Справа № 826/17185/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

11 грудня 2015 року 09:30 справа №826/17185/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради 2. Управління Державної казначейської служби України у місті Донецьку Донецької області 3. Донецької міської ради
простягнення коштів, зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради (далі по тексту - відповідач 1), Управління Державної казначейської служби України у місті Донецьку Донецької області (далі по тексту - відповідач 2) та Донецької міської ради (далі по тексту - відповідач 3), в якому просить: 1) стягнути з місцевого бюджету міста Донецька середню заробітну плату за час затримки виплати заробітної плати з 10 листопада 2014 року по 18 серпня 2015 року у розмірі 19 340,53 грн.; 2) зобов'язати відповідача 2 вчинити дії щодо перерахування грошових коштів у розмірі 19 340,53 грн. на користь позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/17185/15 та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 05 жовтня 2015 року позивач позовні вимоги підтримав, представники відповідачів до суду не прибули.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідачів, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 05 жовтня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Матеріали справи підтверджують, що розпорядженням міського голови Донецької міської ради від 10 листопада 2014 року №283/4к ОСОБА_1 звільнено на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю.

Позивач зазначає, що заробітну плату за період з 01 серпня 2014 року по день звільнення - 10 листопада 2014 року їй не виплачено, а тому має право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19 340,53 грн., за період з 10 листопада 2014 року по 18 серпня 2015 року (день звернення до суду з даним позовом).

Відповідачі письмових заперечень проти адміністративного позову до суду не подали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Стаття 47 Кодексу законів про працю України визначає, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Стаття 117 Кодексу законів про працю України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що право на відшкодування середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні набувається у разі невиплати в день звільнення належних звільненому працівникові сум, та рахується по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що в межах адміністративної справи №826/3120/15 розглядались зокрема вимоги ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але не виплаченої управлінням комунальних ресурсів Донецької міської ради заробітної плати за період з 01 серпня 2014 по 10 листопада 2014 року у розмірі 7 145,14 грн.; постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2015 року зобов'язано Управління Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області вчинити дії щодо перерахування грошових коштів у розмірі 7 145,14 грн. на користь ОСОБА_1

Як зазначає позивач та не спростовується матеріалами справи, вказану постанову не виконано, розрахунок з позивачем не проведено.

Таким чином, оскільки можливість відшкодування середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні ставиться в залежність від факту виплати звільненому працівнику всіх належних йому сум, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко