Справа № 826/11647/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Беспалова О.О.,

при секретарі судового засідання Гнідіній М.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: Мамонов Д.В., Боєнко О.В.,

від відповідача Усачова А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державного підприємства «Енергоринок» про визнання протиправною постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року позов задоволено: визнано протиправною з моменту прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.05.2015 №1553 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року N 2 «Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії» (далі по тексту - оскаржувана постанова).

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримала, просила апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати.

Представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, пояснень не надав.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

13.05.2015 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було прийнято постанову № 1553 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року N 2».

За змістом вказаної постанови вирішено:

1. Внести до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року N 2 «Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії» такі зміни:

підпункт 1.7.1 пункту 1.7 викласти у такій редакції:

« 1.7.1. Здійснити остаточний розрахунок з виробниками електричної енергії (крім виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, енергопостачальників, що здійснюють продаж закупленої відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2014 року N 1188-р електричної енергії оптовому постачальнику електричної енергії, виробників електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, визначених центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2015 року N 263), НЕК «Укренерго» відповідно до їх фактичної товарної продукції попереднього розрахункового періоду, забезпечивши їм рівний відсоток оплати товарної продукції попереднього розрахункового періоду з урахуванням коштів, що перераховували згідно з окремими рішеннями Уряду, постановами НКРЕ, НКРЕКП за електричну енергію відповідного розрахункового періоду.»;

підпункт 1.7.2 пункту 1.7 викласти у такій редакції:

« 1.7.2. Здійснити остаточний розрахунок з виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії, енергопостачальниками, що здійснюють продаж закупленої відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2014 року N 1188-р (крім виробників електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, визначених центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2015 року N 263) електричної енергії оптовому постачальнику електричної енергії, забезпечивши їм 100 % оплату фактичної товарної продукції попереднього розрахункового періоду з урахуванням авансових платежів.»;

підпункт 1.7.3 пункту 1.7 викласти у такій редакції:

« 1.7.3. Решту коштів розподілити відповідно до пунктів 1.1 - 1.6 цієї постанови (крім виробників електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, визначених центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2015 року N 263).».

Пунктом 2 постанови передбачено термін дії постанови до 15 травня 2015 року (включно).

В преамбулі оскаржуваної постанови зазначено, що її прийнято відповідно до Закону України «Про електроенергетику», Указу Президента України від 10 вересня 2014 року N 715 «Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Указу Президента України від 14 лютого 2015 року N 85, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 25 січня 2015 року, постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2015 року N 263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», з урахуванням звернення Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 13 травня 2015 року N 03/32-2351.

Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» є енергогенеруючою компанією, що відповідно до ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах та комунальних послуг від 21.01.2015 з терміном дії, починаючи з 19.09.1996 та безстроково (а.с. 12), здійснює виробництво електричної енергії на Слов'янській та Старобешівській теплоелектростанціях.

Посилаючись на ту обставину, що по суті оскаржувана постанова фактично виключає виробника електричної енергії, в якого держава придбала електроенергію, з алгоритму розподілу коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії та порушує гарантоване Законом України «Про електроенергетику» право ПАТ «Донбасенерго» на отримання плати за вироблену і поставлену на оптовий ринок у квітні 2015 року електричну енергію, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції погодився з доводами адміністративного позову та прийшов до висновку, що оскаржувана постанова відповідача не відповідає вимогам Закону України «Про електроенергетику» та порушує права позивача.

Не погодившись з такими висновками суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, обґрунтовуючи законних характер спірної постанови зазначає, що даний акт прийнято на виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 25 січня 2015 року, введеного в дію Указом Президента України від 14.02.2015 № 85/2015, п. 13 постанови КМУ від 07.05.2015 № 263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження».

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення на підставі доводів сторін, колегія суддів виходить з наступного.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці, відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі визначає Закон України «Про електроенергетику» (далі по тексту - Закон).

