виїзну перевірку підприємства ДІМ Чернівецького обласного товариства інвалідів Мир та добробут інвалідам (далі підприємство ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам), з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за липень 2011 року.

За результатом перевірки складено акт від 05.10.2011 року № 3123/23-2/35158255. На підставі зазначеного акту перевірки платником отримані 14.10.2011 року податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_1 від 14.10.2011 року і № НОМЕР_2 від 14.10.2011 року.

В акті встановлено порушення пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень та п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі- ПК України) підприємством занижено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на загальну суму 295197 грн., в томі числі за липень 2011 року на суму 295197 грн.

П. 200.4 а) ст.200 ПК України та п.4.6 розділу III "Розрахунки з бюджетом за звітний період" наказу ДПА України №41 від 25.01.2011 року Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 р. за №197/18935 підприємством завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в липні 2011 року за червень 2011 року в сумі 229641 грн. Крім того, перевіркою зменшено значення рядка 24 податкової декларації за липень 2011 року на суму 2699987 грн.

З такими висновками позивач не погоджується та вважає їх протиправними з наступних підстав. Щодо неправомірного висновку про завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в липні 2011 року в сумі 229641 грн. позивач зазначив, що інспектори ДПІ у м. Чернівці дійшли висновку про завищення суми бюджетного відшкодування на суму 229641 грн. внаслідок неправомірного врахування результатів перевірки зазначених в акті від 19.08.2011 року № 2203/23-2/35158255 та від 19.09.2011 року №2974/23-2/35158255, які оскарженні платником до суду; внаслідок необґрунтованого та протиправного донарахування податкових зобов'язань з ПДВ за липень 2011 року в сумі 343817 грн. шляхом неврахування пільги з оподаткування по ПДВ; внаслідок зазначених вище двох пунктів відповідач незаконно вважає, що у позивача відсутня сума від'ємного значення з ПДВ в сумі 295197 грн., і крім цього, відповідач при визначенні права платника на бюджетне відшкодування ПДВ, протиправно відмовляється враховувати суму від'ємного значення з ПДВ перенесені в липень місяць 2011 року з попередніх місяців, яка значно більша суми заявленої до відшкодування ПДВ з бюджету.

Щодо зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 295197 грн. позивач вказав, що перевіряючі дійшли висновку про необхідність зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 295197 грн. та застосування штрафу в сумі 73799,25 грн. вважаючи, що підприємством Дім ЧОТІ Мир та добробут інвалідам не дотримано вимог пункту 8 підрозділу 2 розділу Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме, що здійснення господарської операції з фасування цементу в паперові мішки не являються переробкою (обробкою та іншими видами перетворення).

Також позивач зазначив, що підприємство ДімЧОТІ Мир та добробут інвалідам являється організацією інвалідів, і що на підприємстві здійснюється цілий виробничий процес (переробка (обробка)) цементу, поліпшення стану та відновлення властивостей цього цементу, що відповідає визначенню терміну переробка (обробка) наведеного в п.п.195.1.3. п.195.1. ст.195 Податкового кодексу України, що останнім дотримано всіх вимог визначених в пункті 8 підрозділу 2 Перехідних положень ПК України. А відтак, підприємство Дім ЧОТІ Мир та добробут інвалідам правомірно застосовувало пільгу з оподаткування по ПДВ протягом перевіряємого періоду.

Представники відповідача подали заперечення на позов в яких зазначили, що позаплановою документальною перевіркою ДімЧОТІ Мир та добробут інвалідам з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за липень 2011 року встановлено, що підприємство ДімЧОТІ Мир та добробут інвалідам при здійсненні господарської діяльності - фасування цементу в паперові мішки та їх подальшою реалізацією юридичним і фізичним особам та приватним підприємцям, застосовувало "0" ставку по податку на додану вартість згідно до пункту 8 підрозділу 2 розділу Перехідних положень ПК України.

