Справа № 804/12148/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Ніколайчук С.В.
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.;
представник позивача ОСОБА_2;
представник відповідача Донцова Є.Е.;
представник третьої особи не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області; третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
28.08.2015 року Приватний нотаріус Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області; третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач - самозайнята особа ОСОБА_1 - є фізичною особою резидентом, яка проводить незалежну професійну діяльність приватного нотаріуса в Новомосковському районному нотаріальному окрузі у Дніпропетровської області, перебуває на обліку в Новомосковській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Під час проведення планової виїзної перевірки працівниками ОДПІ були допущенні порушення процедури проведення перевірки, а також позивач не погоджується із висновками, викладеними в акті перевірки від 08.07.2015 року №165/172/НОМЕР_1, а саме: для підтвердження факту співпраці платника податків з контрагентами контролюючий орган зобов'язаний направити запити на зустрічні перевірки. Згідно з акта перевірки фахівцями фіскальної служби запити на зустрічні перевірки не направлялися, а тому висновки фіскальної служби про те, що суми валових витрат не підтверджені первинними документами є такими, що не відповідають дійсності, тобто побудовані на припущеннях, а не на фактах.
02.10.2015р. в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши позивача, представника позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд зробив висновок про задоволення позову, виходячи з такого:
З 10.06.2015 року по 01.07.2015 року на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст. 82 ПК України, відповідно до наказу Новомосковської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області «Про організацію та проведення документальної планової перевірки» №70 від 27.02.15р. та направлень від 10.03.15р. №89 та від 10.06.15р. № 263 службовими особами Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі за текстом - «ОДПІ») заступником начальника управління - начальником відділу контрольно - перевірочної роботи доходів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних ОДНІ та головним державним ревізором-інспектором відділу КПР доходів і зборів з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ОДШ була проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності самозайнятої особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внесення на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р.
За результатами проведеної перевірки було складено акт перевірки № 165/172/НОМЕР_1 від 08.07.2015 р. в якому зазначені такі порушення :
- п. 44.1 п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України в частині не надання до перевірки первинних документів, за період з 01.01.12 по 31.12.13.
- п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, з урахуванням наказу ДПА України від 24.12.2010р. №1020, в частині не відображення виплачених коштів на користь фізичних осіб - підприємців.
За результатами перевірки та на підставі відомостей вищезазначеного акта перевірки, податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення за формою «Р» та рішення з вимогою:
13.07.15 року, не погоджуючись з висновками акта перевірки № 165(172)НОМЕР_1, позивачем було подано заперечення до Новомосковської ОДПІГУ ФДС України у Дніпропетровській області.
Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровської області за № 7439/10/04-3610-07-09 від 20.08.2015 року скаргу позивача залишено без розгляду.

Даючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні обставинам справи та доводам сторін, суд керується такими положеннями законодавства України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Нотаріусом може бути громадянин України, який має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи у сфері права не менш як шість років, з них помічником нотаріуса або консультантом державної нотаріальної контори - не менш як три роки, склав кваліфікаційний іспит і отримав свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Не може бути нотаріусом особа, яка має судимість, обмежена у дієздатності або визнана недієздатною за рішенням суду.

Нотаріусу забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Згідно з ст. 32 Закону України "Про нотаріат" приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, регламентується нормами ст. 178 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 178.1 ст. 178 Податкового кодексу України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із ст. 65 цього Кодексу.

Відповідно до п. 178.2 ст. 178 Податкового кодексу України доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності. (п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України).

У разі неотримання довідки про взяття на облік особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, об'єктом оподаткування є доходи, отримані від такої діяльності без урахування витрат.

