Справа № 810/2526/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2526/15 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просила:

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 податковий борг перед бюджетом в сумі 54038,63 грн., з яких 28654, 70 грн. - грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб; 25383, 93 грн. - грошові зобов'язання з податку на додану вартість..

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано не вірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності нарахування податкового боргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги з наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, як суб'єкт підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 зареєстрований виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області 17.03.2005 року, про що у журналі обліку реєстраційних справ зроблено запис за № 2 002966.

Як платник податків та інших обов'язкових зборів ФОП ОСОБА_2 взятий на облік 11.04.2005 року за № 563.

Згідно з базою даних Білоцерківської ОДПІ та відомостями, наданими боржником, відповідач має 5 розрахункових рахунків в банківських установах (а.с.10).

Відповідно до п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ (із змінами та доповненнями, далі - ПК України) платники податків, серед іншого, зобов'язані:

- п.п.16.1.3: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

п.п.16.1.4: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.176.1 ст. 176 ПК України платники податку з доходів фізичних осіб, серед іншого, зобов'язані:

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

е) своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 177.5 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Відповідно до п.п. 177.5.1. п. 177.5 ст. 177 ПК України - авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співставних умовах), та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада)

Згідно з п. 177.11 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу (протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року).

На підставі п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п.75.1. ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та відповідно до направлень, виданих Білоцерківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання від 31.10.2012 року №1398 ОСОБА_3 головним державним ревізором-інспектором, інспектором податкової служби 1 рангу відділу податкового контролю фізичних осіб Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 31.10.2012 року №1397 ОСОБА_4 головним державним ревізором-інспектором, інспектором податкової служби 1 рангу відділу податкового контролю фізичних осіб Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області проводилась документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 31.12.2011 року, відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами перевірки складено Акт №4414/17-2//119 від 20.01.2012 року.

В Акті перевірки, серед іншого, встановлено порушення відповідачем положень чинних на момент виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актів, а саме: абзацу 2 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 року № 13-92 (із змінами та доповненнями), та п.п.146.11 ст. 146, п. 172.2 ст. 172 ПК України, а саме: ФОП ОСОБА_2 в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на загальну суму 39 771,04., в тому числі за 3 квартал 2010 року на суму 8 178,30 грн., за 4 квартал 2010 року на суму 10 860,45 грн. та за 2011 рік на суму 20 732,29 грн.

За результатами розгляду матеріалів перевірки Білоцерківською ОДПІ відносно ФОП ОСОБА_2, були прийняті податкові повідомлення-рішення: від 04.12.2012 року №2897//286 та №2898/0/285.

В Рішенні про результати повторної скарги від 22.04.2013 року за № 1829/99-99/10-01-03 ФОП ОСОБА_2 оскаржував в адміністративному порядку податкові повідомлення-рішення від 04.12.2012 року №2897//286 та №2898/0/285

Рішенням Міністерства доходів і зборів України від 22.04.2013 року за № 1829/99-99/10-01-03 скаргу ФОП ОСОБА_2 задоволено частково - податкове повідомлення-рішення №2898/0/285 - скасоване, №2897//286 - залишено без змін, після розгляду скарг було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 04.07.2013 року № .

Згідно із п.56.3 ст. 56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Відповідно до п.56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п.56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з п.14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до п.п.14.1.162 п.14.1 ст. 14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно з п.п.129.1.2 п. 129.1 ст. 129 ПК України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно з п. 129.4 ст. 129 ПК України, пеня нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ, що діяла на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Порядок ведення контролюючими органами обліку нарахування та погашення пені, що справляється з платників податків у зв'язку із несвоєчасним погашенням узгодженого грошового зобов'язання, та пені на податкове зобов'язання, нараховане контролюючим органом у разі виявлення його заниження та/або визначене податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента визначається Інструкцією про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, яка затверджена Наказом ДПА України від 17.12.2010 року № 953 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 27.12.2010 року за № 1350/18645).