Другим абзацом пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень ПК України визначено, що безпосереднім вважається виготовлення товарів, унаслідок якого сума витрат, понесених на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів, які використовуються у виготовленні таких товарів становить не менше 8 відсотків продажної ціни таких товарів.

Відповідно до Інструкції про порядок здійснення державного метрологічного нагляду за кількістю фасованого товару в упаковках зареєстрована в Міністерстві юстиції України 5 липня 2000 року за №394/4615 та національного класифікатора України класифікації видів економічної діяльності прийнятого наказом Держкомстандарту України від 26.12.2005 року №275: перероблення - це технологічний процес, здійснення якого змінює форму,

властивості або склад сировини, напівфабрикатів або готової продукції з метою

отримання нової продукції; фасування - це розміщення товару в споживчу тару або пакувальний матеріал з попереднім або одночасним дозуванням товару; продукцією власного виробництва визначається продукція, яка була вироблена або піддана достатній переробці чи обробці підприємством з використанням власного або орендованого майна.

Переробка чи обробка продукції підприємством визначається достатньою, якщо виготовлена продукція класифікується в іншій тарифній позиції (на рівні перших чотирьох знаків цифрового коду Товарної номенклатури зовнішньоекономічної діяльності), ніж вироби і матеріали, придбані підприємством і використані ним для виготовлення цієї продукції, або частка добавленої вартості продукції під час переробки чи обробки становить 50 відсотків, якщо інше не передбачено законодавством. При цьому добавленою вартістю є різниця між собівартістю продукції та вартістю використаних матеріалів, сировини, комплектуючих.

Враховуючи вищевикладене, при здійснені господарських операцій з фасування цементу в паперові мішки не являються переробкою (обробкою та іншими видами перетворення). В зв'язку з чим відповідно до пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІV зобов'язання, що обчислювались Підприємством ДімЧОТІ Мир та добробут інвалідам за нульовою ставкою підлягають перерахуванню за ставкою 20%.

Таким чином, відповідач позовну заяву на податкові повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14.10.2011 року і № НОМЕР_2 від 14.10.2011 року по акту позапланової документальної перевірки від 05.10.2011 року № 3123/23-2/35158255 підприємства Дім ЧОТІ Мир та добробут інвалідам вважає необґрунтованою, а прийняті повідомлення-рішення такими, що відповідають чинному законодавству.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позові.

Представники відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у запереченнях на позов.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених відповідачем.

10 січня 2012 року суд на місці ухвалив замінити третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_7 управління Державного казначейства України в Чернівецькій області на ОСОБА_7 управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області.

Ухвалою суду від 29.03.2012 року провадження щодо позовної вимоги про винесення рішення, яким визнати протиправними дії ДПІ у м. Чернівці, які полягають у зменшенні значення рядка 24 податкової декларації за липень 2011 року на 2699987 грн. закрито.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення частково, з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ДПІ у м. Чернівці з 27.09.2011 року по 03.10.2011 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства підприємство ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам, з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника у банку за липень 2011 року. За результатом перевірки складено акт від 05.10.2011 року № 3123/23-2/35158255, яким встановлено порушення пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень та п. 187.1 ст.187 ПК України - підприємством завищено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на загальну суму 295197 грн., в т.ч.: за липень 2011 року на 295197 грн.; порушення п. 200.4 а) ст.200 ПК України та п.4.6 розділу III "Розрахунки з бюджетом за звітний період" наказу ДПА України №41 від 25.01.2011 року Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 лютого 2011 р. за №197/18935 підприємством завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в липні 2011 року за червень 2011 року в сумі 229641 грн.(а.с. 18-39 т.1).

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_1 від 14.10.2011 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 229641 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 57410,25 грн. форми В1; № НОМЕР_2 від 14.10.2011 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 295197 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 73799,25 грн. форми В4(а.с.41-42 т.1).

