Справа № 2-а-9362/2011
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 р. Справа № 2-а-9362/2011
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 04.07.2011р. по справі № 2-а-9362/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

16.05.2011 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі по тексту - УПФУ в Московському районі м. Харкова, відповідач), в якому просила суд:

1) визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова у перерахунку пенсії позивача у 2011 році із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік, який складає 1197,99 грн.;

2) зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії позивача із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно застосовується для обчислення пенсії за календарний рік, який передує року перерахунку пенсії, тобто, за 2010 рік, та провести доплату пенсії, починаючи з 01.02.2011 року.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 04.07.2011 року по справі № 2-а-9362/2011, прийнятою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити з 01.02.2011 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», виходячи з показника середньої заробітної плати працівників, в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2010 рік та провести відповідні виплати, починаючи з 01.02.2011 року з урахуванням виплачених сум.

Постанову звернуто до негайного виконання.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 04.07.2011 року, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається неповне з'ясування обставин справи, прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального права, а саме: ч.4 п.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: 1) оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію; 2) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 3) припинення за зверненням суб'єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, передбачених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; 4) стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження; 5) застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням; 6) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо в'їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію.

Згідно з ч.8 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Отже, з огляду на приписи ч.8 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження, а тому клопотання позивача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю позивача задоволенню не підлягає.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції -скасуванню, із прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що пенсію позивачеві було призначено у 2002 році, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Позивач 20.01.2011 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі відповідно до приписів ст.ст.40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідачем, відповідно до поданої позивачем заяви з 01.02.2011 року було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням відпрацьованого стажу з урахуванням показника середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік - 1197,91 грн.

27.04.2011 року ОСОБА_1 звернулась до УПФУ в Московському районі м. Харкова із заявою про надання роз'яснення щодо застосування показників заробітної плати в середньому на одну особу по України, з якої сплачено страхові внески при перерахунку пенсії позивача згідно заяви від 20.01.2011 року (а.с.7).

Листом від 06.05.2011 року № 633/Г-3 позивачеві було повідомлено, що згідно із заявою від 20.01.2011 року було проведено перерахунок пенсії з 01.02.2011 року із середньомісячної заробітної плати, з якої була обчислена пенсія (4167,29 грн.) із урахуванням показника середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік - 1197,91 грн. за період роботи з 01.045.1995 року по 31.03.2000 року та з 01.07.2000 року по 31.05.2008 року за даними персоніфікованого обліку. Пенсію розраховано при загальному стажі роботи 45 років 1 місяць 28 днів. Стаж зараховано по 30.11.2010 року. Розмір пенсії по проведеному перерахунку з 01.02.2011 року склав 2745,12 грн. Вказано, що середньомісячну заробітну плату обчислено за нормами ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», враховуючи показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу по Україні за 2007 рік (1197,91 грн.). (а.с.8).

Не погодившись з діями відповідача щодо застосування при перерахунку пенсії показника середньої заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідача при перерахунку пенсії включати до складової заробітної плати позивача показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2010 рік.

Колегія суддів не може погодитися з обґрунтованістю таких висновків суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - № 1058-IV) у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після її призначення. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 24 місяці після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що показник заробітної плати для перерахунку пенсії визначається за двома можливими методами за вибором пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії здійснюється із тієї заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу змінюються лише ті показники розрахунку заробітної плати, на які здійснюється посилання у цій нормі (за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV).

За змістом зазначеної норми Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Слова "за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року" означають, що враховується вся заробітна плата, в тому числі і та, яку отримував пенсіонер після призначення пенсії.

Заробітна плата для обчислення пенсії в обох випадках розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 Закону № 1058-IV:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць

(Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

На підставі наведеного можна дійти висновку, що заробітна плата, яку отримував пенсіонер, продовжуючи працювати після призначення йому пенсії, має значення для визначення додаткових коефіцієнтів заробітної плати за кожний відпрацьований місяць після призначення пенсії.

Таким чином, у наведеній формулі обчислення заробітної плати

Зп = Зс х (Ск : К) змінними показниками будуть (Ск : К).

Зі змісту частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV вбачається, що при обчисленні заробітної плати для перерахунку пенсії можуть бути змінені показники заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення пенсії, але не визначено, за який календарний рік береться середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України.

Виходячи з буквального тлумачення частини другої статті 40 зазначеного Закону цей показник повинен бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Зважаючи на те, що пенсіонер має право обрати метод обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії, в тому числі і з урахуванням заробітної плати, яку він отримував до моменту перерахунку пенсії, але не має права вимагати застосування показника середньої заробітної плати за календарний рік, що передує року звернення за перерахунком пенсії, Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова обґрунтовано застосовано при перерахунку пенсії ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік.

Вказана правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України у спорах цієї категорії, зокрема у постановах від 21 березня 2012 (справи №№ 21-456а11, 21-2а12, 21-9а12) та 10 квітня 2012 року (справи №№ 21-450а11, 21-16а12, 21-25а12, 21-36а12, 21-60а12), яка полягає у тому, що перерахунок пенсії на підставі частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, та розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 цього Закону. При такому перерахунку зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.

Проведення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, в даному випадку за 2010 рік, не відповідають нормам Закону № 1058-IV.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані неконституційними зміни, внесені до статті 42 Закону, у зв'язку з чим з 22.05.2008 р. відновилася попередня редакція частини четвертої цієї норми, яка передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року.

Положення щодо застосування середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, міститься у частині 2 статті 40 Закону № 1058-IV, на яку статті 42 не посилається.

Крім того, як зазначено вище, вказаний показник застосовується при призначенні пенсії, а не при її перерахунку.

Аналіз норм Закону № 1058-IV свідчить про те, що поняття "призначення" та перерахунок" пенсії не є тотожними, оскільки умови і порядку реалізації права на них розмежовуються Законом.

За таких умов відсутні правові підстави застосувати для перерахунку пенсії норму, не призначену для цього. Тобто, перерахунок пенсії ОСОБА_1 було зроблено тільки від зміни стажу роботи, оскільки перерахунок пенсії від заробітної плати призводить до зменшення розміру пенсії та є недоцільним.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії виходячи з показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік, відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, визначених ст.ст. 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що призвело до неправильного вирішення справи, тому задовольняє апеляційну скаргу, скасовує постанову суду, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на відсутність підстав для визнання строку на апеляційне оскарження таким, що пропущений з поважних причин, та на неможливість відкриття у зв'язку з цим апеляційного провадження, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування таких доводів позивач вказує на те, що відповідач 25.07.2011 року отримав від позивача по справі копію оскаржуваної постанови Московського районного суду м. Харкова від 04.07.2011 року по справі № 2а-9362/2011.

Разом з тим, відповідачем в апеляційній скарзі повідомлено іншу дату отримання копії постанови - 26.10.2015 року.

При цьому, на дату відкриття апеляційного провадження в матеріалах справи були відсутні докази отримання копії оскаржуваної постанови раніше, ніж зазначає відповідач.

Частиною 8 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що апеляційну скаргу подано 29.10.2015 року, у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави вважати строк на апеляційне оскарження пропущеним.

Колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що оскільки апеляційне провадження у справі було відкрито, суд апеляційної інстанції з огляду на приписи ст.189 КАС України, отримавши дані про одержання відповідачем постанови суду першої інстанції ще у 2011році, позбавлений можливості визнати пропущеним строк на подачу апеляційної скарги, закрити апеляційне провадження у справі або відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарг з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова задовольнити.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 04.07.2011р. по справі № 2-а-9362/2011 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає в силу приписів ч.8 ст.183-2 КАС України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Любчич Л.В. Жигилій С.П.