Справа № 815/5962/15
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5962/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Мацвейко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування п.3 Наказу №3112 від 09.09.2015р. щодо звільнення з посади, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень (від 07.12.2015р. вхід.№31795/15), просить суд визнати неправомірним та скасувати п.3 Наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №3112 від 09.09.2015р. щодо звільнення з посади начальника ДАІ з обслуговування міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ані ОСОБА_1, ані його підлеглі не вчиняли жодних дій, які могли б послугували підставою для проведення службового розслідування. Також, на думку позивача, громадянин ОСОБА_2 не мав жодних підстав вимагати від працівників ДАІ службові посвідчення, оскільки вони до ОСОБА_2 не звертались, та його автомобіль не зупиняли. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ протягом 1994-2014р.р. ані він, ані його підлеглі жодного разу не притягувались до дисциплінарної відповідальності. Між тим, при проведенні службового розслідування не були враховані його пояснення, та пояснення його підлеглих. До того ж, маючи можливість кваліфікувати дії посадових осіб органу міліції як дисциплінарне правопорушення, керівник органу міліції неправомірно кваліфікував їх як порушення Присяги, що призвело до істотного обмеження юридичних гарантій прав особи від незаконного звільнення, яке закріплено статтею 43 Конституції України. Крім того, позивач наголошує, що під час проведення службового розслідування він перебував на лікарняному, а тому його звільнення із займаної посади є протиправним.

Відповідач - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 06.11.2015р. вхід.№28771/15), наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваного Наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №3112 від 09.09.2015р. щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника ДАІ з обслуговування міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області, оскільки позивачем порушено вимоги ст.8 Дисциплінарного статуту ОВС, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-ІV, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991р. №382, Наказів МВС України від 15.05.2007р. №157 "Про додаткові заходи щодо дотримання працівниками органів внутрішніх справ принципів законності, забезпечення прав і свобод громадян", та від 26.03.2010р. №90 "Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи його покращення", що виразилось у не дотриманні дисципліни та законності у ввіреному йому підрозділі, безконтрольності за діями підлеглого особового складу, що призвело до порушення ними дисципліни та законності. Також, ОСОБА_1 має діюче дисциплінарне стягнення «попередження про неповну посадову відповідність», оголошене Наказом ГУМВС України від 08.04.2015р. №1238.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що представник відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області до суду не з»явився, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09.09.2015р. Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області винесено Наказ №3112 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УДАІ ГУМВС в області», за підписом начальника Управління Лорткіпанідзе Г.Г., згідно пункту 3 котрого за неналежне виконання функціональних обов'язків, в порушення вимог ст.8 Дисциплінарного статуту ОВС, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-ІV, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991р. №382, Наказів МВС України від 15.05.2007р. №157 "Про додаткові заходи щодо дотримання працівниками органів внутрішніх справ принципів законності, забезпечення прав і свобод громадян", та від 26.03.2010р. №90 "Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи його покращення", що виразилось у не дотриманні дисципліни та законності у ввіреному ОСОБА_1 підрозділі, безконтрольності за діями підлеглого особового складу, що призвело до порушення ними дисципліни та законності, враховуючи діюче дисциплінарне стягнення «попередження про неповну посадову відповідність», оголошене Наказом ГУМВС України від 08.04.2015р. №1238, начальника відділення ДАІ з обслуговування міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_1 звільнено з посади.

Не погодившись з означеним Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №3112 від 09.09.2015р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УДАІ ГУМВС в області», зокрема, в частині пункту 3 Наказу, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірним та скасування п.3 Наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №3112 від 09.09.2015р. щодо звільнення позивача з посади начальника ДАІ з обслуговування міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області, є обґрунтованими, правомірними, та такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів 31.07.2015р. о 17год. 00хв. в с. Салгани Білгород-Дністровського району Одеської області автомобіль марки Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по зустрічній смузі руху, здійснив об'їзд декількох транспортних засобів, які стояли в один ряд перед залізничним переїздом, рух через який був заборонений, за відсутністю дорожньої розмітки, та зупинився безпосередньо перед шлагбаумом, чим порушив вимоги п.20.7 ПДР. Після чого, з припаркованого на узбіччі патрульного автомобіля, державний номер НОМЕР_3, вийшов інспектор ДАІ, та попрямував до автомобіля Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1. Підійшовши до автомобіля Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1, інспектор ДАІ почав спілкуватись з водієм, який передав інспектору ДАІ телефон. Після розмови по телефону інспектор повернувся до патрульного автомобіля, державний номер НОМЕР_3.

У подальшому, підійшовши до патрульного автомобіля, державний номер НОМЕР_3, у якому перебували інспектор з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району УДАГ ГУМВС України в Одеській області капітан міліції ОСОБА_5, та інспектор дорожньо-патрульної служби - керівник групи дорожньо-патрульної служби відділення ДАІ з обслуговування міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області старший сержант міліції ОСОБА_3, громадянин ОСОБА_2 зауважив на тому, що інспектори ДАІ повинні скласти адміністративний протокол за порушення ПДР водієм автомобіля Volkswagen, номерний знак ВНТ727ВА, тоді як працівники ДАІ на прохання відрекомендуватись, та пред'явити службові посвідчення відреагували не відразу, поводили себе грубо та зухвало, складати адміністративний протокол, за порушення водієм автомобіля Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1, правил дорожнього руху відмовились, мотивуючи це тим, що автомобіль прямував за автомобілем «швидкої допомоги», яка проїхала раніше.