Статутом підприємства ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам, зареєстрованим державним реєстратором 08.06.2007 року, напрямком діяльності визначено, серед іншого, виробництво і реалізацію будівельних матеріалів та напівфабрикатів. (а.с. 168-172 т.1).

Зі змісту Статуту також вбачається, що підприємство ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам належить до підприємств та організацій громадських організацій інвалідів.

Позивачем отримано дозвіл №7 Комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів на право користування пільгами з оподаткування на період з 01.04.2011 року по 01.04.2012 року, на підставі заяви № 98 від 01.03.2011 року та бізнес плану діяльності підприємства (філії, відокремленого підрозділу). Копія витягу з протоколу №1 засідання Комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів від 07.06.2011 року (а.с. 108-131 т.1).

Судом досліджено дозвіл №0-315 від 25.12.2008 року Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Чернівецькій області терміном дії до 25.12.2013 року відповідно до п. 2.3.4 якого зазначено, що оператор повинен підготувати План заходів щодо постійного та періодичного контролю стану обладнання, яке використовується при проведенні технологічних процесів з виробництва фасованого цементу з метою мінімізації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. (а.с. 4-5 т.2).

Фототаблиця з фотографіями, що надана позивачем, підтверджуює наявність у підприємства ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам виробництва та виробничих потужностей по отриманню, зважуванню, здійснює вхідний контроль сировини на відповідність діючим стандартам, фільтруванню, обробленню, зважування та фасування цементу. Надано зразок матриці мішка для цементу, з якого вбачається, що підприємством виготовляється портландцемент марки 500 загально будівельного призначення (а.с.48-56 т.1).

Згідно Сертифікату відповідності серії ВВ №UA1.037.0016371-11, що отриманий підприємством ДімЧОТІ Мир та добробут інвалідам на виконання п. 9.1 ДСТУ Б В 2.7-112-2002 Цемент. Загальні технічні умови, який виданий державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики на портландцемент пакований з добавкою шлаку 6-20% марки 400 (ПЦ ІІ/А-Ш-400) та марки 500 (ПЦ І-500), в якому зазначено, що позивач по справі є виробником даної продукції. (а.с.57 т.1).

Представником позивача надано судову практику Верховного Суду України щодо праці інвалідів і застосування пільги, в якій зазначено, що аналіз пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень Податкового кодексу України дає підстави вважати, що під операціями з поставки товарів та послуг, які безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів і підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою відповідно до пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень ПК України слід розуміти такі, що є результатом трудової діяльності працівників зазначених підприємств (т. 1 а.с.90-96).

Листом ДПА України від 02.07.2011 року №12047/6/16-1415 у відповідь на запит Комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів №01-04/215-1-02 від 01.06.2011 року розяснено, що під безпосереднім вважається виготовлення товарів/послуг у результаті якого сума витрат з переробки (обробки, інші види перетворення) сировини, комплектуючих виробів, складових частин, інших супутніх товарів/послуг, які використовуються при виготовленні таких товарів/послуг, становить не менше 8 відсотків ціни постачання таких виготовлених товарів/послуг (а.с. 107 т.1).

Судом встановлено, що на підприємстві ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам здійснювалося обстеження виробництва фасованого цементу, про що органом з сертифікації 17.12.2008 року було складено акт обстеження виробництва фасованого цементу (т.1а.с.199-204).

В матеріалах справи містяться письмові пояснення позивача з використанням судової практики стосовно того, що за наявності у підприємства ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам дійсного дозволу на застосування пільги з оподаткування та не скасованої реєстрації платника як особи, що має право на податкову пільгу, здійснення нарахувань податкових зобовязань із застосуванням штрафних санкцій є неприпустимим. (а.с.103-106 т.1).

