Справа № 758/3403/14-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 758/3403/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Сербіна Н.Г. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівБорисюк Л.П.
Собківа Я.М.,
При секретаріВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року у справі позовом ОСОБА_5 до Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про стягнення сум заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явила позов до Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 12.01.2015 року, 25.02.2015 року та 01.09.2015 року, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2009 року по 30.09.2015 року у сумі 15 542,29 грн., суму незаконних відрахувань з її пенсії у розмірі 1708,01 гривень.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року позовні вимоги в частині за період з 01.01.2009 по 31.12.2009 залишено без розгляду.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Подільського районного суду м. Києва від 23.07.2009 року позов ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва задоволено в повному обсязі, а саме: визнано дії УПФУ в Подільському районі м. Києва протиправними та зобов'язано нарахувати позивачці надбавку, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року (а.с. 16-18).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2011 року вищезазначену постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2009 року про зобов'язання УПФУ в Подільському районі м. Києва вчинити певні дії скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову наступного змісту, а саме: зобов'язано УПФУ в Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_5 з нарахуванням щомісячної соціальної державної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, з урахуванням проведених виплат. В іншій частині постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2009 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 листопада 2011 року постанову Апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2011 року залишено без змін.

Розпорядженням УПФУ в Подільському районі м. Києва від 21.09.2010 року ОСОБА_5, відповідно до Постанови Подільського районного суду м. Києва від 23.07.2009 року було проведено перерахунок державної соціальної допомоги, як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року та відповідно до протоколу від 01.10.2010 року Управління по нарахуванню та виплаті пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в листопаді 2010 року отримано борг по перерахунку за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року в сумі - 3891,90 грн.

В подальшому УПФУ в Подільському районі м. Києва у зв'язку із отриманням постанови Апеляційного суду м. Києва від 27.04.2011 року було відпрацьовано пенсійну справу позивачки та проведено перерахунок державної соціальної допомоги, як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.12.2008 рік, і встановлено переплату державної соціальної допомоги в розмірі 2472,80 грн., яку з 01.07.2011 року розпочали відраховувати з пенсії ОСОБА_5 в розмірі 20% від розміру пенсії, що становить: з 01.07.2011 року - 210,18 грн., з 01.08.2011 року - 212,16 грн., з 01.09.2011 року - 212,16 грн., з 01.10.2011 року - 212,70 грн., з 01.11.2011 року - 212,70 грн., з 01.12.2011 року - 212,70 грн., з 01.01.2012 року - 216,16 грн., з 01.02.2012 року - 219,25 грн. З 01.03.2012 року розпорядженням начальника управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва відрахування переплати було припинено.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до ухвали судді Подільського районного суду м. Києва від 11.02.2011 року позовна заява ОСОБА_5 про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної державної соціальної допомоги за період з 01 січня 2009 року до 19 червня 2010 року залишена без розгляду відповідно до ст.. 99,100 КАСУ.

Згідно постанови Подільського районного суду м. Києва від 09 березня 2011 року було зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва нарахувати та виплатити ОСОБА_5 щомісячну державну надбавку до пенсії як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 20 червня 2010 року до 31 грудня 2010 року та з 1 січня 2011 року до 9 березня 2011 року з урахуванням проведених нарахувань.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2011 року вказану постанову залишено без змін.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 05 грудня 2011 року зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок ОСОБА_5, як «дитині війни», - щомісячної надбавки у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», і виплатити недоплати, із врахуванням проведених виплат, починаючи з 10.03.2011 року по 22.07.2011 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2012 року вищевказана постанова була скасована та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва провести перерахунок пенсії ОСОБА_5 як дитині війни, з урахуванням щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, та забезпечити її виплату за період з 29 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року, з врахуванням вже проведених виплат.

Оскільки спір з приводу зобов'язання нарахувати та виплатити щомісячну надбавку у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період 2010, та по 22.07.2011 років вирішений судом, про що постановлені рішення, а позивач не надав доказів на підтвердження розміру нарахованих сум, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Що стосується стягнення щомісячної надбавки у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 23.07.2011 року по 31.12.2011 рік, 2012, 2013 та 2015 роки, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджету систему України становить один календарний рік, який починається 01 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 01 січня до 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період (стаття 96 Конституції України).

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

14 червня 2011 року Верховною радою України прийнято Закон України № 3491-УІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19.06.2011 року.

Пунктом 7 частини 1 зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Із аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» установлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 7% прожиткового мінімуму встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, : з 01.07.2012 року 59,08 грн.; з 01.01.2013 року 62, 58 грн.

Таким чином, виплата соціальної допомоги дітям війни з 23.07.2011 року здійснюється в розмірах передбачених постановою КМУ №745 від 06.07.2011 року і ґрунтується на Законі України № 3491-У11 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року визнаний таким, що відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 4 розділу У11 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23.12.2010 року № 2857-У11 з наступними змінами.

Згідно п.3 Прикінцевих Положень ЗаконуУкраїни «Про Державний бюджет на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.. 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Кабінетом міністрів України прийнята постанова від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», якою і визначено розмір соціальних виплат дітям війни.

Частиною 4 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 р. норми і положення статей деяких Законів України, зокрема ст. 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Частиною 9 Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що у 2015 р. норми і положення статей деяких Законів України, зокрема ст. 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Законом України № 3491-УІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19.06.2011 року, Законами України «Про державний бюджет України на 2012 рік», «Про державний бюджет України на 2013 рік», «Про державний бюджет України на 2015 рік» норми ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» були призупинені, а виплати здійснювалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України. Бюджетні закони мають свій термін дії, оскільки приймаються на відповідний період (календарний рік), а тому з настанням нового календарного року втрачають свою дію по відношенню до тих правовідносин, що виникли з початку нового року.

Тому підстав для стягнення щомісячної надбавки у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 23.07.2011 по 31.12.2011, 2012, 2013 та 2015 роки немає, оскільки вона нараховувалась та виплачувалась позивачці відповідно до діючого на той період законодавства.

Щодо позовних вимог за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року колегія суддів зазначає наступне.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не встановлено обмеження щодо виплат підвищення до пенсії «дітям війни», не внесено змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому з 01.01.2014 діють положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, статтею 67 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 № 1622-VІІ установлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 № 1622-VІІ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Приймаючи до уваги, що Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 № 1622-VІІ опубліковано в газеті «Голос України» 02.08.2014 №146, отже набрав чинності 03.08.2014.

Виходячи з аналізу вказаних норм убачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України лише з 03.08.2014.

Таким чином, з 01.01.2014 по 02.08.2014, тобто до набрання чинності Закону України від 31.07.2014 № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не було передбачено обмежень щодо застосування статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

З викладеного вбачається, що ОСОБА_5 мала право на отримання щомісячної надбавки у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Оскільки до компетенції суду не належить визначення розміру нарахованих сум надбавки, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо зобов'язання УПФУ в Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату щомісячної надбавки у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Собків Я.М.

Борисюк Л.П.