Згідно з визначеннями, наведеними в ст. 1 цього Закону, учасники оптового ринку електричної енергії України - суб'єкти господарської діяльності, які продають та купують електричну енергію на оптовому ринку електричної енергії України на підставі договору.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ПАТ «Донбасенерго» укладено договір від 31.08.1999 № 78/01-ЕР з ДП «НЕК «Укренерго», правонаступником якого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2000 № 755 є ДП «Енергоринок».

Згідно з п.1.1 ст. 1 вказаного договору позивач зобов'язується продавати, а ДП «Енергоринок» зобов'язується купувати електроенергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 4.3 цього договору остаточний розрахунок за куплену ДП «Енергоринок» у позивача електроенергію здійснюється до 16 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з положеннями ст. 15 Закону купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору.

Оптовий ринок електричної енергії України функціонує з додержанням таких вимог:

- всі суб'єкти господарської діяльності з виробництва, передачі, розподілу та постачання електричної енергії мають рівноправний доступ до оптового ринку електричної енергії України та послуг електричних мереж після отримання відповідної ліцензії на право здійснення цих видів діяльності;

- електрична енергія продається та купується за Правилами оптового ринку електричної енергії України;

- ціни на електричну енергію генеруючих компаній та оптові ціни визначаються за Правилами оптового ринку електричної енергії України;

- всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб'єктом господарської діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії;

- у кожному розрахунковому періоді (місяці) забезпечується оплата вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії, у рівному відсотку кожній енергогенеруючій компанії (за винятком суб'єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - мікро-, міні- та малим гідроелектростанціям) та підприємству, яке здійснює централізоване диспетчерське управління об'єднаною енергетичною системою України і передачу електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами. Ця оплата забезпечується з урахуванням остаточних платежів відповідно до договору, на підставі якого створено оптовий ринок електричної енергії.

Положеннями ст. 15-1 Закону передбачено, що для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Для проведення розрахунків з погашення заборгованості за спожиту електричну енергію з використанням механізмів погашення заборгованості, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, і оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установі уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості. Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання в уповноваженому банку для зарахування коштів за електричну енергію затверджується та доводиться до відома споживачів національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

З аналізу наведених положень законодавства вбачається, що всім учасникам оптового ринку електричної енергії, які діють на підставі відповідних договорів, забезпечується оплата вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії, у рівному відсотку кожній енергогенеруючій компанії.

Законом України від 07.04.2015 № 284-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про електроенергетику» щодо особливостей регулювання відносин у сфері електроенергетики на території проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 26.04.2015, були внесені зміни до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про електроенергетику», відповідно до яких особливості регулювання правових, економічних та організаційних відносин, пов'язаних з продажем електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України на тимчасово окуповану територію та на територію, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, а також відносин, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням, купівлею, продажем і використанням електричної енергії на тимчасово окупованій території та на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08.05.2015 № 273 «Про затвердження переліку виробників електричної енергії» було затверджено Перелік виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичного обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. До вказаного переліку включено Старобешівську ТЕС ПАТ «Донбасенерго».

07.05.2015 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» (далі по тексту - постанова КМУ № 263).

Пунктом 13 вказаної постанови доручено Міністерству енергетики та вугільної промисловості разом з Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та державним підприємством «Енергоринок» розробити та запровадити механізм накопичення запасів вугільної продукції для проходження осінньо-зимового періоду 2015/16 року із використанням коштів, нарахованих, але не виплачених оптовим постачальником виробникам електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, та здійснення заходів щодо виключення із розрахунків на ринку електричної енергії виробників електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, під час проведення остаточних розрахунків з виробниками електричної енергії за місяць, що передує набранню чинності цією постановою.

Постанова КМУ № 263 набрала чинності 13.05.2015.

Проаналізувавши пункт 13 Постанови №263, колегія суддів приходить до висновку, що дана норма не містить припису щодо нездійснення державним підприємством «Енергоринок» оплати електроенергії, купленої у виробників, які здійснюють виробництво на неконтрольованій території, у місяці, що передує набранню чинності цієї постанови (тобто, у квітні 2015 року).

Наведене підтверджується пп. 6 п. 8 Постанови №263, відповідно до якого державне підприємство «Енергоринок» здійснює відповідно до законодавства погашення заборгованості за закуплену у виробників електричну енергію.

