Справа № 815/6399/15
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6399/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Самойлюк Г.П., суддів: Тарасишиної О.М., Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу №669/к від 27.10.2015 р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України (далі -ДСА України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1, в якому позивач просить: визнати незаконним та скасувати наказ Державної судової адміністрації України №669/к від 27.10.2015 р. про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням однієї штатної посади заступника начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (далі -ТУ ДСАУ в Одеській області); поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області з 29.10.2015р.; допустити до негайного виконання постанову в частині поновлення на посаді; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач працював на посаді заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області з 2003 року. 24.08.2015 р. позивача попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України в зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням однієї штатної посади заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області. Позивач вказує, що відповідно до наказу ДСА України №669/к від 27.10.2015 р. його звільнено із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України в зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням однієї штатної посади заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області. Наказ про звільнення позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. При цьому зазначено, що відповідачем порушено ч. 2 ст.49-2 КЗпП України, якою передбачено, що при вивільненні працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Однак, на думку позивача, відповідачем не враховано, що останній працював на посаді заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області з 2003 року, а в 2014 році закінчив Одеський регіональний інститут державного управління Національної академії управління при Президентові України і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Державне управління» та здобув кваліфікацію магістра державного управління. Крім того, позивач вважає, що головою ТУ ДСАУ в Одеській області не дотримано трудового законодавства при вирішенні кадрових питань, оскільки, на виконання постанови Вищого адміністративного суду України замість поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області, 02.06.2014р. затверджено зміни до штатного розпису ТУ ДСАУ в Одеській області, якими кількість штатних посад заступників ТУ ДСАУ в Одеській області збільшено ще на одну, чим порушено положення про територіальні управління ДСА, постанову Кабінету Міністрів України № 65 від 01.03.2014р «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету».

Відповідач надав до суду заперечення (а.с. 77-81), в яких зазначив, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу є попередження ОСОБА_1 від 27.08.2015р., наказ ТУ ДСАУ в Одеській області № 39-зп від 28.04.2015р. «Про введення в дію змін до структури та переліку змін до штатного розпису ТУ ДСАУ в Одеській області». При цьому, позивачу було запропоновано всі вакантні посади, наявні в ТУ ДСАУ в Одеській області, однак останній відмовився від них. Відповідач зазначив, що, враховуючи існування до теперішнього часу двох посад заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області, одну з яких займав ОСОБА_1, а другу ОСОБА_1 та відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України (ч.4; п.19), керівництвом ДСА України вивчено продуктивність праці та кваліфікації вищевказаних посадових осіб та встановлено, що більш високу продуктивність праці та кваліфікацію має заступник начальника ТУ ДСАУ в Одеській області ОСОБА_1. Відповідач наголошує на тому, що ОСОБА_1 мав значно вищу, ніж ОСОБА_1, продуктивність праці і, як наслідок, професійну кваліфікацію. Відповідач також зазначив, що положеннями п.6 Типового положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом ДСА України № 104 від 15.07.2015р., будь-яких переваг до наявності у особи вищої освіти в галузі державного управління за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра відносно вищої юридичної або вищої економічної освіти для зайняття посади заступника начальника територіального управління ДСА України не передбачено. Тому відповідач вважає, що посилання позивача на наявність переважного права на залишення на роботі, зокрема на посаді заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області є безпідставними та необґрунтованими.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити на підставі та в межах заявлених позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях, поясненнях по справі, додатку до заперечень (а.с.77-81, 110-113, 164-165).

Третя особа до судового засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 15.07.2003 р. працював на посаді заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області. Робота позивача на вказаній посаді, виходячи з положень ст. 1 Закону України "Про державну службу", є публічною службою у розумінні п. 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно наказу ДСА України №669/к від 27.10.2015 р. заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області ОСОБА_1 29.10.2015р. звільнено з займаної посади згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та скороченням однієї штатної посади заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області (а.с. 6).

