Справа № 2а-10504/11/1270
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2015 р. м. Київ К/9991/44905/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.04.2012 по справі №2а-10504/11/1270 за позовом Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції у Луганській області до Публічного акціонерного товариства «Кремінський завод «Хімавтоматика» про стягнення податкового боргу.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2012 позовні вимоги Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції у Луганській області до Публічного акціонерного товариства «Кремінський завод «Хімавтоматика» про стягнення податкового боргу - задоволено. Стягнуто кошти Публічного акціонерного товариства «Кремінський завод «Хімавтоматика» (92900, Луганська область, м. Кремінна, вул. Куйбишева, 161, ідентифікаційний код 04699244) в рахунок погашення податкового боргу в сумі 153115,28грн. з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків, а саме: з податку на додану вартість в розмірі 63221,00грн., з податку на прибуток в розмірі 3773,00грн., з орендної плати за землю в розмірі 86121,28грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.04.2012 постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2012 скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Рубіжанська об'єднана державна податкова інспекція Луганської області Державної податкової служби 05.07.2012 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 04.09.2012 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.04.2012 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема пунктів 6.2, 6.3 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», статей 59, 60 Податкового кодексу України, статей 11, 69, 71, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у Публічного акціонерного товариства «Кремінський завод «Хімавтоматика» обліковується податковий борг в загальному розмірі 153115,28грн., а саме: з податку на додану вартість 63221,00грн., з орендної плати за землю 86121,28грн., з податку на прибуток 3773,00грн. Податковий борг виник у зв'язку з неповною сплатою самостійно визначених у податкових деклараціях зобов'язань.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що за відповідачем обліковується борг, що самостійно не погашений, а податковим органом дотримано порядку стягнення коштів з платника податку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що податкові вимоги від 30.03.2009 №1/49 та від 07.05.2009 №2/60 вважаються відкликаними, оскільки заборгованість за вказаними вимогами було погашено за рішенням податкового органу від 09.06.2009 №5 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу та у примусовому на підставі постанов Луганського окружного адміністративного суду від 29.06.2011 у справі № 3202/11/1270 та від 08.04.2010 у справі № 2а-1146/10/1270.

Проте, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

В порушення вищенаведених вимог відповідач у визначені законодавством строки не сплатив суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, орендної плати за землю та податку на прибуток.

Заборгованість відповідача перед бюджетом з податку на додану вартість у розмірі 63221,00грн., з орендної плати за землю у розмірі 86121,28грн. та з податку на прибуток у розмірі 3773,00грн. підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків та не заперечується відповідачем.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем відповідно до пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» були надіслані перша податкова вимога від 30.03.2009 №1/49 та друга податкову вимогу від 07.05.2009 №2/60, які були отримані підприємством. Після надіслання зазначених вимог сума заборгованості відповідача перед бюджетом збільшувалася.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що надіслані платникові податків податкові вимоги у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії. Чинним податковим законодавством України не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу після набрання чинності Податковим кодексом України.

В силу приписів підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно або органом стягнення. Разом з тим, під погашенням податкового боргу вважається фактична сплата суми заборгованості, а не наявність процесуального рішення про її стягнення, у зв'язку з чим висновок суду апеляційної інстанції про відкликання податкових вимог від 30.03.2009 №1/49 та від 07.05.2009 №2/60 є необґрунтованим.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення податкового боргу є правильним.

Оскільки апеляційний суд під час розгляду справи неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, а суд першої інстанції вирішив спір з додержанням норм матеріального та процесуального права, то зазначена обставина відповідно до частини першої статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухваленої у справі постанови апеляційного суду та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 210, 221, 223, 226, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.04.2012 по справі №2а-10504/11/1270 скасувати, залишити в силі постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2012.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв