Справа № 758/8073/14-а
Суддя: Декаленко В. С.
Дата ухвалення: 2015-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 758/8073/14-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання дій та бездіяльності незаконними і неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій та бездіяльності незаконними і неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та відноситься до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На даний час перебуває на обліку в УПФУ в Подільському районі м. Києва і отримує державну пенсію за віком.

Зазначає, що відповідно до ст.ст. 49, 51, 53 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», він має право на отримання державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Особам віднесеним до категорії 2, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилається на те, що у зв'язку з виникненням у нього сумнівів щодо правильності нарахування його додаткової пенсії, він звернувся до відповідача із відповідною письмовою заявою від 04 березня 2014 року у якій просив надати розгорнуту довідку про розміри нарахованих і виплачених йому, починаючи з 01 січня 2005 року і до подачі цієї заяви, сум державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, що передбачені Законом № 796, а у разі нарахування та виплати сум пенсій у меншому розмірі, ніж це передбачено статтями 51, 67 цього Закону для відповідної категорії громадян, провести нарахування/перерахунок належних йому пенсій відповідно до вимог Закону № 796 у редакції чинних Законів України, та виплатити недоотриману різницю.

Звертає увагу суду на те, що Управлінням у вчиненні таких дій відмовлено із вказівкою у Листі-відповіді від 12 березня 2014 року на те, що нарахування та виплати його пенсій здійснюються відповідно та на підставі чинного законодавства, а саме: законів України про Держбюджет на відповідні роки і постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому підстав для перерахунку та проведення доплат не вбачається.

Вказує на те, що він не погоджується з таким вирішенням порушених ним питань та вважає, що Управлінням при обчисленні його пенсій застосовуються норми правових актів України, які за своєю природою та предметом не можуть регулювати правовідносини, що є предметом регулювання інших, спеціальних законів України, зокрема, законів про соціальні гарантії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і як наслідок, це призводить до нарахування належних йому пенсій у значно меншому розмірі, що суттєво обмежує його конституційні права, зокрема, на соціальний захист та достатній життєвий рівень. У зв'язку з чим звертається з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, в прохальній частини позовної заяви його представником викладено клопотання про слухання справи за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача, представника позивача та представника відповідача на підставі наявних в справі документів, відповідно до вимог ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, відноситься до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в УПФУ в Подільському районі м. Києва та отримує пенсію за віком згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і додаткову пенсію згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується Посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, (категорія 2) Серія НОМЕР_2 с (а.с. 13) та пенсійним Посвідченням Серія НОМЕР_1 (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджуючись з розміром основної та додаткової пенсії, яка виплачується йому, 04.03.2014 року звернувся до УПФУ в Подільському районі м. Києва із заявою в якій просив, зокрема призначити, нараховувати і в подальшому виплачувати Заявнику згідно статті 51 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 30 (тридцять) процентів мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на рівні прожиткового мінімуму (а.с.9-10).

Листом від 12.03.2014 року № 56/М-51 УПФУ в Подільському районі м. Києва, відмовило позивачу у перерахунку пенсії (а.с. 11).

Ухвалою суду від 14.07.2014 року адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог до 28.12.2013 року було залишено без розгляду, у зв'язку з чим суд вважає, що межами розгляду даної справи є період починаючи з 28.12.2013 року.

Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та іншими нормативно-правовими актами.

Так відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 19 грудня 1991 року № 2001-XII, особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що Законом України від 28.12.2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких інших законодавчих актів України» було внесено зміни до статті 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими особам, віднесеним до категорії 2, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року зазначені зміни, внесені до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких інших законодавчих актів України», зокрема, нова редакція статті 51, визнана такою, що не відповідає Конституції України. Відповідно норми статті 51 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» поновили свою дію в попередній редакції з 22.05.2008 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що станом на 28.12.2013 року дійсно чинною була ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 19 грудня 1991 року № 2001-XII, яка визначала, що особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

В пункті четвертому мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян визначено, що метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. При цьому принцип збалансованості бюджету виступає одним з визначальних поряд з принципами справедливості та пропорційності (розмірності) у діяльності органів державної влади, зокрема в процесі підготовки, прийняття та виконання державного бюджету на поточний рік.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно Законом про Державний бюджет України.

Статтею 4 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік», було установлено, що у 2013 році норми і положення статті 51 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Аналогічну норму також містить і ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік», а саме статтею 6-7 Прикінцевих положень, установлено, що норми і положення статті 51 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

25.03.2014 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 112 якою внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема п. 13 викладено в наступній редакції: Щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: 1) особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6 гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: інвалідам I групи - 341,64 гривні; інвалідам II групи - 227,76 гривні; інвалідам III групи - 170,82 гривні; 2) особам, що належать до категорій 2 - 4: особам, що належать до категорії 2, - 170,82 гривні; особам, що належать до категорії 3, - 113,88 гривні; особам, що належать до категорії 4, - 56,94 гривні; 3) дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 170,82 гривні.

Судом встановлено, що норми вищезазначених Законів, Конституційним судом України такими, що не відповідають Конституції України не визнавались, а тому є чинними, так само як є чинною Постанова Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пленум Вищого адміністративного суду України в своїй Постанові «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» від 16.03.2012 року № 4, роз'яснив, що судам необхідно звертати увагу на те, що у разі наявності колізій між нормами законів, що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той із них, який прийнято пізніше. Крім того, судам варто враховувати Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, яким дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Ураховуючи особливість дії в часі закону про Державний бюджет України на відповідний рік, нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, виданий на його виконання, також діє у межах бюджетного року.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що дії відповідача з нарахування та виплати позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю з 01.12.2013 року в розмірі 170, 82 грн. є такими, що вчинені в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинними Законами України, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 49, 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік», Постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»» від 16.03.2012 року № 4, Рішення Конституційного Суду України №1-28/2008 від 22.05.2008 року, Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, Рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, керуючись ст.ст. 158-163, 186 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання дій та бездіяльності незаконними і неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя В. С. Декаленко