Після цього, з припаркованого на узбіччі автомобіля Mitsubishi, номерний знак НОМЕР_2, до ОСОБА_2 підійшли невідомі особи, які почали виражатись нецензурною лайкою та погрожувати, однак працівники ДАІ не вчинили жодних дій щодо припинення правопорушень з боку невідомих осіб.

Вищеозначене послугувало підставою для звернення ОСОБА_2 до Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Білгород-Дністровського МВ МВС України в Одеській області, ГУ МВС України в Одеській області із заявами від 06.08.2015р. та 07.08.2015р. про притягнення інспекторів ДАІ до дисциплінарної відповідальності, у яких заявником викладено прохання щодо проведення службового розслідування за фактами, викладеними у заявах щодо інспекторів ДАІ ОСОБА_6, та ОСОБА_3, та притягнення інспекторів ДАІ ОСОБА_6, та ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правовідносини, пов'язані з прийняттям, проходженням та звільненням з публічної служби в органах внутрішніх справ регламентовано Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990року №565-XII (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114 (зі змінами та доповненнями), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990року №565-XII міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до ст.ст.2,3 Закону України "Про міліцію" основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних посягань; виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків. Діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Статтею 7 Закону України «Про міліцію» визначено, що міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури міністерства внутрішніх страв, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Права і обов'язки, організація роботи та структура підрозділів визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ України відповідно до Закону. У своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Частиною 1 статті 18 означеного Закону передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентовано Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України.

На реалізацію вищезазначених норм Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114, затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджений Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV та визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до п.п.2,10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, норми якого поширюються і на працівників міліції, передбачено, що особи які перебувають на службі в органах внутрішніх справ і мають спеціальне звання майора міліції, відносяться до старшого начальницького складу. Особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Судом з'ясовано, що Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №2761 від 12.08.2015р. «Про призначення службового розслідування», у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту ОВС, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-ІV, та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013р. №230, та у зв»язку з тим, що 05.08.2015р. в мережі Інтернет висвітлено відео сюжет під назвою «Банда Белгород-Днестровского подставные у гаишников», який негативно впливає на імідж працівників Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області, призначено службове розслідування по вказаному факту, проведення якого доручено організувати т.в.о. начальника управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області підполковнику міліції Одіжному О.В.

З матеріалів справи вбачається, що старшим інспектором відділу кадрового забезпечення управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області майором міліції Сітніковим О.О., відповідно до Наказу ГУМВС України в Одеській області від 12.08.2015р. №2761 «Про призначення службового розслідування», проведено службове розслідування по фактам порушень службової дисципліни співробітників відділення ДАІ з обслуговування міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області, за результатами проведення якого складено відповідний Висновок, котрий 26.08.2015р. був затверджений Начальником ГУМВС України в Одеській області Лорткіпанідзе Г.Г., та яким за неналежне виконання функціональних обов'язків, порушення вимог ст.8 Дисциплінарного статуту ОВС, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-ІV, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991р. №382, Наказів МВС України від 15.05.2007р. №157 "Про додаткові заходи щодо дотримання працівниками органів внутрішніх справ принципів законності, забезпечення прав і свобод громадян", та від 26.03.2010р. №90 "Про стан дисципліни й законності в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ та заходи його покращення", що виразилось у не дотриманні дисципліни та законності у ввіреному ОСОБА_1 підрозділі, безконтрольності за діями підлеглого особового складу, що призвело до порушення ними дисципліни та законності, враховуючи діюче дисциплінарне стягнення «попередження про неповну посадову відповідність», оголошене Наказом ГУМВС України від 08.04.2015р. №1238, рекомендовано звільнити начальника відділення ДАІ з обслуговування міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_1.

Зокрема, судом з»ясовано, що 18.08.2015р. ОСОБА_10 звернувся до Начальника ГУМВС України в Одеській області Лорткіпанідзе Г.Г., та Начальника ДАІ ГУМВС України в Одеській області з відповідним Зверненням №4578, у якому зазначив, що 31.07.2015р. в другій половині дня у його сім»ї сталося лихо, захворіла мати його дружини, та її на кареті «Швидкої допомоги» із м.Білгород-Дністровський транспортували до лікарні. Не маючи можливості перебувати в автомобілі швидкої допомоги, ОСОБА_10 здійснював супроводження на власному автомобілі, та порушив правила дорожнього руху, у зв'язку із чим був зупинений працівниками Білгород-Дністровського ДАІ, котрі вислухавши причину порушення ПДР не стали складати протокол про адміністративне правопорушення, та відпустили ОСОБА_10.

Згідно з ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися, зокрема, такий вид дисциплінарних стягнень як звільнення з органів внутрішніх справ.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту ОВС).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Отже, дисциплінарна відповідальність не настає у разі відсутності події чи складу дисциплінарного проступку, в тому числі вини особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ.