Підприємством ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам надано довідку №23 від 06.02.2012 року про кількість працюючих інвалідів, з якої вбачається, що по підприємству ДімЧОТІ Мир та добробут інвалідам загальна чисельність штатних працівників у червні 2011 року становила 24 особи, в тому числі інвалідів 14 осіб, що становить 58,00 % від середньооблікової чисельності працівників облікового складу. Загальний фонд оплати праці за червень 2011 року становив 79106,83 грн., в тому числі фонд оплати праці інвалідів у червні 2011 року становив 43240,31 грн., що становить 54,66% від загального фонду оплати праці. Загальна чисельність штатних працівників у липні 2011 року становила 21 особи, в тому числі інвалідів 14 осіб, що становить 67,00 % від середньооблікової чисельності працівників облікового складу. Загальний фонд оплати праці за липень 2011 року становив 70549,14 грн., в тому числі фонд оплати праці інвалідів у липні 2011 року становив 42031,14 грн., що становить 59,58% від загального фонду оплати праці. А також позивачем було надано загальну фактичну калькуляцію за червень та липень 2011 року разом із довідкою №24 від 06.02.2012 року про підтвердження витрат на переробку (обробку) виготовленого товару у перевіряємому періоді більше 8% продажної ціни такого виготовленого товару (а.с.168-176 т.1).

Про правомірність віднесення діяльності підприємства ДімЧОТІ Мир та добробут інвалідам з переробки (обробки) та фасування цементу до діяльності, на яку розповсюджується пільга, свідчать надані позивачем акти перевірок підприємства податковим органом від 21.02.2011 року № 426/23-1/35158255 та від 17.06.2011 року №1446/23-2/35158255 (а.с. 212-236 т.1, 15-41 т.2).

До вказаних правовідносин суд застосовує положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Цей критерій вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахувати які прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Частиною 1 ст. 141 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21.03.1991 року № 875-ХІІ (далі Закон 875-ХІІ) встановлено, що підприємства та організації громадських організацій інвалідів мають право на пільги із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) відповідно до законів України з питань оподаткування. Застосовувати зазначені пільги такі підприємства та організації мають право за наявності дозволу на право користування пільгами з оподаткування, який надається на квартал, півріччя, три квартали, рік міжвідомчою Комісією з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів (далі - Комісія).

Як встановлено судом позивачем було отримано дозвіл №7 Комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів на застосування пільги на період з 01.04.2011 року по 01.04.2012 року, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин. Крім того, як вбачається із копії витягу з протоколу №1 засідання Комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів від 07.06.2011 року, за видачу дозволу підприємству ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам на застосування пільги з оподаткування жоден із членів Комісії не проголосував проти, утримався представник податкового органу.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано директора підприємства ДімЧОТІ Мир та добробут інвалідам ОСОБА_8, який також був присутній на засіданні Комісії з питань діяльності підприємств та організацій інвалідів 07.06.2011 року. В свої показах свідок підтвердив те, що на засіданні комісії розглядався бізнес-план позивача, в якому основний вид діяльності визначено - фасування цементу, і що за видачу дозволу підприємству ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам на застосування пільги з оподаткування жоден із членів Комісії не проголосував проти. Також свідок дав покази стосовно того, що на підприємстві позивача відбувається цілий виробничий процес з переробки (обробки) та фасування цементу, на якому задіяні працівники-інваліди.

Поряд з вказаним вище, позивачем надано суду протокол Регіональної комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів у Чернівецькій області від 15 березня 2012 року, з якого вбачається, що всі члени комісії, в тому числі і заступник голови ДПА у Чернівецькій області, без жодних заперечень та зауважень проголосували за видачу такого дозволу на застосування пільги при оподаткуванні і в наступному періоді. На розгляд Комісії надавався цілий ряд документів, в тому числі бізнес-план в якому також вказано такий вид діяльності, як фасування цементу сипучого і описано етапи технологічного процесу.

