Справа № 803/534/14
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Справа № 876/5076/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області про скасування постанови про накладання стягнень та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

У березні місяці 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернулась до суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів про скасування постанови про накладення стягнень та скасування постанови про адміністративне правопорушення. З адміністративного позову вбачається, що постановою інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області від 17 березня 2014 року № 064 постановлено застосувати до ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 8 500 гривень за відмову в реалізації прав споживача, установлених ч.2 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів». Постановою інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області від 17 березня 2014 року № 075 постановлено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 170 гривень 00 копійок. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області від 17 березня 2014 року № 064, на підставі акта від 13 березня 2014 року № 001387 встановлено відмову споживача в реалізації його права використовувати при здійсненні розрахунків за придбаний товар електронних платіжних засобів.

У запереченні на позов Інспекція з питань захисту прав споживачів у Волинській області зазначає, що позаплановою перевіркою, проведеною інспекцією 13 березня 2014 року (акт перевірки № 001387) ФОП ОСОБА_1, виявлені порушення вимог законодавства, а саме встановлено, що споживачу відмовлено в реалізації його права використовувати при здійсненні розрахунку за замовлену продукцію електронних платіжних засобів, чим порушено п.22 Порядку провадження торгівельної діяльності та ч.2 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів».

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області про скасування постанови № 064 від 17 березня 2014 року відмовлено повністю. Суд першої інстанції,зокрема. вказав, що факт присутності в кафе під час перевірки ФОП ОСОБА_1, доведено в судовому засіданні. В ході проведення перевірки встановлено факт відсутності електронного засобу платежу, про що зафіксовано в акті перевірки. Факт відсутності електронного засобу платежу на момент перевірки не заперечується ФОП ОСОБА_1

Постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку Позивачем по справі ФОП ОСОБА_1 Апелянт, зокрема, вказує, що до відповідальності притягували не її, а її чоловіка. Суд не дав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_2 Суд не дослідив безпосередні обставини накладення штрафу.

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати контроль у сфері господарської діяльності, та види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду.

Перевірки діяльності суб'єктів господарювання проводяться з метою контролю стану дотримання ними вимог законодавства про захист прав споживачів щодо якості та безпеки продукції, правил торгівлі та послуг, надання споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію. Органи з питань захисту прав споживачів здійснюють державний контроль стану дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

Закон України «Про захист прав споживачів» є спеціальним комплексним законодавчим актом, який містить особливі методи і способи захисту прав споживачів.

Згідно ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на належну якість товарів, торговельного обслуговування, безпеку товарів та на необхідну, доступну та достовірну інформацію про кількість, якість і асортимент товарів.

На підставі ч.2 ст.4 Закону «Про захист прав споживачів» державний контроль за дотриманням прав громадян як споживачів здійснюють, зокрема, місцеві ради, державні адміністрації, Державний комітет стандартизації, метрології та сертифікації України та його територіальні органи, органи і установи державного санітарного нагляду.

Стаття 23 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає чіткий перелік порушень законодавства про захист прав споживачів, за які настає відповідальність суб'єктів господарювання, у тому числі громадян-підприємців, у вигляді фінансових штрафів. За порушення законодавства України про захист прав споживачів Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність.

Матеріалами справи стверджується, та доведено в судовому засіданні, що приватним підприємцем ОСОБА_3 згідно договору оренди від 01.03.2011 року №1 було передано нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в строкове платне користування орендарю ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності. З Акта перевірки від 13.03.2014 року вбачається, що працівниками, які проводили перевірку, зазначено про її проведення саме у підприємця ОСОБА_1

Колегія суддів враховує той факт, що підприємець була присутня в приміщенні кафе, знала про те, що проводиться перевірка та з приводу чого. Вказану обставину підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Факт присутності в кафе під час перевірки ОСОБА_1 не заперечила в судовому засіданні суду першої інстанції. В ході проведення перевірки встановлено факт відсутності електронного засобу платежу, про що зафіксовано в акті перевірки. Факт відсутності електронного засобу платежу на момент перевірки не заперечується ОСОБА_1 Виявлені порушення були зафіксовані в Акті перевірки.

Так як під час проведення перевірки встановлено факт порушення, начальником інспекції правомірно винесена постанова № 064 про накладення стягнення на ОСОБА_1 у розмірі 8 500 гривень. Штраф накладено уповноваженою на те особою у розмірі, визначеному ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Тому колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, оскільки вважає апеляційні вимоги неаргументованими.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року в справі№803/534/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 15.12.2015 року