Справа № 820/11391/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

07 грудня 2015 р. №820/11391/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Коваленко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом громадянина Соціалістичної Республики В'єтнам ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд: - скасувати висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 27.10.2009р. в частині відносно громадянина Соціалістичної Республики В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 27.10.2009р., згідно з яким громадянина Соціалістичної Республики В'єтнам ОСОБА_1 визнано таким, що не має дозволу на імміграцію в Україну має бути скасований як такий, що винесений з порушенням процедури розгляду відповідного питання. Також вказав, що з моменту надання дозволу на імміграцію не виникало будь-яких нових обставин, які б встановлювали порушення законодавства з боку позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У своїх запереченнях на адміністративний позов зазначив, що в матеріалах особової справи відсутні документи, що підтверджують право позивача на постійне проживання на території України. На теперішній час ГУ ДМС України в Харківській області позбавлене реальної можливості здійснити перевірку та з'ясувати, чи відсутні підстави для відмови у видачі чи обміні посвідки.

На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Позивач прибув до колишнього СРСР на роботу. Керівництвом УГІРФО УМВС України в Харківській області прийнято рішення щодо документування громадянина Соціалістичної Республики В'єтнам ОСОБА_1 посвідкою на постійне проживання на підставі абзацу 4 пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію".

01.11.2003 року позивач був документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 терміном дії безстроково (а.с. 12-13).

На підставі наказу МВС України № 892 о/с від 11.05.2009 року "Про проведення оперативно-профілактичних заходів на території Харківської області" було проведено додаткову перевірку матеріалів особової справи громадянина В'єтнаму ОСОБА_1.

За результатами проведеної перевірки відповідач дійшов висновку, що позивач тимчасово перебуває на території України, виходячи з чого, посвідка позивача на постійне проживання в Україні підлягає скасуванню.

Таким чином, Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області було прийнято висновок від 27.10.2009 року, яким було скасовано посвідку на постійне проживання в Україні на ім'я громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 (а.с.8-10).

Листом ГУ ДМС України в Харківській області від 28.10.2015 року №04/1-23286 позивача було повідомлено про скасування посвідку на постійне проживання в Україні (а.с.7).

Не погоджуючись з рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-III (далі за текстом - Закон №2491) передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Суд зазначає, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в оскаржуваному рішенні від 27.10.2009р. не вказано конкретної підстави для скасування дозволу на міграцію або про який саме випадок і яким саме законом України цей випадок передбачений. Станом на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію позивачу, відповідачем, як уповноваженим державним органом, перевірялися надані документи, будь-яких порушень законодавства не встановили.

З моменту документування позивача посвідкою на постійне проживання - не виникало нових обставин, які б тягли за собою обґрунтування скасування дозволу на імміграцію. Відповідачем у справі зазначені обставини не наводяться і документально не підтверджуються.

Відповідно до п. п. 21-24 "Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень", затвердженого Постановою КМ України № 1983 від 26.12.2002р. (який діяв на час прийняття оскаржуваного рішення), дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

На порушення зазначених приписів законодавства оскаржуване рішення не містить обґрунтування.

Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію".

Суд зазначає, що в порушення норм чинного законодавства позивач отримав повідомлення про скасування посвідку на постійне проживання в Україні лише 28.10.2015 року.

Відповідно до вимог ст.12 Закону України "Про імміграцію" підлягає скасуванню дозвіл на імміграцію, а статтею 13 вказаного Закону встановлюється вилучення посвідки на постійне місце проживання на підставі скасування дозволу на імміграцію.

Відповідно до ст.ст.9, 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 27.10.2009р. в частині відносно громадянина Соціалістичної Республики В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є таким, що не відповідає законодавству України, а отже позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9, 11, КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку, про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов громадянина Соціалістичної Республики В'єтнам ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 27.10.2009 року в частині відносно громадянина Соціалістичної Республики В'єтнам ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14.12.2015 року.

Суддя Полях Н.А.