Справа № 804/13357/15
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
прокурора представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Новомосковського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до відповідача-1: державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5, відповідача-2: Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа: приватне підприємство "Техсервіс" про визнання протиправним та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії,-
31 серпня 2015 року Новомосковський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області звернувся до суду з позовом до відповідача-1: Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5 відповідача-2: Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа - приватне підприємство "Техсервіс", в якому, з урахуванням уточнень від 30.09.2015 р., просить:
Відповідно до тексту договору від 20.12.2012 підставою для його укладення є розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 951-р-12 від 07.12.2012 «Про затвердження ПП "Техсервіс" проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди».
На підставі поданих представником ПП «Техсервіс» документів до Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції 25.03.2015 р. проведено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 20.12.2012 між Новомосковською районною державною адміністрацією та ПП «Техсервіс» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Позивач посилається на ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди або визнання її недійсною.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції від 11.08.2013) відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Розпорядження голови Новомосковської райдержадміністрації та матеріали, на підстави яких воно прийнято, фактично взагалі не стосується ПП «Техсервіс».
Прокурор та представник Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, адміністративний позов просили задовольнити.
Представник Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач-1 в судове засідання не прибув, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі.
В письмових запереченнях відповідач-1 зазначив, що ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції від 05.03.2015 р., вказано, що під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно.
Тобто, в Законі чітко вказано, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень інформацію від відповідних органів лише в тому разі, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно.
Подані керівником ПП «Техсервіс» ОСОБА_6 на реєстрацію документи містили всі необхідні відомості, оскільки ця інформація містилась в наданому договорі оренди земельної ділянки та у ОСОБА_3 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Міністерством юстиції України 02.04.2015 р. за вих. № 13-32/114 начальникам головних територіальних управлінь Міністерства юстиції України в областях та місті Києві надано роз'яснення «Щодо застосування положень Закону України від 05 березня 2015 року № 247-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення повноважень нотаріусів та особливостей реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення», відповідно до якого у разі коли заявником разом з документами, необхідними для проведення державної реєстрації похідного речового права на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, подається документ, що підтверджує виникнення права власності на відповідну земельну ділянку та/або витяг з Державного земельного кадастру, в якому міститься інформація, необхідна для проведення державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, державний реєстратор або нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на підставі цих документів.
Відповідно до п. 44 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17.10.2013 року № 868 - державна реєстрація права власності держави чи територіальної громади на земельні ділянки, які сформовані із земель державної чи комунальної власності, проводиться одночасно з державною реєстрацією речового права на таку земельну ділянку, що є похідним від права власності, на підставі рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування.
Таке рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування може бути подане правонабувачем (користувачем, орендарем), який у такому випадку є уповноваженою особою власника земельної ділянки, одночасно із заявою про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.
Щодо посилань прокурора про відсутність у договорі оренди землі істотних умов та порушення у звязку з цим норм Закону України «Про оренду землі», відповідач-1 зазначив, що у чинній редакції ч. 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (із змінами станом на 12.02.2015 р.) визначено, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Разом з тим, в статті 15 Закону України «Про оренду землі» чітко зазначений перелік істотних вимог договору оренди землі. Істотними умовами договору оренду землі є:
- об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);
- строк дії договору оренди;
- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
У витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (серії ЕЕТ № 244389) зазначено кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки, строк дії договору оренди земельної ділянки, розмір та строки сплати орендної плати та копія договору оренди земельної ділянки, які містяться в матеріалах реєстраційної справи.
Представник відповідача-2 в судове засідання не прибув, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи без його участі.
Судом було направлено на адресу третьої особи копію ухвали про відкриття провадження у справі, повістку та заяву про уточнення позовних вимог. Однак, конверт повернувся на адресу суду з відміткою відділення Укрпошти "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ст. 35 КАС України третя особа є належно повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до тексту договору від 20.12.2012 підставою для його укладення є розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 951-р-12 від 07.12.2012 «Про затвердження ПП "Техсервіс" проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди».
Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, у власність або у користування для всіх потреб.
Відповідно до пп. 6-1 п. 4 Указу Президента України «Про державне агентство земельних ресурсів України» № 445 від 08.04.2011 р., Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.
Згідно із п. 4.32 Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 258 від 10.05.2012, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб у межах області.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 №294-р «Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» Державним агентством земельних ресурсів України припинено виконання функцій і повноважень.
Забезпечення здійснення зазначених функцій і повноважень покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), Положення про яку затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15.
Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції від 12.10.2010) визначено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (в редакції від 30.10.2012) місцева державна адміністрація (обласна, районна) є місцевим органом виконавчої влади, який в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
Відповідно до ч.3 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції 06.09.2012) районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб.
Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 р. (далі Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Згідно п. 8-1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобовязані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.
Згідно ч. 4 ст. 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Згідно ч. 3 ст. 17 Закону № 1952-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації права має бути відмовлено якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.
Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди або визнання її недійсною.
Новомосковською міжрайонною прокуратурою з Новомосковської райдержадміністрації витребувано оригінали розпорядження голови Новомосковської райдержадміністрації № 951-р-12 від 07.12.2012 та матеріалів, на підставі яких воно прийнято, вивченням змісту якого встановлено, що фактично воно не стосується ПП «Техсервіс».
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції від 05.09.2012 р.), істотною умовою договору оренди землі є умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Однак, в зареєстрованому договорі оренди відсутні істотні умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Відповідно до вимог п. 4 ст. 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Пунктом 2.6. наказу Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5 «Про затвердження Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» встановлено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.
Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011, передбачено, що Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Вищевказане свідчить про відсутність правових підстав для прийняття відповідачем-1 рішення про проведення державної реєстрації права оренди вищевказаної земельної ділянки.
Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складений 02 листопада 2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 02 листопада 2015 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1