Справа № 758/14026/14-а
Суддя: Васильченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Васильченка О. В.,

при секретарі Дмитренко Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа Державна виконавча служба України в особі відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України про визнання постанови протиправною та її скасування,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві про визнання постанови протиправною та її скасування.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що Київським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист № 2а-2676/8752/12 про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 вчинити певні дії щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

На підставі виконавчого листа державним виконавцем ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві 29.01.14р. було винесено постанову про відкриття виконавче провадження №36220789, проте 15.10.14р. було винесено постанову про закінчення зазначеного виконавчого провадження.

На думку ОСОБА_1 постанова ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 15.10.14р.є протиправною, оскільки відповідачем порушено його законні права, а саме ст. 7 Закону України «Про гарантію держави щодо виконання судових рішень» та ст.ст. 21, 49, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених підстав, просив задовольнити.

ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві та Державна виконавча служба України своїх представників в судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 38, 40, 46, 47).

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.01.13р. державним виконавцем ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві Терещенком В.І. було відкрито виконавче провадження № 36220789 та запропоновано боржнику (в/ч НОМЕР_1 ) виконати рішення суду в строк до 05.02.13р. (а.с. 61-62).

Як вбачається із зазначеної вище постанови державного виконавця, 24.01.13р. Київським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист № 2а-2676/8752/12, згідно з яким зобов`язано в/ч НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, призначеної відповідно до ст.ст. 9 та 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмір 48-місячного грошового забезпечення, з урахуванням усіх отримуваних за останньою посадою на військовій службі видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, включно з посадовим окладом, окладом за військовим званням, надбавкою за вислугою років, надбавкою за виконання особливо важливих завдань, надбавкою за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, премією, і виплатити різницю між перерахованою та отриманою сумами допомоги. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 подати до суду першої інстанції в строк 1 місяць з дня отримання цього рішення звіт про виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 2607/8452/12.

15.10.14р. головним державним виконавцем ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві Москаленко В.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 36220789 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження (а.с. 64-66).

Причиною спору між сторонами стало, на думку позивача, неправомірні дії головного державного виконавця ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві Москаленко В.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

У постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014р. за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування рішення, яке набрало законної сили, зазначено, що з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що військова частина НОМЕР_1 не є структурним підрозділом центрального органу виконавчої влади Міністерства оборони України, а є підпорядкованою організацією (військовою частиною), що дає підстави колегії суддів зробити висновок, що виконання рішення згідно згаданого виконавчого листа покладається саме на відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, як на районний у місті відділ держаної виконавчої служби відповідного управління юстиції. Крім того, постанова про відкриття провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-а-2676/8752/12 від 24.01.13р. військовою частиною НОМЕР_1 не оскаржувалася, що на думку суду, додатково свідчить про безпідставність доводів позивача щодо пред`явлення виконавчого листа не за підвідомчістю виконання рішення (а.с. 53-57).

Ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Крім того, ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

П. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак, рішення суду згідно з виконавчим документом не виконано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, в порушення норм КАС України, не надано до суду належних та допустимих доказів щодо правомірності прийняття свого рішення про закінчення виконавчого провадження.

З урахуванням зазначених вище обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє доведення, ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 22, 124 Конституції України, ст. 1, ч. 1 ст. 6, п. 8 ч. 1 ст. 49, ч. 1 ст. 75, Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 17, 71, 159-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Москаленко В.В. від 15.10.14р. про закінчення виконавчого провадження № 36220789 протиправною.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Москаленко В.В. від 15.10.14р. про закінчення виконавчого провадження № 36220789.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. В. Васильченко