Підрозділом 2 Перехідних положень Податкового кодексу України визначено особливості справляння податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень Податкового кодексу України на період до 1 січня 2015 року за нульовою ставкою оподатковується податком на додану вартість постачання товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім послуг, що надаються під час проведення лотерей і розважальних ігор та послуг з постачання підакцизних товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку (далі - комісіонера) здійснювати постачання товарів від імені та за дорученням іншої особи (далі - комітента) без передання права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів, які засновані громадськими організаціями інвалідів і є їх власністю, де кількість інвалідів, які мають там основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного періоду не менше 50 відсотків середньооблікової кількості штатних працівників, і за умови, що фонд оплати праці таких інвалідів становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва. Аналогічні умови визначені і в п.197.6 ст. 197 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами те, що підприємством ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам належить до підприємств та організацій громадських організацій інвалідів, що за перевіряємий період дотримано вимоги щодо кількості працюючих інвалідів - 50 % від загальної кількості працюючих та фондом оплати праці таких інвалідів, що перевищує 25% суми загальних витрат підприємства на оплату праці (стор. 5 акту перевірки).

Згідно абз. 2 пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень Податкового кодексу України безпосереднім вважається виготовлення товарів/послуг, внаслідок якого сума витрат, понесених на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів, які використовуються у виготовленні таких товарів, становить не менше 8 відсотків продажної ціни таких виготовлених товарів.

Згідно абз. 2 п.197.6 ст. 197 ПК України безпосереднім вважається виготовлення товарів/послуг, у результаті якого сума витрат з переробки (обробка, інші види перетворення) сировини, комплектувальних виробів, складових частин, інших покупних товарів/послуг, які використовуються при виготовлені таких товарів/послуг, становить не менш як 8 відсотків ціни постачання таких виготовлених товарів/послуг.

Судом встановлено, що сума витрат позивача на переробку (обробку) цементу становила не менше 8 % продажної ціни таких виготовлених товарів. Так в акті перевірки на стор. 9 зазначено, що перевірялась загальна фактична калькуляція та розрахунок витрат ТМЦ за червень 2011 року і на стор. 14 акту за липень 2011 року.

Доводи відповідача про те, що обовязковою умовою для застосування вимог п.197.6 ст. 197 та п. 8 підрозділу 2 Перехідних положень ПК України є саме виробництво даної продукції, суд вважає необґрунтованими, оскільки у положеннях даних статей ПК України використовується термін виготовлення, що не є тотожним поняттю виробництва. Судом встановлено, а також не заперечувалось сторонами те, що позивач закуповував насипний цемент у ВАТ Подільський цемент. Закуплений цемент вагонами доставлявся до підприємства ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам, де здійснювався технологічний процес щодо покращення якості продукції та відновлення її властивостей. У сертифікаті відповідності на виконання вимог п.9.1 ДСТУ Б В.2.7-112-2002 вказано, що виробником продукції є фірма відвантажувальний центр підприємства ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам, дійсний з 15.02.2011 року по 09.02.2013 року (а.с. 57 т. 1). Таким чином, підприємство здійснює сертифікацію пакованої продукції. Крім того, у позивача є дозвіл Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Чернівецькій області № НОМЕР_3 315 від 25.12.2008 р. терміном дії з 25.12.2008р. до 25.12.2013р. В підпункті 2.3.4. даного дозволу зазначено, що оператор повинен підготувати План заходів щодо постійного та періодичного контролю стану обладнання (приладів, пристроїв, тощо), яке використовується при проведенні технологічних процесів з виробництва фасованого цементу з метою мінімізації викидів забруднюючих речовин.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про підтвердження відповідності від 17.05.2001 року № 2406-III (далі Закон - № 2406-III ) виробник - юридична або фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, відповідальна за проектування, виготовлення, пакування та маркування продукції незалежно від того, виконуються зазначені операції самою цією особою чи від її імені.

Відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.7-112-2002, положень Закону № 2406-III з наданого суду позивачем сертифікату відповідності виробником цементу саме фасованого є підприємство ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам, а виробником цементу насипного ВАТ Подільський цемент.