Так, як встановлено судом, та вбачається зі змісту Наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №3112 від 09.09.2015р. начальника ДАІ з обслуговування міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 звільнено з посади за безконтрольність за діями підлеглих. Тобто, позивачем допущено окремі недоліки в роботі при виконанні ним своїх службових обов'язків, що свідчать про загальне ставлення ОСОБА_1 до служби, проте не зазначено, у якому причинному зв'язку це пов'язано із надзвичайною подією, що сталася за участю його підлеглих. До того ж, у спірному Наказі не зазначено сутність дисциплінарного проступку вчиненого саме позивачем, що послугувало підставою для його звільнення.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Згідно з пунктом 15 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 грудня 1991року №552 особа, у відношенні якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, заявляти клопотання, надавати докази по суті досліджених обставин, заявляти відводи у відношенні працівника, який проводить службове розслідування, подавати скарги на його дії чи рішення керівнику, який приймає рішення по суті і інформує заявника.

Водночас, судом встановлено, що відповідачем - ГУМВС України в Одеській області всупереч вимог статті 14 Дисциплінарного статуту, об'єктивні та ґрунтовні пояснення з приводу виявлених службовим розслідуванням порушень, у ОСОБА_1, не відібрано.

Також, в оскаржуваному Наказі ГУМВС України в Одеській області №3112 від 09.09.2015р. відповідач посилається на порушення ОСОБА_1 ОСОБА_7 працівників органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України від 28.12.21991р. №382.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про Вище раду юстиції» від 11.03.2011р. №2-рп/2011, присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов'язання державного службовця. Вона є особистою обіцянкою про вірність служби народові України.

При цьому, суд вважає за доцільне наголосити, що звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що працівник органу внутрішніх справ скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можливо кваліфікувати як порушення Присяги.

Аналогічна правова позиція наведена у Постановах Верховного Суду України, зокрема, від 21.05.2013р. по справі №21-403а12, 04.06.2013р. по справі №21-167а13, 17.09.2013р. по справі №21-231а13, 03.12.2013р. по справі №21-379а13, від 28.04.2015р. по справі №21-163а15.

Проте, судом встановлено, що ані Висновок службового розслідування, ані Наказ ГУМВС України в Одеській області №3112 від 09.09.2015р., не містять обґрунтувань та вказівок на докази, котрі б підтверджували вчинення безпосередньо ОСОБА_1 таких порушень, які б потягли за собою застосування до нього такої найсуворішої санкції відповідальності державного службовця, як звільнення за порушення Присяги.

Крім того, судом встановлено, та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 у період з 31.08.2015р. по 28.09.2015р. перебував на лікарняному, що підтверджено Довідкою №616 від 28.09.2015р., виданою КЗ Білгород-Дністровська центральна районна лікарня, водночас, приймаючи Наказ №3112 від 09.09.2015р., ГУ МВС України в Одеській області не було прийнято до уваги перебування позивача на лікарняному, а звільнення його в період тимчасової непрацездатності порушує права позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2014року №21-212а14.

Згідно із частиною 3 статті 40 КЗпПУ, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Таким чином, чинним законодавством встановлено заборону звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. "Про практику розгляду судами трудових спорів" правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 Кодексу законів про працю України, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства України, здійснюється з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Враховуючи, що питання щодо можливості звільнення ОСОБА_1 з посади начальника ДАІ з обслуговування міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області в період тимчасової непрацездатності не врегульовано нормами спеціального законодавства у цій сфері, на вказані правовідносини поширюються трудові гарантії Кодексу законів про працю України щодо недопустимості звільнення особи в період його перебування на лікарняному.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що враховуючи тяжкість, виявлених ГУМВС України в Одеській області під час проведення службового розслідування порушень, обставини, за яких їх скоєно, заподіяну шкоду, тощо, Наказ ГУ МВС України в Одеській області №3112 від 09.09.2015р. в частині п.3 винесений відповідачем неправомірно, та безпідставно, а тому підлягає скасуванню.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмових запереченнях на адміністративний позов.

До того ж, на виконання приписів ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області не надано суду жодних належних, та допустимих доказів в обґрунтування та підтвердження правомірності винесення спірного Наказу №3112 від 09.09.2015р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УДАІ ГУМВС в області», згідно п.3 якого начальника відділення ДАІ з обслуговування міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_1 звільненоь з посади.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення або окремих його положень.

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що належним способом захисту прав позивача, котрий необхідно застосувати у даному випадку, є визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу, оскільки такий спосіб захисту, на думку суду, повністю відповідає способу, наведеному позивачем у своїх позовних вимогах.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що для повного захисту прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача - ОСОБА_1, в межах данного адміністративного спору необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати п.3 Наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №3112 від 09.09.2015р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УДАІ ГУМВС в області».

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС України позивач має право, у тому числі, вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 правомірні, документально підтверджені, відповідають чинному, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавству, отже підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування п.3 Наказу №3112 від 09.09.2015р. щодо звільнення з посади, задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати п.3 Наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №3112 від 09.09.2015р. щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника ДАІ з обслуговування міста Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.