Справа № 522/24011/15-а
Суддя: Нікітіна С. Й.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/889/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Нікітіної С.Й.,

при секретарі - Віноградовій І.В,

розглянувши у порядку письмового провадження розглянуто справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції сільського господарства України в Одеській області, та Державного інспектора сільського господарства в Одеській області ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування акту перевірки та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

27.11.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що вона через пошту 27 жовтня 2015 року отримала Постанову про накладення адміністративного стягнення від 12 жовтня 2015 року за № 000411 відносно порушення нею вимог п. «Б» ст. 211 ЗКУ, ст. 53-1 КУпАП, складеного державним інспектором сільського господарства ОСОБА_2. Одночасно, у складі цієї кореспонденції направлено на її адресу Уніфіковану форму акта перевірки дотримання субєктом господарювання вимог законодавства (Акт перевірки) від 28 вересня 2015 року № 000898 складеного за результатом позапланової перевірки дотримання субєктами господарювання вимог земельного законодавства при використанні нею земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Петрашевського, буд. 20.

За результатами перевірки складено Акт №000898 перевірки дотримання субєктами господарювання вимог законодавств від 28.09.2015 року, протокол про адміністративне правопорушення, серії ОД № 000423 від 28.09.2015 року та, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення № 000411 від 12.10.2015 року, позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

Позивач вважає, що Акт перевірки та постанова незаконні, і підлягають скасуванню як протиправні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 5 Положення «Про Державну інспекцію сільського господарства України», затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 459/2011, Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право: складати акти перевірок, протокол про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Відповідно положень п.п.5.7-5.8 діючого Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.02.2013 року № 132, планові та позапланові заходи щодо перевірки стану фактичного використання та охорони земель проводяться в обовязковому порядку на території земельних ділянок, що використовуються субєктами господарювання. У разі виявлення порушення вимог земельного законодавства державні інспектори зясовують обставини та суть вчиненого порушення земельного законодавства, установлюють особу, яка його вчинила, чи особу, внаслідок бездіяльності якої порушено вимоги земельного законодавства; установлюють, чи є в діях осіб, які вчинили правопорушення, чи осіб, внаслідок бездіяльності яких порушено вимоги земельного законодавства, ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення; встановлюють шляхом обстеження земельних ділянок, чи завдана субєктом господарювання або третіми особами шкода земельним ресурсам унаслідок здійснення ними господарської чи іншої діяльності.

Проте, всупереч зазначеним положенням інспектор Турманідзе Г.З. обстеження земельної ділянки, яку він вважає ОСОБА_1 займає самовільно, не проводив, акт обстеження земельної ділянки, передбачений п.6.6 Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, не складав, та не провів обстеження та встановлення дійсної площі суміжної земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні з 2003 року.

Згідно ст.79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Тому, висновки інспектора Турманідзе Г.З. про те, що в діях позивача міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП України, є необґрунтованими, адже в оскаржуваній постанові не зазначено: площу самовільно зайнятої, на думку Інспектора, земельної ділянки; її місцезнаходження; законного власника (користувача) такої земельної ділянки, її межі та координати, тощо.

Відповідно ст.ст. 256, 278,280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчинені, чи підлягає адміністративній відповідальності, обставини що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Проте, всупереч зазначеній нормі постанова про адміністративне правопорушення не містить час вчинення правопорушення, по суті справи не вказано площу самовільно зайнятої земельної ділянки, її місцезнаходження, законного власника чи користувача та ін. Через це постанова про накладення адміністративного стягнення від 12.10.2015 року містить тільки узагальнюючий виклад суті правопорушення без зазначення конкретних протиправних дій з боку позивача.

Таким чином, державний інспектор сільського господарства в Одеській області ОСОБА_2 зазначених норм законодавства не дотримався, унаслідок чого позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, адже як встановлено судом при розгляді наданих до позову доказів, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

На підставі викладеного, позивач просив суд позов задовольнити. Постанову державного інспектора сільського господарства в Одеській області ОСОБА_2 № 000411 від 12.10.2015 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 53-1 КУпАП скасувати. Стягнути з Державної інспекції сільського господарства України в Одеській області судові витрати по справі.

Справу призначено до слухання, відповідачі по справі будучі належним чином повідомлені про день, час, та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, про причини неявки до суду не повідомили, заперечень проти позову не надали.