Стосовно доводів відповідача про те, що підприємство ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам здійснювало тільки обробку, а переробки продукції підприємством не здійснювалось, суд зазначає наступне.

Згідно положень пп. 195.1.3. п.195.1 ст. 195 ПК України до робіт з рухомим майном належать роботи з переробки товарів, що можуть включати власне переробку (обробку) товарів - монтаж, збирання, монтування та налагодження, у результаті чого створюються інші товари, у тому числі постачання послуг з переробки давальницької сировини, а також модернізацію та ремонт товарів, що передбачає проведення комплексу операцій з частковим або повним відновленням виробничого ресурсу об'єкта (або його складових частин), визначеного нормативно-технічною документацією, у результаті виконання якого передбачається поліпшення стану такого об'єкта.

Положеннями пп.14.1.41. п. 14.1. ст. 14 ПК України визначено, що давальницька сировина - сировина, матеріали, напівфабрикати, комплектуючі вироби, енергоносії, що є власністю одного суб'єкта господарювання (замовника) і передаються іншому суб'єкту господарювання (виробнику) для виробництва готової продукції, з подальшим переданням або поверненням такої продукції або її частини їх власникові або за його дорученням іншій особі.

З наданих позивачем суду документів, не спростованих відповідачем належними доказами, вбачається, що на підприємстві позивача відбувається технологічний процес: приймання та зважування цементу; здійснюється вхідний контроль сировини на відповідність діючим стандартам; проводиться очищення, просіювання, фільтрування цементу, після здійснюється перемішування матеріалів схильних до комкування матеріалів (агломерації) за допомогою обладнання деагломаторів, здійснюється зважування суміші, від його точності залежить якість і властивості суміші, за допомогою дозувально-фасувальної машини упакування у клапанні мішки. За результатами проведених операцій відбувається поліпшення обєкту внаслідок переробки (обробки) цементу, маркування, сертифікації розфасованого цементу, саме позивач несе відповідальність за якість даного цементу. Таким чином, підприємством створюється товар вищої якості, відбувається поліпшенням стану обєкту.

При цьому суд зазначає, що відповідно до вимог ПК України, а саме абз. 2 пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень та абз. 2 п.197.6 ст. 197 ПК України безпосереднім вважається виготовлення товарів/послуг, у результаті якого сума витрат з переробки (обробка, інші види перетворення) становить не менше 8 %.

Разом з тим, податковий орган застосував до даних правовідносин визначення дані в Національному класифікаторі України класифікації видів економічної діяльності, прийнятого наказом Держкомстандарту України від 26.12.2005 року №375. Згідно ч.3 розділу 3 Терміни, визначення та правила користування КВЕД визначено, що класифікація видів економічної діяльності є статистичним інструментом для впорядкування економічної інформації. В той же час, класифікація є механізмом спільної мови, що має використання у багатьох інших, не статистичних сферах: соціальне та податкове регулювання, система тарифів, торгові угоди тощо. Важливо, щоб користувачі в інших сферах були свідомі відносно того, що для використання в інших цілях класифікація може бути не завжди адаптованою повною мірою. Отже, класифікація може не відповідати всім можливим потребам. Держкомстандарт України зазначив, що у зв'язку з цим можуть виникати спори стосовно юридичного використання коду КВЕД. Суд виходить з того, що наданий органами державної статистики код виду діяльності не створює само по собі прав чи обов'язків для підприємств та організацій, не тягне жодних правових наслідків як такий. Код виду діяльності не обов'язково є достатнім критерієм для виконання умов, передбачених нормативними актами. При застосуванні нормативних актів чи контрактів, код виду діяльності є припущенням, а не доказом.

