Справа № 805/592/15-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року К/800/36670/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Рецебуринського Ю.Й., Стародуба О.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року по справі № 805/592/15-а

за позовом ОСОБА_4

до Міністерства внутрішніх справ України,

Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в

Донецькій області,

Дзержинського міського відділу Головного управління Міністерства

внутрішніх справ України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Дзержинського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 7 травня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29 серпня 2014 року № 963 в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_4 з посади заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Дзержинського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та в частині звільнення його з органів внутрішніх справ.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №1720 о/с від 29 серпня 2014 року в частині звільнення позивача з посади та з органів внутрішніх справ.

Поновлено ОСОБА_4 на займаній посаді в органах внутрішніх справ з 30 серпня 2014 року.

Зобов'язано Дзержинський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 30 серпня 2014 року по 7 травня 2015 року у сумі 58 901,31 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 7 травня 2015 року залишити в силі.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 серпня 2014 року № 889 призначено службове розслідування щодо порушення службової дисципліни окремими працівниками Головного управління Міністерства внутрішніх справ України.

Висновком службового розслідування від 29 серпня 2014 року встановлено факт грубого порушення службової дисципліни в частині невиконання вимог статті 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію», статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 № 3460-ІУ та порушення Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, щодо суворого дотримання Конституції України, законодавства України та захисту державного устрою.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 серпня 2014 року №963 за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, керуючись статтею 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Дзержинського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області підполковника міліції ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ України за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України по особовому складу від 29 серпня 2014 року №1720 підполковника міліції ОСОБА_4 Т-631611 заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Дзержинського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ.

Вважаючи, що суб'єктом владних повноважень порушено його права, ОСОБА_4 звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено правомірність прийняття оскаржуваних наказів, позивач надав суду беззаперечні доводи неможливості діяти в інший спосіб у ситуації, що склалася, а тому, вимоги щодо скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування грошового забезпечення за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

На час звільнення ОСОБА_4 перебував на посаді заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Дзержинського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, з якої і був звільнений.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 30 квітня 2009 року №133о/с позивачу присвоєно спеціальне звання - підполковник міліції.

Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліцію», Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності.

Відповідно до статей 16, 18 Закону України «Про міліцію» особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про міліцію» працівник міліції при виконанні покладених на нього обов'язків керується тільки законом та діє в його межах.

Відповідно до пункту 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України права, обов'язки і відповідальність осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно з Присягою працівника органів внутрішніх справ України, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382 працівник міліції бере на себе зобов'язання завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства.

Основні професійно-етичні норми працівника органів внутрішніх справ України, закріплені в наказі Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року №155 «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України».

Пунктами 1.1, 2.2 та 3.2 вказаних Правил визначено, що кожен громадянин України, який вступає на службу до органів внутрішніх справ, добровільно покладає на себе обов'язок служіння Українському народові й захисту свободи, демократії, законності та правопорядку.

Професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки.

Службова діяльність працівника органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до такого морального принципу як лояльність, що передбачає вірність державі, повагу і коректне ставлення до державних та громадських інститутів, державних службовців.

Працівник не повинен за будь-яких умов зраджувати моральним принципам служби, що відповідають вимогам держави і очікуванням суспільства, їх неухильне дотримання справа честі і обов'язку кожного працівника органів внутрішніх справ.

Пунктом 4.1 Правил встановлено, що працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе певні моральні зобов'язання, а саме: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності, виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи.

Працівник, який порушує принципи і норми професійної етики, втрачає добре ім'я і честь, дискредитує органи внутрішніх справ(частина 3 пункту 7.8 Правил).

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 8 липня 2014 року складено розписку, відповідно до якої, він не підпорядковується Києву, а підпорядковується ДНР, тобто, відмовляється виконувати накази державної влади, що доводить факт добровільного волевиявлення позивача та дискредитації звання працівника органів внутрішніх справ.

Згідно пункту 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, щодо доведеності відповідачами факту вчинення ОСОБА_4 діяння, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ України.

Касаційна скарга позивача ґрунтується на твердженнях щодо недоведеності факту порушення ним присяги працівника органів внутрішніх справ України, що спростовується власноруч написаною розпискою від 8 липня 2014 року, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.74).

Також позивач вказує на порушення порядку проведення службового розслідування, зазначаючи, що наказ № 889 «Про призначення та проведення службового розслідування стосовно окремих працівників Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області», висновок службового розслідування, наказ № 963 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників» та наказ №1720 про звільнення датовані 29 серпня 2014 року.

Суд касаційної інстанції зазначає, що в Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 року за №541/23073, не встановлено інших строків, які регламентують проведення таких розслідувань, окрім як строку їх завершення.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами доведено правомірність прийняття оскаржуваних наказів про звільнення ОСОБА_4 з посади заступника начальника міського відділу - начальника кримінальної міліції Дзержинського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні вимог позивача про визнання неправомірними та скасування наказів і поновлення на посаді.

Суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, а тому у відповідності до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.