Отже, приватний нотаріус є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність, яка оподатковується за ставками податку, визначеними для оподаткування доходів фізичних осіб, а база оподаткування визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, є платниками єдиного внеску.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з п. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону (у т.ч. для осіб, які займаються незалежною професійною діяльністю), встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У даному випадку розмір єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування залежить від доходу (прибутку), отриманого від діяльності позивача, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, який є базою нарахування єдиного внеску. Тобто, базою нарахування єдиного внеску також є різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Чинне у період 2011-2013 років законодавство України, встановлюючи можливість зменшення оподаткованого доходу особи, що провадить незалежну професійну діяльність, на витрати, які є необхідними для її провадження, не передбачає вичерпного переліку таких витрат.

Суд з'ясував, що висновки відповідача стосовно правомірності формування позивачем витрат, які враховуються при обчисленні оподатковуваного доходу за період 2012-2013 років, базуються лише на основі роз'яснень, які містяться в Узагальнюючій податковій консультації щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затверджена наказом ДПС України № 1185 від 24.12.2012 року. У цій консультації, серед іншого, зазначено про те, що з метою забезпечення дотримання загальних принципів оподаткування, передбачених статтею 4 Податкового кодексу України, при визначенні сукупного чистого доходу доцільно враховувати витрати приватних нотаріусів, які пов'язані з організацією нотаріальної діяльності та обумовлені вимогами Закону України "Про нотаріат". У зв'язку з цим в Узагальнюючій консультації наведено невичерпний орієнтовний перелік витрат, які можуть бути віднесені до витрат, які враховуються при визначенні оподатковуваного доходу.

Як зазначено у консультації, такий перелік лише доцільно (а не обов'язково) враховувати при визначенні сукупного чистого доходу приватних нотаріусів.

Згідно з приписами ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, згідно з яким, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Суд при вирішенні спору керується саме нормами закону та прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів, а не листів чи роз'яснень державних органів, які за своїм змістом є трактуванням окремих норм чинного законодавства.

Податкова консультація за змістом ст. 52 Податкового кодексу України, надається контролюючим органом безоплатно за зверненням платників податків з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Таким чином, податкова консультація не є нормативно-правовим актом, який регулює відносини у сфері справляння податків і зборів, зокрема не встановлює і не може встановлювати порядку їх нарахування, утримання та сплати.

Консультація контролюючого органу має рекомендаційних характер, тобто не виключеним є віднесення до необхідних витрат незалежної професійної діяльності й інших витрат, якщо вони відповідають вимогам п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України. При цьому, зважаючи на загальне описове визначення таких витрат, яке наведене в п. 178.3 ст.178 Податкового кодексу України, необхідно у кожному окремому випадку аналізувати здійснені витрати за критеріями можливості використання придбаних товарів (робіт, послуг) у незалежній професійній діяльності, ділової мети їх придбання, впливу цих витрат на отримання доходу, й за умови відповідності таким критеріям придбані товари (роботи, послуги) й здійснені витрати слід вважати такими, що необхідні для провадження незалежної професійної діяльності.

Судом не заперечується сторонами, що позивачем отримана довідка про взяття на облік платника податку від 21.02.2008 № 4281.

Положення п. 178.3 ст. 178 ПК України можуть застосовуватись до позивача лише в тій частині, що витрати повинні бути документально підтвердженими та необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Висновок відносно витрат повязаних з одержанням доходу за 2012рік в сумі 64052 грн. та 2013 рік у сумі 254902 грн. податковий орган зробив з урахуванням того, що позивачем не було надано до перевірки реєстри нотаріальних дій.

Гр. ОСОБА_1 є приватним нотаріусом в Новомосковському районному нотаріальному окрузі у Дніпропетровської області має свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю НОМЕР_9 від 01.09.2005р., видане Міністерством юстиції України, реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №358 від 15.02.2008р., перебуває на податковому обліку з 21.02.2008р. з визначенням робочого місця за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з книги доходів та витрат форми №10 та виписок про рух грошових коштів на розрахункових рахунках НОМЕР_7, відкритому в ПАТ «ПтБ» МФО 380388, та рахунку НОМЕР_8 в ПАТ «КРЕДІТ АГРІКОЛЬ БАНК» МФО 300614 за нотаріальні послуги у 2012 році та 2013 році надійшли наступні суми:

19.01.2012 в сумі 1250,00 грн. від ТОВ Інтегровані мережеві рішення (33635717);

16.02.2012 в сумі 400,00 грн. від ПП Імпорт та Експорт (34409145);

28.02.2012 в сумі 5500,00 грн. від ТОВ АФ ім. Горького (30094098);

25.05.2012 в сумі 31100,00 грн. від ТОВ АФ ім. Горького (30094098)

01.08.2012 в сумі 1750,00 грн. від ДОО ПСП ЖКГ (02657879);

30.08.2012 в сумі 11200,00 грн. від ТОВ АФ ім. Горького (30094098);

13.09.2012 в сумі 2540,00 грн. від СТОВ Вільне 2002 (32062052);

28.12.2012 в сумі 10312,00 грн. від СТОВ Вільне 2002 (32062052);

08.02.2013 в сумі 20000,00 грн. від СТОВ Вільне 2002 (32062052);

14.02.2013 в сумі 16000,00 грн. від СТОВ Вільне 2002 (32062052);

15.03.2012 в сумі 250,00 грн. від Новомосковська МЛК (26328784);

29.03.2013 в сумі 10900,00 грн. від ТОВ АФ Відродження (32286570);

29.03.2013 в сумі 10000,00 грн. від ТОВ АФ Відродження (32286570);

17.04.2013 в сумі 45000,00 грн. від ТОВ Інбел (31970823);

24.04.2013 в сумі 6000,00 грн. від Вільненська с/р (04340394);

08.05.2013 в сумі 1000,00 грн. від ТОВ Інбел (31970823);

17.05.2013 в сумі 300,00 грн. від ТОВ Компанія Ікс Медія (32083219);

17.05.2013 в сумі 300,00 грн. від TOB КС Мегатрейд (37259416);

24.05.2013 в сумі 116952,00 грн. від ТОВ ГИЗ (38504126);

05.07.2013 в сумі 2100,00 грн. від ПП Імпорт та Експорт (34409145);

31.07.2013 в сумі 16200,00 грн. від ТОВ Донпостач (32228083);

07.11.2013 в сумі 2550,00 грн. від Філія ДРУ АТ Банк Фінанси та Кредит (26460727);

14.11.2013 в сумі 140,00 грн. від ПП Імпорт та Експорт (34409145);

25.11.2013 в сумі 6550,00 грн. від ТОВ НВП Дніпронафтогазремонт (33309105);

09.12.2013 в сумі 660,00 грн. від ТОВ Інбел (31970823);

При встановленні витрат податковий орган зазначив, що позивачем у 2012 році неправомірно віднесено до складу витрат витрати на оплату товару отриманого від ФОП ОСОБА_5 на суму 53029,00грн., витрати на придбання товарів від ДП «Інформаційно-видавничий центр Українського нотаріату» у розмірі 1110,50грн., витрати на придбання товарів від ДП «Пульт пожежної охорони-4» у розмрі 60грн., витрати по договору позички квартити укладеного з гр. ОСОБА_8 у розмірі 6488,57грн., витрати на сплату послуг від ПП «Левіт-Комплекс» (послуги охорони) у розмірі 180,00грн., витрати на сплату товару від ФОП ОСОБА_9 у розмірі 80000,0грн., витрати на сплату товарів (послуг) від ФОП ОСОБА_10 у розмірі 4170,80грн., витрати на сплату товарів (послуг) від постачальників у розмірі 5031,79грн.; у 2013 році само зайнятою особою ОСОБА_1 неправомірно віднесено до складу витрат 2013 року, витрати на придбання товарів від ДП «Інформаційно-видавничий центр Українського нотаріату» у розмірі 8597,00грн., витрати щодо договору позички квартири у розмірі 131212,70грн., витрати на сплату послуг від ПП «Левіт-Комплекс» (послуги охорони) у розмірі 4920,00грн., витрати на сплату страховки від ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРО» у розмірі 55,58грн., витрати на сплату товарів (послуг) від ФОП ОСОБА_10 у розмірі 433,0грн.; витрати на сплату товарів (послуг) від постачальників у розмірі 5031,79грн., витрати на сплату послуг охорони від ПП «Агенція фізичного захисту» у розмірі 2557,75грн., витрати на сплату Інтернету у розмірі 826,00грн.