Не зважаючи на вищенаведене, відповідач помилково посилається на те, що оскільки ПК України не надано визначення поняттям переробка (обробка), то податковий орган застосовує КВЕД. Суд не погоджується із необхідністю застосування КВЕД з метою знайти визначення в інших правових актах, так як пп. 195.1.3. п.195.1 ст. 195 ПК України дано вичерпне визначення поняттю переробка (обробка). Крім того, у абз. 2 пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень та в абз. 2 п.197.6 ст. 197 ПК України, зокрема визначено, що необхідно розуміти в аспекті цієї статті під терміном переробка- це обробка, інше перетворення. Відповідач погодився з тим, що підприємство ДІМЧОТІ Мир та добробут інвалідам здійснювало обробку, а тому уточнення, наведене законодавцем, в дужках обробка інше перетворення, в аспекті цієї статті необхідно розуміти як переробку.

Абзацами 3, 4 пункту 8 підрозділу 2 Перехідних положень ПК України визначено, що зазначені підприємства та організації громадських організацій інвалідів мають право застосовувати цю пільгу за наявності реєстрації у відповідному органі державної податкової служби, яка здійснюється на підставі подання позитивного рішення міжвідомчої Комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів та відповідної заяви платника податку про бажання отримати таку пільгу відповідно до Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

При порушенні вимог цього пункту платником податку податковий орган скасовує його реєстрацію як особи, що має право на податкову пільгу, а податкові зобов'язання такого платника податку перераховуються з податкового періоду, за наслідками якого були виявлені такі порушення, відповідно до загальних правил оподаткування, встановлених цим Кодексом, та з одночасним застосуванням відповідних фінансових санкцій.

Аналогічне визначено в абз. 3, 4 п.197.6 ст. 197 ПК України.

Згідно ч. 6 ст. 142 Закону 875-ХІІ порядок і критерії надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування, підстави для відмови в наданні такого дозволу та його скасування, а також порядок та умови надання позик, фінансової допомоги, дотацій підприємствам та організаціям громадських організацій інвалідів визначаються Кабінетом Міністрів України з урахуванням пропозицій всеукраїнських громадських організацій інвалідів.

Відповідно до вимог п.13 Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1010 від 08.08.2007 р., рішення про скасування дозволу приймається Комісією у разі, зокрема, надходження подання відповідних органів державної податкової служби та інших державних органів про порушення законодавства України підприємством (філією, відокремленим підрозділом), організацією.

Суд не погоджується з позицією відповідача, що дозвіл № 7 на право користуватися пільгою з оподаткування та реєстрація платника як особи, що має право на податкову пільгу, вважається скасованим з моменту, коли податковий орган виносить податкове-повідомлення рішення з огляду на те, що по-перше, законодавством встановлена спеціальна процедура скасування дозволу, по друге дозвіл № 7 на право користування пільгами на період з 01.04.2011 р. по 01.04.2012 р. наданий позивачу є дійсним і не скасований уповноваженим органом. Допустимі докази, що підтверджують скасування реєстрації позивача як особи, що має право на податкову пільгу відповідачем суду не подано. Будь-які рішення про скасування податкової пільги позивача відповідачем не приймались.

З огляду на викладене суд вважає, що податковий орган довільним тлумаченням можливостей своїх дій, поведінки щодо скасування дозволу, визначивши їх дискреційними у даних правовідносинах, протиправно розширив обсяг, встановлених Законом, повноважень.

Щодо застосування штрафної санкції в сумі 73799,25 грн. згідно податкового повідомлення-рішення форми В4№ НОМЕР_2 від 14.10.2011 року - в судовому засіданні представником відповідача визнано ту обставину, що дану санкцію застосовано помилково. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми В4 відповідачем прийнято після 07.07.2011 року, а саме 14.10.2011 року, тобто після внесення змін до ПК України, якими скасовано штрафні санкції. Разом з тим, представником податкового органу застосовано штрафну санкцію, яку в п.123.1 ст.123 ПК України не передбачено, що вказує на протиправність застосованої по податковому повідомленню-рішенні штрафної санкції.

