Справа № 819/79/15-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Справа № 876/2164/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 р. по справі за позовом управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям,-

встановив:

15.01.2015 року позивач - управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації (далі - УСЗН Кременецької РДА) звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у розмірі 36984,68 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що, проведеною Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області ревізією в УСЗН Кременецької РДА встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям в Деклараціях про доходи та майновий стан подано недостовірні відомості. Зокрема, встановлено, що чоловік відповідачки ніде не працював протягом 3 місяців перед датою звернення відповідача за допомогою і фактично не здійснював догляд за престарілою особою у зв'язку з перебуванням за кордоном (згідно інформації СБУ). Враховуючи наведене, позивач вважає, що ОСОБА_1 не мала права на отримання допомоги малозабезпеченим сім'ям, а тому, виникла переплата зазначеної соціальної допомоги у розмірі 36984,68грн., яку відповідач в добровільному порядку не повернула і яка підлягає стягненню як незаконно отримана.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 р. позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (і.к.НОМЕР_1) на користь держави надміру отриману державну державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям у розмірі 36 984,68 грн. (тридцять шість тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири гривні шістдесят вісім копійок).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем в порушення статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім»ям» та п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 р. № 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям» при заповненні Декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги надавалась недостовірна інформація стосовно догляду її чоловіком ОСОБА_2 за особою, яка досягла 80-річного віку, оскільки фактично він перебував за межами України, що підтверджується інформацією управління Служби безпеки України в Тернопільській області № 69/95/1-1142 від 15.08.2014 року.

Відповідно до поданих УСЗН Кременецької РДА довідок, поверненню підлягає частина виплаченої за 2012-2014 роки допомоги в сумі 36984,68 грн., тобто, за ті періоди, коли при зверненні за отриманням допомоги чоловік заявниці протягом трьох місяців перед датою звернення ніде не працював та здійснював виїзди за кордон, у зв'язку з чим, фактично не здійснював догляду за престарілою особою. Зокрема, з червня 2012 року по травень 2013 року та з грудня 2013 року по травень 2014 року.

Оскільки в результаті приховання відповідачем відомостей, які вплинули на встановлення права на державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, виникла переплата у розмірі 36984,68 грн., яку ОСОБА_1 в добровільному порядку не повернула, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що їх слід стягнути в користь позивача.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач - ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт наголошує на тому, що нею при заповненні Декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги подавались достовірні дані, оскільки її чоловіком постійно здійснювався догляд за пристарілою особою ОСОБА_3, жителькою с.Будки Кременецького району Тернопільської області. Вона забезпечувалась усім необхідним в повному обсязі, жодних претензій з приводу здійснення за нею догляду вона не мала і на даний момент не має, про що було додано її письмове підтвердження.

Також ОСОБА_1 зазначає, що посилання позивача на те, що її чоловік перебував закордоном, не свідчать про той факт, що він не міг здійснювати догляду за пристарілою особою, оскільки чоловік постійно надавав кошти пристарілій особі, допомагав їй по господарству, а в разі його короткочасних від'їздів інші члени сім`ї постійно доглядали за ОСОБА_3

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі - закрити, з наступних підстав.

Надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям регулюється Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 01.06.2000 року № 1768-III (далі - Закон № 1768-III), який спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям.

Відповідно до статті 1 Закону № 1768-III державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї; малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Також пунктом 2 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250 (далі - Порядок № 250) передбачено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

В даному випадку спірні правовідносини виникли у зв`язку із наявністю надміру виплачених коштів по призначеній державній допомозі малозабезпеченим сім'ям в розмірі 36984,68 грн., що було визначено судом першої інстанції справою адміністративної юрисдикції, із чим колегія суддів не погоджується виходячи із наступного.

Справою адміністративної юрисдикції, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України, є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України „суб'єкт владних повноважень" - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Пунктом 5 частини 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Отже, публічно-правовим спором є той спір, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Згідно частини 2 статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 2 статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, відповідно до викладеного, адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди, яка була завдана лише суб'єктом владних повноважень, а також такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності останнього.

Частиною 4 статті 50 КАС України визначено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

У цій нормі процесуального права наведено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

В пункті 5 частини четвертої статті 50 КАС України зазначено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

В даному випадку позивач не вказав закон, у якому зазначено про можливість звернення суб'єкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи, а перелічені у пунктах 1 - 4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Колегія суддів приходить до висновку, що правовий аналіз пунктів 1?4 частини четвертої статті 50 КАС України свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 22.09.2015 року по справі № п/811/3781/14, в якій він зазначив, що за пунктом 4 частини четвертої статті 50 КАС України суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

Крім цього, виходячи з положень п. 28 Порядку № 250, слідує, що якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас за змістом статті 177 Цивільного кодексу України, гроші є об'єктами цивільних прав.

Так, отримавши державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, ОСОБА_1, набула право власності на неї, та їй як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 22.09.2015 року по справі № 804/6131/14, яка відповідно до вимог ч.2 ст.161 КАС України та ст.244-2 КАС України, враховується судом при застосуванні вищенаведених норм законодавства. Зазначена справа є подібною за виниклими правовідносинами і колегія суддів дійшла висновку, що спір є приватно-правовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на виплачену управлінням соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям у розмірі 36984,68 грн. та стягнення цієї суми з неї як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч.2 ст.157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З огляду на викладене, управлінню соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації слід роз'яснити, що позивач має право звернутися для вирішення спірних правовідносин до суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ч.3 ст. 160 КАС України, ст.ст. 157, 195, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 р. по справі № 819/79/15-a - скасувати.

Провадження у справі № 819/79/15-a за позовом управління соціального захисту населення Кременецької районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення неправомірно отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 08.12.2015 року.