Надаючи правову оцінку зазначеним вище висновкам податкового органу слід зазначити таке.

Матеріали справи містять всі первинні документи на підтвердження виконання умов договорів украдених позивачем з його постачальниками (ФОП ОСОБА_5, ДП «Інформаційно-видавничий центр Українського нотаріату», ПП «Агенція фізичного захисту», ПП «Левіт-Комплекс», ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРО», ФОП ОСОБА_10) та договору позички квартити укладеного з гр. ОСОБА_8

Зі змісту цих документів видно, що господарські операції фактично відбулись та створють відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту та валових витрат.

Відносно необхідності даних послуг для провадження певного виду незалежної професійної діяльності, суд зазначає, що послуги та товари, які надавались фахівцями у сфері охорони об'єкту, страхування, отримання послуг інтернету, придбання товарів ДП «Інформаційно-видавничий центр Українського нотаріату», пожежна охорона та інше, полягали, у забезпеченні роботи приватним нотаріусом ОСОБА_1

Згідно з абз. 1 п.1 78.4 ст.1 78 Податкового кодексу України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб. Пунктом 178.6 ст.178 ПК України кодексу передбачено, що фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності.

Отже, ведення обліку доходів і витрат, подання податкової звітності потрібно вважати діяльністю пов'язаною з незалежною професійною діяльністю фізичної особи (у т.ч. й приватного нотаріуса) і такою, яка випливає з факту її здійснення, як це передбачено нормою закону.

Чинним законодавством України не встановлено яких-будь прямих заборон чи обмежень для приватного нотаріуса щодо можливості отримання від третіх осіб бухгалтерських послуг, тому суд зробив висновок, що такі послуги сприяють здійсненню нотаріальної діяльності і їх можна відносити до таких, що пов'язані з провадженням незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Окрім того, ч. 9 ст. 24 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що приватний нотаріус вправі укладати цивільно-правові угоди, відповідно, зазначене також вказує на можливість залучення нотаріусом при здійсненні своєї діяльності (на договірних засадах) необхідних ресурсів, придбання товарів, робіт чи послуг.

Суд вважає переконливими доводи позивача, які підтверджуються матеріалами справи, про те, що послуги у сфері охорони об'єкту, страхування, отримання послуг інтернету, придбання товарів ДП «Інформаційно-видавничий центр Українського нотаріату», пожежна охорона та інше придбавалися нею дійсно для використання при здійсненні незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1, а отже й понесені позивачем витрати на оплату таких послуг мали безпосередній зв'язок з діяльністю приватного нотаріуса.

Враховуючи вищенаведене, включення позивачем до складу витрат, пов'язаних із веденням нотаріальної діяльності, у 2012-2013 роках витрат, понесених у зв'язку з придбанням послуг з бухгалтерського обслуговування, є обгрунтованим.

Крім того, оспорювані рішення відповідача не ґрунтувалися на безумовних та однозначних нормах закону, а тому втручання до майнових прав позивача не можна визнати правомірним і обґрунтованим, що відповідає позиції Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у п. 49 рішення у справі "Щокін проти України", згідно з якою за Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини таке втручання у майнові права особи (у т.ч. шляхом збільшення податковим органом зобов'язання з податку) може бути визнано правомірним тільки, якщо здійснене на умовах, передбачених законом.