Стосовно вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності ДПІ у м. Чернівці, яка полягає у неподані до Державної казначейської служби України у Чернівецькі області висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок підприємства в розмірі 2296441 грн., суд зазначає наступне.

Субєкт владних повноважень прийнявши оспорюванні податкові повідомлення-рішення не мав необхідності вчиняти дії щодо подання казначейству висновків із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, оскільки сума була не узгодженою. Так згідно п. 56.15. ст. 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З врахуванням наведеного суд вважає, що у цій частині необхідно відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки сума до відшкодування 229641,00 грн. була не узгодженою, тому у відповідача відсутні ознаки протиправної бездіяльності.

Як передбачено положеннями ч. 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно статті 8 КАС України при вирішенні справи суд керується принципом верховенства права відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. В цьому аспекті верховенство права проявляється у субординації закону перед правом, як таким.

Загальні принципи щодо цього сформульовано в рішенні у справі Христов проти України від 19 лютого 2009 року, в якому Європейський Суд з прав людини зазначив: Суд наголошує на необхідності підтримання справедливої рівноваги між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе особистий і надмірний тягар. Суд зауважує, що хоча виправлення помилок у застосуванні закону, безперечно, становить суспільний інтерес, в обставинах цієї справи таке виправлення здійснювалося на порушення основоположного принципу юридичної визначеності. Зважаючи на ці обставини, Суд визнає, що справедлива рівновага виявилася порушеною і що заявник ніс особистий і надмірний тягар. Це означає, що було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції і статтю 1 Першого протоколу.

З урахуванням наведеного, суд звертає увагу на те, що податковою інспекцією порушено принцип юридичної визначеності: в лютому та в червні 2011 року в актах перевірки податковим органом вказано на те, що цемент фасований є товаром, що безпосередньо виготовлений позивачем, а тому він зобовязаний користуватися пільгою з оподаткування по операціях з реалізації цементу фасованого, а уже через декілька місяців вбачає в цьому порушення.

Виходячи з наведеного суд вважає, що відповідач при прийнятті спірних рішень діяв всупереч вимог ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, спірні рішення прийняті необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень. Тому вказані рішення підлягають скасуванню, а суми податку на додану вартість, що належали до бюджетного відшкодування позивачу стягненню, що відповідає суті заявлених вимог та передбаченому законом способу захисту порушеного права.

В частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання дій ДПІ у м.Чернівці протиправними, які полягають у донарахуванні податкових зобовязань, суд зазначає наступне.

Згідно п.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 №984, акт службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Тобто, фактично в акті перевірки викладаються оціночні судження контролюючого органу щодо наявності з боку платника порушень податкового та іншого законодавства.

В ході судового розгляду позивачем не наведено будь-яких обґрунтувань та доказів, які б вказували на те, що податковим органом вчинялись протиправні дії в ході проведення перевірки (порушення вимог порядку проведення перевірки (процедури)), які є наслідком донарахування податкових зобовязань, а тому в частині задоволення зазначеної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення. Представником позивача доведено суду те, що відповідачем прийнято протиправні рішення, а тому адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 11, 71, 79, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівці форми «В1»№ від 14.10.2011 року про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 229641,00 грн. та застосування штрафної санкції у розмірі 57410,25 грн.; форми «В4»№ від 14.10.2011 року, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 295197,00 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 73799,25 грн.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь підприємства «ДІМ» Чернівецького обласного товариства інвалідів «Мир та добробут інвалідам» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 229641,00 грн.

4. Органу Державної казначейської служби України стягнути на користь відповідача - підприємства «ДІМ»Чернівецького обласного товариства інвалідів «Мир та добробут інвалідам» судові витрати у розмірі 850 грн. із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунку субєкта владних повноважень - ДПІ у м.Чернівці.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі складена 10 квітня 2012 року

Суддя О.В. Боднарюк