Відповідач, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається також на Указ Президента України від 14 лютого 2015 року № 85/2015, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 25 січня 2015 року «Про надзвичайні заходи протидії російській загрозі та проявам тероризму, підтримуваним Російською Федерацією», згідно з п. 9 якого Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за участю державного підприємства «Енергоринок» мають вжити всіх заходів щодо виключення із розрахунків на ринку електричної енергії підприємств, які виробляють електричну енергію на тимчасово неконтрольованій території.

Таким чином, вказаними законодавчими актами, включаючи постанову КМУ № 263, на які посилається відповідач як на підставу для прийняття оскаржуваної постанови, встановлено обов'язок Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, вжити заходів щодо виключення із розрахунків на ринку електричної енергії підприємств, які виробляють електричну енергію на тимчасово неконтрольованій території, проте не надано право не здійснювати розрахунки за фактично придбану електроенергію.

Всупереч цьому, а також ст. 15 Закону України «Про електроенергетику», якою встановлено обов'язковість розрахунків за придбану електричну енергію, відповідач прийняв постанову № 1453 від 13.05.2015, з аналізу змісту якої випливає, що ДП «Енергоринок» як розпоряднику коштів ОРЕ (РК) протягом дії цієї постанови (тобто, з 13.05.2015 по 15.05.2015) надано право не здійснювати остаточний розрахунок з виробниками електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, визначеними центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 2015 року № 263, за квітень 2015 року у рівному з іншими виробниками електричної енергії відсотку.

Відповідно до п.п. 1.7.2 Постанови НКРЕКП від 21.12.2011 року № 2 «Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії» ДП «Енергоринок» щоденно із суми коштів, що надходять на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, до 15 числа (включно) розрахункового місяця зобов'язано здійснити остаточний розрахунок з виробниками електричної енергії (крім виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, енергопостачальників, що здійснюють продаж закупленої відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2014 року N 1188-р електричної енергії оптовому постачальнику електричної енергії), НЕК «Укренерго» відповідно до їх фактичної товарної продукції попереднього розрахункового періоду, забезпечивши їм рівний відсоток оплати товарної продукції попереднього розрахункового періоду з урахуванням коштів, що перераховували згідно з окремими рішеннями Уряду, постановами НКРЕ, НКРЕКП за електричну енергію відповідного розрахункового періоду.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач в квітні 2015 року здійснював продаж всієї виробленої ним електричної енергії, включаючи електричну енергію, вироблену Старобешівською ТЕС, державному підприємству «Енергоринок». Всього в цьому місяці позивачем було продано 538 714,906 тис. кВтг вартістю 494 359 275,50 грн. Заборгованість ДП «Енергоринок» перед позивачем за квітень 2015 року становить 375 696 679 грн. Відсоток оплати товарної продукції позивача цього місяця становить 44,5%. Тоді як інші енергогенеруючі компанії отримали відсоток оплати - 85,8% (Енергоатом, Дніпроенерго, Центренерго, Західенерго та ін.).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що внаслідок прийняття оскаржуваної постанови позивач отримав від ДП «Енергоринок» значно нижчий відсоток оплати за електричну енергію, продану в квітні 2015 року, порівняно з іншими енергогенеруючими компаніями, що є порушенням вимог ч. 12 ст. 15 Закону № 575/97-ВР та є достатньою підставою для скасування спірної постанови, яка не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Наведене свідчить про порушення прав позивача у спірних правовідносинах.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Оскаржуваною постановою, що була прийнята 13.05.2015, врегульовано в бік погіршення правовідносини, що мали місце до 13.05.2015 та, враховуючи їх попереднє правове регулювання, не могли бути погіршеними шляхом зміни їх законодавчого регламентування в подальшому.

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження

будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу

відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки такої поведінки.

Спірна постанова прийнята відповідачем без урахування принципу правової визначеності.

Статтею 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено факт порушення відповідачем зазначених критеріїв, оскільки відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, діяв з порушення законів України.

Згідно з частинами першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та відхиляються судом так, як є помилковими.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.О. Беспалов

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 10.12.2015

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Беспалов О.О.

Грибан І.О.