За таких обставин справи, податкове повідомлення-рішення № від 21.07.2015 р., яким контролюючим органом нараховано податкове зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами у сумі 134 832,06 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 20 224,81 грн., є протиправним.

Оскільки оподатковуваний дохід, який одночасно є базою для визначення єдиного внеску, податковим органом було збільшено протиправно, суд вважає, що і вимога про сплату боргу (недоїмки) від 21.07.2015 року № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску від 21.07.2015 року № також є протиправними і підлягають скасуванню.

Податкове-повідомлення рішення від 21.07.15р. № , яким контролюючим органом нарахований адміністративний штраф за не надання на вимогу перевіряючого органу первинних документів про витрати та інших показників, пов'язаних з визначенням оподаткуванням та податкових зобов'язань у сумі 1020,00грн., та податкове повідомлення-рішення № від 21.07.15р., яким контролюючим органом нарахований адміністративний штраф за збільшення суми грошового зобов'язання у сумі 510грн., також підлягають скасуванню, зогляду на таке.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 44.3. ст. 44 Податкового кодексу України патники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у п. 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовується зазначені документи.

Пунктом 44.5 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку, в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів, з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Відповідно до п.44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті (платник податку протягом 5 робочих днів з дня отримання акта перевірки має право надати до контролюючого органу документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податку у податковій звітності) платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого не надання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

Виходячи з вищенаведеного, обов'язок зберігання та надання первинних документів, на підставі яких сформовано показники податкової звітності, покладено на платника податків.

Відповідно до п.121.1 ПК України ненадання контролюючим органам документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених ПК України, тягне за собою штраф у розмірі 510грн., а за повторне протягом року порушення - 1020грн.

Новомосковською ОДПІ двічі було надано письмові запити щодо надання інформації та документального підтвердження (листи: 10.03.2015 року № 3937/10/04-08-17-03-16, 23.06.2015 року № 11147/10/04-08-17-16).

11.03.15р. на лист від 10.03.15р. № 3937/10/04-08-17-03-16 позивачем надано пояснення, що документи втрачені.

30.06.15 р. на вимогу ОДПІ за № 114/10/04-08-17-02-16 від 23.06.15р. «Про надання документів та інформацію» позивачем були направленні копії документів. При цьому, вимога податкового органу не містила у своєму переліку надання книги реєстрів нотаріальних дій.

Відповідно до абз.1 та 2 п.73.3 ст.73 ПК України органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та іншим суб'єктам інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави подання якої встановлені законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, і її документальному підтвердженні. Такий запит повинен містити перелік запитуваної інформації та документів, що її підтверджують, а також підстави для направлення запиту.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Відповідно до п.16.1.5 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України у письмовій вимозі контролюючого органу обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

У своєму запиті податковий орган посилався на п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20; пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.73.3 ст.73 ПК України, як на підставу для надання вказаних в запиті документів.

Згідно з вказаних норми закону передбачено обов'язок платника податків надавати копії первинних документів, що свідчать про приховування об'єкту оподаткування та несплати податків.

Зі змісту відповіді від 11 березня 2015р. та 30.06.15р. позивача на вказані вище запити податкового органу видно, що до перевірки були надані усі без виключення договори, акти прийому-передачі, відповідні пояснення до них та інше.

Також, позивачем до перевірки були надані суцільним порядком первинні документи, на підставі яких ведеться бухгалтерський та податковий облік: договори на придбання медійної реклами у мережі Інтернет за реєстром, акти прийому-передачі до зазначених договорів та ефірні довідки до цих актів за реєстром, (містяться в матеріалах справи).

У цих документах зафіксовано факти здійснення господарських операцій (в нашому випадку - суть та обсяг наданих рекламних послуг), обсяг придбаних рекламних послуг, одиницю виміру послуг, їх вартість. Були надані скріншоти Інтернет-сторінок з розміщеною на них рекламою послуг позивача.