Позивачка та її представник надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та із застосуванням ч. 4 ст. 128 КАС України, просили справу розглянути у письмовому провадженні за наявними у матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення.

Згідно з частиною шостою статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Бригадна, 40 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 306642, виданий 12 серпня 2008 року. На підставі зазначеного акту їй належить на праві власності земельна ділянка площею 0, 0269 га. Зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 отримала у спадщину на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2007 р. зареєстрованого в реєстрі за № 5-961 після померлого чоловіка ОСОБА_3, який отримав зазначену земельну ділянку в порядку приватизації 20.05.1999 році.

Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Між сторонами склалися правовідносини, що виникли зі спорів фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (правових актів індивідуальної дії), які повинні розглядатися в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Стаття 287 КУпАП передбачає, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі) або в районний… суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

З постанови про накладення адміністративного стягнення № 000411 від 12.10.2015 року, винесеної державним інспектором сільського господарства в Одеській області ОСОБА_4 видно, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, за самовільне зайняття земельної ділянки, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень та розраховано матеріальну шкоду у розмірі 51 грн. 57 коп., завдану позивачем у наслідок самовільно зайнятої земельної ділянки. До постанови було надано розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки громадянкою ОСОБА_1, за підписом державного інспектора сільського господарства в Одеській області ОСОБА_2 та заступником начальника Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Одеській області ОСОБА_5

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у цій сфері та розглядати справи про адміністративні правопорушення, подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Від імені зазначеного органу розглядати справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель, мають право державні інспектори сільського господарства, та накладати штраф на громадян - до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальністю за статтею 53-1 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу від десяти до п'ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ж зі ст. 244 КУпАП, від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, розглядати справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель тощо, і накладати адміністративні стягнення у розмірах до 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, - як це передбачено санкцією ст. 53-1 КУпАП, - мають головні державні інспектори сільського господарства в областях та їхні заступники.

Таким чином, державний інспектор сільського господарства ОСОБА_2 не мав відповідних, передбачених законом повноважень, для винесення постанови про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення за ст. 53-1 КУпАП, тому дії відповідача-2 у цій частині слід визнати протиправними і скасувати постанову.

Що стосується іншої вимоги позивача стосовно визнання протиправним та скасування Акта перевірки від 28.09.2015 р. № 000898, то у цієї частині позивачу у задоволенні позовної вимоги слід відмовити з огляду на наступне.

Обов'язковою ознакою правового акта індивідуальної дії є створення ним юридичних наслідків у формі прав, обов'язків їх зміни чи припинення.

ОСОБА_6 контроль за використанням та охороною земель реалізується Інспекцією через проведення різного виду перевірок, які повинні забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства. Результати перевірки викладаються в акті.

Отже, уповноважений працівник інспекції мав право при проведенні перевірки викладати обставини перевірки в акті, які за своєю суттю є суб'єктивною оцінкою ряда обставин перевіряючої особи.

Системний аналіз нормативно-правових норм, які регулюють дані правовідносини, дає підстави стверджувати, що акт перевірки не є актом індивідуальної дії, який породжує права та свободи позивача, а тому такий акт не може бути скасований в судовому порядку.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що висновки акту перевірки не відповідають обставинам, встановленим державним інспектором сільського господарства ОСОБА_2 під час перевірки, а сам акт не може бути визнанний в судовому порядку протиправним, тобто такими, що суперечить положенням чинного законодавства та фактичним обставинам перевірки.

Крім того, вимога про визнання акту перевірки протиправним за встановленими у справі обставинами, не може бути окремим предметом розгляду в судовому порядку.

Але, суд не може не зазначити, що із встановлених в оскаржуваних акту перевірки та постанові про накладення адміністративного стягнення не можна зробити висновок про порушення позивачем вимог чинного законодавства.

До Акту перевірки не додано плану (схеми) земельної ділянки, акт обстеження земельної ділянки також відсутній.

Посадовими особами державної інспекції сільського господарства було використано при проведенні розрахунку нормативний акт, який втратив чинність у відповідності із постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2011 р. N 56 «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 р. N 783 "Про проведення індексації грошової оцінки земель"».

Згідно вимог п. 7 ОСОБА_7 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. № 963 «розрахунок розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, здійснюється територіальними органами Держсільгоспінспекції на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 листопада 2000 р. N 1619».

