Справа № 826/12716/15
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій щодо відмови листами від 19.03.2015 року № 15/4-Р-56 та від 30.04.2015 року № 15/4-Р-154 у виплаті грошового забезпечення; зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 01 червня 2009 року по 28 жовтня 2011 року за посадою начальника управління з питань комплектування і проходження служби Департаменту роботи з персоналом Міністерства внутрішніх справ України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2015 року позовну заяву залишено без розгляду в зв'язку із пропуском строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, встановлений ч. 3 ст. 99 КАС України без поважних на те причин.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частинами другою та третьою вказаної статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Міністерства внутрішніх справ України «По особовому складу» згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 28.10.2011 року № 1148 о/с полковника міліції ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «є» (за порушення дисципліни).

У зв'язку з невиплатою грошового забезпечення за період з 01 червня 2009 року по 28 жовтня 2011 року позивач листами від 20.01.2015 року, 25.02.2015 року, 15.04.2015 року звертався до Міністерства внутрішніх справ України з вимогою здійснити такі виплати.

У відповідь на вказані звернення листами від 19.03.2015 року № 15/4-Р-56 та від 30.04.2015 року № 15/4-Р-154 МВС України рекомендувало ОСОБА_2 звернутися з питанням щодо виплати грошового забезпечення за період з 21.12.2009 року по 28.10.2011 року до ДДСО МВС України, у зв'язку з призначенням його на посаду помічника начальника Департаменту Державної служби охорони при МВС України відповідно до наказу МВС України від 21.12.2009 року № 3223 о/с.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що вказані листи не можна розцінювати як відмову відповідача у виплаті ОСОБА_2 грошового забезпечення, оскільки вони носять лише інформаційний та роз'яснювальний характер.

Крім того, відповідно до п. 1.15 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 р. N 499 виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється щомісяця з 20 до 25 числа за поточний місяць. Виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу підрозділів Державної служби охорони здійснюється щомісяця до 5 числа за минулий місяць.

Таким чином, як вірно було встановлено судом першої інстанції, грошове забезпечення, яке позивач просить йому нарахувати та виплатити, повинно було зараховуватись йому щомісячно 20 числа за поточний місяць, а відтак про порушення своїх прав та законних інтересів позивач повинен був дізнатись ще у червні 2009 року.

Однак з даним позовом позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва за захистом своїх порушених прав лише 25.06.2015 року (відповідно до штампу Укрпошти на конверті), тобто з пропуском встановленого частиною третьою статті 99 КАС України місячного строку звернення до суду.

Стосовно посилань апелянта на те, що в своєму адміністративному позові він не ставив вимогу щодо визнання незаконними дій Міністерства внутрішніх справ України з приводу його прийняття на публічну службу, її проходження, чи звільнення з публічної служби, а отже залишаючи його позовну заяву без розгляду суд першої інстанції помилково застосував положення ч. 3 ст. 99 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, приписами статті 3 КАС України встановлено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, для звернення до суду у справі щодо проходження служби в органах Міністерства внутрішніх справ, в тому числі з питання правильності нарахування і виплати грошового забезпечення, встановлено місячний строк, який розпочинається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, твердження позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин положень частини 1 статті 233 КЗпП України також є безпідставними і висновки суду не спростовують, оскільки частиною третьої статі 99 КАС України не передбачено можливість застосування у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби строків звернення до суду, які передбачені іншими законами.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.10.2014 року за № К/9991/58541/11.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що будь-які підстави, які б обґрунтовували поважність причин пропуску строку, позивачем не наведено, а колегією суддів не встановлено.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.