Згідно з вимогами пункту 1 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон N 996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійсненню господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (пункт 2 статті 9 Закону N 996).

Позивачем до матеріалів справи надано копії договорів, платіжні доручення, квитанції, податкові накладні, видаткові наклдані, гарантійні талони та акти приймання-передачі, що є первинними документами та підтверджують факт здійснення господарських операції.

Судом заявлено, що до перевірки були надані документи відносно розрахунку нарахування та сплати за послуги за період з 2012р. по 2013р., що підтверджується змістом акту та додатком 1 до акту перевірки, в якому відповідач перелічив всі отримані до перевірки документи.

Нарікань про невідповідність первинної документації самозайнятої особи ОСОБА_1 законодавству України з боку податкового органу в ході перевірки не було та в акті перевірки від 08 липня 2015р. №165/172/НОМЕР_1 не зазначено.

Обов'язок ведення інших первинних документів не передбачено законодавством України.

У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит (абз.5 п.73.1 ст.73 ПК України).

Всупереч вимогам ст.42 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оглянутий судом запит не скріплений печаткою податкового органу.

У своєму запиті відповідач посилався на п.73.43 ст.73 Податкового кодексу України, як на підставу для вказаних в запиті документів.

Згідно вказаної норми письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Проте, запити від 10.03.2015 року № 3937/10/04-08-17-03-16 та від 23.06.2015 року № 11147/10/04-08-17-16 не містять а ні конкретного переліку документів, а ні переліку підстав витребування копій документів, переліку виявлених фактів, які б свідчили про порушення позивачем податкового, валютного та іншого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.85 Податкового кодексу України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.86.8. ст.86 Податкового Кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як встановлено судом, підставою для прийняття податкових повідомленнь-рішеннь від 21.07.15р. № та від 21.07.15р. № зазначено акт перевірки № 165/172/НОМЕР_1 від 08.07.2015 року. Разом з тим, вказаний акт позивачу було вручено 08.07.15р., а оскаржувані рішення прийняті 21.07.14р., тобто з порушенням строку прийняття податкового-повідомлення рішення.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Під час судового розгляду справи позивачем підтверджено належними та достатніми доказами факт надання до перевірки витребуваних первинних документів, на підставі яких позивачем віднесено витрати на оплату товарів, послуг, які надавались фахівцями у сфері охорони об'єкту, страхування, отримання послуг інтернету, придбання товарів у ДП «Інформаційно-видавничий центр Українського нотаріату», пожежна охорона та інше до складу витрат за 2012-2013 рік.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду. За таких обставин, суд робить висновок, що оглянутий запит складений податковим органом з порушенням приписів абз.1 і 2 п.п.73.3.1 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, що в силу абз.5 цієї ж статті звільняє платника податків від обов'язку надання відповіді.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 1827,00 грн, такі судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області; третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати у повному обсязі винесене Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2015 р., яким контролюючим органом нарахований адміністративний штраф у сумі 510,00 грн.

Визнати протиправним і скасувати у повному обсязі винесене Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного правління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо Приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) податкове повідомлення-рішення № від 21.07.2015 р., яким контролюючим органом нарахований адміністративний штраф у сумі 1020,00 грн.

Визнати протиправним і скасувати у повному обсязі винесене Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного правління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) податкове повідомлення-рішення податкове повідомлення-рішення № від 21.07.2015 р., яким контролюючим органом нараховане податкове зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами у сумі 134 832,06 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 20 224,81 грн.

Визнати протиправним і скасувати у повному обсязі винесене Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного правління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо Приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) рішення № від 21.07.2015 р. та вимогу, якими донараховано податкове зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 136 701,69 грн. та штрафні санкції у сумі 17 068.41 грн.

Стягнути з Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 07.10.15р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді С.В. Ніколайчук С.В. Ніколайчук О.В. Бринза