Підтверджень проведення обстеження земельної ділянки при проведенні позапланової перевірки позивачки за адресою: м. Одеса, вул. Петрашевського, буд. 20 державним інспектором Турманідзе Г.З. не надано.

Суд приймає до уваги посилання позивачки у позовній заяві та надані до суду докази того, що жодного самозахоплення земельної ділянки не було, межі ділянки з 1999 року не змінювалися, мають тверді межі із суміжною земельною ділянкою ініціатора проведення позапланової перевірки, плутанина має місце через наявність технічних помилок, яка була визнана Управлінням Держземагентства у м. Одесі одеської області (лист від 29.12.2012 р. № 01-1-07/1926), Одеським міським проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування КП «ОДЕСПРОЕКТ» від 10.02.2012 р. № 18исх, листом ФОП ОСОБА_7 та Протоколом постійної комісії по землеустрою та земельним відносинам Одеської міської ради від 08.11.2011 року.

Наявність такої помилки та її не виправлення, як вважає суд приводить до встановлення неправильного висновку про існування зайвої площі за рахунок суміжної земельної ділянки з якою встановлено тверді межі.

Також під час проведення державним інспектором Турманізе Г.З. позапланової перевірки не було враховано, що 07.07.1998 року суміжним користувачем надано згоду на видачу ОСОБА_3 ОСОБА_6 акта на землю на частину її земельної ділянки розміром 1.64х22 м., всього площею 36 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.. Бригадна, 40 і яка примикає до земельної ділянки позивача.

06.11.1998 року Управління земельних ресурсів та кадастру виконкому Одеської міської ради надало Висновок № 360, в якому припускало можливість передачі безкоштовно в приватну власність ОСОБА_3 землі площею 630 кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Петрашевського, 20 з урахуванням геодезичних вимірювань. Проведених КП «ОДЕСПРОЕКТ» з урахуванням того, що 630 кв.м. складаються із 595 кв.м. згідно першепочатковим відводом під індивідуальне житлове будівництво та 36 кв.м. згідно заяви суміжного землекористувача ОСОБА_8

За таких обставин, суд вважає, що відсутні докази самого факту правопорушення з боку позивачки, тому правові підстави для її притягнення до адміністративної відповідальності відсутні.

На думку суду, перевірка проводилась формально, без обстеження земельної ділянки, з чисельними порушеннями нормативних актів, на підставі технічних висновків датованих 2007-2010 роками, які на цей час не є актуальними.

Про формальний характер проведеної позапланової перевірки свідчить і зазначення у акті перевірки та Постанові про адміністративне правопорушення адреси земельної ділянки, яка нібито була самовільно захоплена позивачем, яка не існує. Також, державний інспектор Турманідзе Г.З. посилається на висновок 2007 року Одеського відділення інституту «Укргеоніформ», але на той проводилось обстеження земельної ділянки ОСОБА_3, який помер наприкінці 2007 року, і у наслідок чого земельна ділянка була поділена на три частини між його спадкоємцями. Одним із таких спадкоємців і є позивачка.

Висновок державного інспектора Турманідзе Г.З. при проведенні позапланової перевірки щодо захоплення позивачкою земельної ділянки площею 13 кв.м. з посиланням на технічний звіт, виготовлений Одеською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» станом на 2010 рік, також не відповідає дійсності, оскільки у зазначеному технічному звіті зазначено, що ОСОБА_1 має різницю у площі земельної ділянки 4 кв.м., ані 13 кв.м, як зазначив в акті перевірки державний інспектор Турманідзе Г.З.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, що виключає провадження по адміністративній справі.

Тому постанову про накладення адміністративного стягнення № 000411, складеного 12.10.2015 року ОСОБА_6 інспектором сільського господарстві ОСОБА_2 за вчинення правопорушення передбаченого ст. 53-1 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 2, 7- 13, 128 ч.4, 159 - 163 КАС України, ст. 125, 126 ЗК України, Положенням «Про Державну інспекцію сільського господарства України», затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 459/2011 р., ст.10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст. 53-1, 244, 255, 256, 283, 285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного інспектора сільського господарства в Одеській області ОСОБА_2 при винесенні постанови № 000411 від 12 жовтня 2015 р. про визнання ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення № 000411, складену 12.10.2015 року державним інспектором сільського господарства в Одеській області ОСОБА_2.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС України постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:

10.12.2015