Справа № 206/5310/15-а
Суддя: Зайченко С. В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/5310/15-а
Провадження № 2-а/206/54/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., Чинник М.К. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про визнання неправомірними дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказує на те, що вона вийшла на пенсію з 10.04.2013 року як посадова особа органу місцевого самоврядування з фінансового управління Самарської районної у м. Дніпропетровську ради та продовжувала працювати в цьому ж управлінні до 10 квітня 2015 року. 17 серпня 2015 року вона звернулась до відповідача з проханням здійснити перерахунок призначеної їй пенсії відповідно до наданих довідок №19,№20,№21 від 17.08.2015 року про складові заробітної плати з урахуванням грошової винагороди за сумлінню працю згідно Закону України «Про державну службу» та суми виплаченої компенсації за невикористані відпустки, з яких сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Витягом з протоколу засідання комісії від 18.08.2015 року № 88 Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська відмовило у задоволенні її звернення. Згідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723 XІІ «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування. Також ч.2 ст. 33 Закону України «Про державну службу»передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Тому вважає, що її пенсія повинна бути донарахована з урахуванням грошової винагороди за сумлінну працю та компенсації за невикористану відпустку.

Просить суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська по відмові в здійсненні перерахунку розміру пенсії їй посадовій особі органу місцевого самоврядування з урахуванням інших виплат, а саме: грошової винагороди за сумлінну працю та компенсації за невикористану відпустку, на які нараховувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська здійснити з 1 вересня 2015 року перерахунок та виплату її пенсії з урахуванням інших виплат, а саме: грошової винагороди за сумлінну працю та компенсації за невикористану відпустку, на які нараховувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та застосувати 80% коефіцієнт, визначений в порядку статті 37 Закону України «Про державну службу».

Позивач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та зокрема пояснила, що грошова винагорода за сумлінну працю до розрахунку пенсії державного службовця не враховується, так як не внесена до складових заробітної плати. Окрім того, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, утому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до: Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Закону України "Про державну службу". У звязку з викладеним з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначеними законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Заслухавши доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 з 10 квітня 2013 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу в органах місцевого самоврядування».

17 серпня 2015 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська з заявою та довідками про складові заробітної плати №19,№20,№21 від 17.08.2015 року із проханням перерахувати призначену їй пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням інших виплат.

Витягом з протоколу від 18 серпня 2015 року №88, у перерахунку пенсії Управлінням Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки порядок обчислення заробітку для призначення та перерахунку пенсії державним службовцям відповідно до Закону України «Про державну службу» визначено п.3 постанови КМУ №865 від 31.05.2000 «Про деякі питання вдосконалення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до законів, зазначених у п.1 цієї постанови, враховуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії). Грошова винагорода за сумлінню працю, яка зазначена у довідках про складові заробітної плати №19,№20,№21 від 17.08.2015 року до розрахунку пенсії державного службовця не враховується, так як не внесена до складових заробітної плати.

Згідно Закону України від 07.06.2001 р. №2493-3 «Про службу в органах місцевого самоврядування»пенсійне забезпечення посадових осіб органів місцевого самоврядування здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну службу».

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеної пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплат за ранги, надбавок за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною 2 статті 2 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата, яка визначена як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином є необхідність врахування в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії суми компенсації за невикористану відпустку та грошової винагороди за сумлінну працю.

Зазначені обставини узгоджуються з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 20.02.2012 року у справ № 21-430а11, яка відповідно до статті 244-2 КАС України, є обов'язковим для усіх судів України.

Суд не може погодитись з позицією відповідача викладеною в запереченні та в судовому засіданні, що відповідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213: у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону, щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно Законів України : «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про державну службу» … Виходячи з чого робиться висновок, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вище вказаними законами не призначаються, раніше призначені не перераховуються.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно ч.1ст.8 Конституції України в редакції 2015 року, яка не скасована і діє,Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони /серед іншого/: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Суд також встановив, що вказані правовідносини регулюються:

-п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року, з огляду на який, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй;

- п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 13.06.2007 р. «Про незалежність судової влади», згідно з яким не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, що скасовують конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод;

- Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 р. N 1261 «Про затвердження Положення про Пенсійний фонд України»;

- Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справа "Кечко проти України", "Бурдов проти Росії", № 59498/00, пар. 35, ECHR 2002-ІІІ ( mutatis mutandis), справа Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office; справа про принцип юридичної визначеності), Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office).

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.1ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно п.1, п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У листі Верховного суду України від 07.2006 року № 1-5/400 зазначено, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Крім того, у випадках коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Враховуючи викладен і обставини та норми права, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Питання судових витрат вирішити відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст.160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України у Самарському районі м. Дніпропетровська щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням інших виплат, а саме: грошової винагороди за сумлінну працю та компенсації за невикористану відпустку, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Самарському районі м. Дніпропетровська здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця (враховуючи раніше виплачені суми), починаючи з 1 вересня 2015 року, з урахуванням фактично нарахованих та сплачених виплат, а саме: грошової винагороди за сумлінну працю, компенсації за невикористану відпустку, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування із розрахунку 80 відсотків від суми заробітної плати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя : С.В. Зайченко