Згідно з положеннями ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п.38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно із п.41.2 ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Згідно з п.88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Відповідно до положень п.89.1 ПК України право податкової застави виникає у разі:

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно із п.89.2 ст. 89 ПК України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених кодексом, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до п.95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п.95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не пізніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Однак колегія суддів зазначає, що як зазначено в постанові Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2015 р., копія ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі була надіслана Відповідачу, але конверт з повідомленням повернувся до суду з позначкою підприємства зв'язку «за закінченням терміну зберігання».

Неотримання Відповідачем копії ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі №810/2526/15 пояснюється тим, що Відповідач за хворів на тяжку хворобу, - ішемічний інсульт, перебував на стаціонарному лікуванні, мав розлади руху та потребував подальшої реабілітації.

Таким чином, відповідач не міг подати до суду заперечення із спростуванням адміністративного позову і подав відповідні докази вже до суду апеляційної інстанції.

Так, зокрема, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції визнав податковим боргом та присудив до стягнення грошові зобов'язання в розмірі 1916,88 грн., що визначені Відповідачем самостійно на підставі декларації про майновий стан і доходи за 2012 р. (від 10.02.2013 p.). Необхідно зазначити, що при винесенні оскаржуваного рішення суд невірно встановив суму податку на доходи фізичних осіб, заявлену в декларації, адже згідно рядка 03 додатку 5 до декларації, сума заявленого ПДФО становить 3544,58 грн., а не 1916,8 8 грн.

Грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, заявлене в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2012 р. (від 10.02.2013 р.) в сумі 3544,58 грн., сплачене ОСОБА_2 в повному розмірі, що підтверджується реєстром платіжних документів за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. та реєстром платіжних документів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.

Оскаржуваною постановою, визнано податковим боргом та присуджено до стягнення грошові зобов'язання в розмірі 2378,22 грн., що визначені Відповідачем самостійно на підставі декларації про майновий стан і доходи за 2013 р. (від 09.02.2014 p.).

Грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, заявлене в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 р. (від 09.02.2014 р.) в сумі 2378,22 грн., сплачене ОСОБА_2 в повному розмірі, що підтверджується реєстром платіжних документів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.

Оскаржуваною постановою визнано податковим боргом та присуджено до стягнення грошові зобов'язання в розмірі 941,76 грн., що визначені Відповідачем самостійно на підставі декларації про майновий стан і доходи за 2014 р. (від 08.02.2015 p.).

Грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, заявлене в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 р. (від 08.02.2015 р.) в сумі 941,76 грн., сплачене ОСОБА_2 в повному розмірі, що підтверджується реєстром платіжних документів за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р.

Відповідно, до оскаржуваного рішення суду заборгованість, яка виникла у Відповідача з податку на додану вартість у розмірі 25383,93 грн. складається:

- 8191,00 грн. - грошові зобов'язання, що визначені Відповідачем самостійно на підставі декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року.

В заперечення зазначеного Відповідач повідомляє, що дійсно, у декларації з ПДВ

за листопад 2013 р. було заявлено до сплати ПДВ у сумі 8191,00 грн. Але у грудні 2013 р. до БОДПІ ГУ ДФС у Київській області було подано уточнюючий розрахунок з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період - листопад 2013 року, згідно якого податкове зобов'язання з ПДВ за листопад 2013 р. становить 4307,00 грн. Сплата ОСОБА_2 грошового зобов'язання з ПДВ за листопад 2013 р. у розмірі 4307,00 грн. підтверджується реєстром платіжних документів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.(стор. 9).

Грошові зобов'язання, що визначені Відповідачем самостійно на підставі декларацій з податку на додану вартість:

за грудень 2013 р. - 3714,00 грн.; за лютий 2014 р. - 832,00 грн.; за березень 2014 р - 227,00 грн.; за квітень 2014 р. - 251,00 грн.; за травень 2014 р. - 325,00 грн.; за червень 2014 р. - 308,00 грн.; за липень 2014 р. -418,00 грн.; за серпень 2014 р. - 456,00 грн.; за вересень 2014 р. - 208,00 грн.; за жовтень 2014 р. - 2631,00 грн.; за листопад 2014 р. - 569,00 грн.

Відповідач не визнає перелічені суми, відображені у вищевказаних деклараціях з податку на додану вартість, податковим боргом. Сплата ОСОБА_2 грошових зобов'язання з ПДВ у зазначених сумах за відповідний період підтверджується реєстром платіжних документів за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р.

- 497,00 грн. - грошові зобов'язання, що визначені Відповідачем самостійно на підставі декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 р.

В декларації з ПДВ за грудень 2014 р. заявлено суму податкового зобов'язання, яка підлягає сплаті у розмірі 497,00 грн. Фактично сплачено Відповідачем 450 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 355 від 30.01.2015 р.

Згідно уточнюючого розрахунку з ПДВ, поданому до контролюючого органу в січні 2015 за період - грудень 2014 р. - від'ємне значення становить 378,00 грн. Переплата за грудень 2014 р., згідно зазначеного уточнюючого розрахунку, та з врахуванням фактичної сплати 450,00 грн. ПДВ, становить 828 грн.

- 3675,00 грн. - грошові зобов'язання, що визначені Відповідачем самостійно на підставі декларації з податку на додану вартість за січень 2015 р.

В декларації з ПДВ за січень 2015 р. заявлено до сплати ПДВ у сумі 3675,00 грн. Але враховуючи: сплату ПДВ за грудень 2014 р. у розмірі 450,00 грн. (про що зазначено вище); декларацію за грудень 2014 р. та уточнюючі розрахунки з ПДВ за грудень 2014 р. переплата по ПДВ склала 828,00 грн. З врахуванням цієї різниці сплата податкових зобов'язань з ПДВ за січень 2015 р. складала 2850,00 грн., які були фактично сплачені ОСОБА_2 до бюджету, що підтверджується платіжним дорученням ЛЬ 380 від 27.02.2015 р.

- 472,00 грн. - грошові зобов'язання, що визначені Відповідачем самостійно на підставі декларації з податку на додану вартість за січень 2015 р.

Відносно грошових зобов'язань з ПДВ за січень 2015 р. а сумі 472,00 грн. колегія суддів зазначає наступне: дана сума позивачем була визначені на підставі лише одного уточнюючого розрахунку з ПДВ за січень 2015 р., яка була подана до контролюючого органу у квітні 2015 р., згідно якої у платника податків виникли податкові зобов'язання з ПДВ за січень 2015 р. у сумі 472,00 грн. + 14 грн. штрафних санкцій. Але в той же самий день ОСОБА_2 до БОДПІ ГУ ДФС у Київській області було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ за грудень 2014 р., відповідно до якого зобов'язання з ПДВ перед бюджетом зменшувались на суму 471,00 грн. Різниця у сумі 30,00 грн. сплачена Відповідачем, що підтверджується платіжним дорученням № 5 від 03.04.2015 р.

- 121,00 грн. - грошові зобов'язання, що визначені Відповідачем самостійно на підставі декларації з податку на додану вартість за березень 2015 р.

Сплата ОСОБА_2 грошового зобов'язання з ПДВ за березень 2015 р. у розмірі 121,00 грн. підтверджується платіжним дорученням № 27 від 27.04.2015 р.

Також апелянт надав підтвердження прийняття податковим органом уточнюючої декларації за оспорюваний період, а також відповідні квитанції про сплату податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок.

Таким чином, враховуючи пояснення Відповідача, підкріплені відповідними доказами сплати податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та податку на додану вартість, податковий борг у Відповідача в сумі 54038,63 грн. відсутній, а відповідно є неправомірним нарахування пені у загальній сумі - 2752,78 грн.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження оскаржувана постанова прийнята судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, не враховано всі обставини справи, тому існують підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на Постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2015 року - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2015 року - скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Постанови виготовлений 14 грудня 2015 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.