Як вбачається з оскаржуваного наказу, останній прийнято на підставі: попередження ОСОБА_1 від 28.08.2015 р., наказу ТУ ДСАУ в Одеській області № 39-зп від 28.04.2015р. «Про введення в дію змін до структури та переліку змін до штатного розпису ТУ ДСАУ в Одеській області».

Згідно штатного розпису ТУ ДСАУ в Одеській області, який діяв станом на 01.01.2015р. (а.с. 94-95), до штату вказаного територіального управління у складі керівництва входили, зокрема, посади заступника начальника управління (у кількості 2 штатних посад), одну з яких займав позивач (а.с. 94-95).

Відповідно до ст.151 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України. Територіальне управління Державної судової адміністрації України очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади Головою Державної судової адміністрації України. Начальник територіального управління Державної судової адміністрації України має заступника, який призначається на посаду і звільняється з посади Головою Державної судової адміністрації України. Структура і штатний розпис територіального управління Державної судової адміністрації України затверджуються Головою Державної судової адміністрації України за поданням начальника територіального управління Державної судової адміністрації України.

Згідно п. 7 Положення про Державну судову адміністрацію, затвердженого рішенням Ради суддів України № 12 від 22.10.2010 р., голова ДСА України, серед іншого, затверджує за поданням начальника територіального управління ДСА України структуру і штатний розпис територіального управління ДСА України.

22.04.2015р. (вих.№6-3916/15) на виконання вимог ч.ч.2, 4 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12.02.2015р.) начальник ТУ ДСАУ в Одеській області звернувся до голови ДСА України з поданням про затвердження змін до структури та штатного розпису ТУ ДСАУ в Одеській області» (а.с. 108).

23.04.2015р. головою ДСА України затверджено перелік змін до штатного розпису на 2015р. ТУ ДСАУ в Одеській області (а.с. 89).

28.04.2015р. ТУ ДСАУ в Одеській області видано наказ №39-зп «Про введення в дію змін до структури та переліку змін до штатного розпису ТУ ДСАУ в Одеській області», відповідно до якого проведено скорочення однієї штатної посади заступника начальника управління (а.с. 89-90). Тобто, зміни у штатному розписі та структурі ТУ ДСАУ в Одеській області відбулись на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Судом встановлено, що новим затвердженим штатним розписом ТУ ДСАУ в Одеській області передбачалась лише одна посада заступника начальника управління, тобто, одна з таких посад скорочувалась. Поряд з цим новим штатним розписом порівняно із попереднім передбачались інші системні зміни у структурі, зокрема, у структурі введено одну штатну посаду в юридичному відділі. Втім, як вбачається із матеріалів справи, загальна кількість посад залишилась незмінною.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, листами №6-3917/15 від 22.04.2015р., №6-4089/15 від 29.04.2015р., №6-9989/15 від 26.08.2015р. начальник ТУ ДСАУ в Одеській області ОСОБА_3 вніс на розгляд Голові ДСА України пропозицію щодо продовження здійснення повноважень на посаді заступника ТУ ДСАУ в Одеській області ОСОБА_1 та повідомив про перелік наявних вакантних посад в управлінні (а.с.96-97, 98, 101-103, 131-132).

27.08.2015 р. позивач був ознайомлений з попередженням ДСА України про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці (в порядку ст.49-2 КЗпП України) (а.с. 143-144).

Таким чином, ОСОБА_1 попереджався про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці територіального управління ДСАУ в Одеській області відповідно до ст.49-2 КЗпП України.

При цьому, позивачу було запропоновано, за його згодою та за погодженням з головою ТУ ДСАУ в Одеській області, переведення на посаду відповідно до пропозиції щодо наявних вакантних посад в ТУ ДСАУ в Одеській області, а саме: начальника юридичного відділу; провідного спеціаліста відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності; провідного спеціаліста з діловодства, контролю та роботи зі зверненнями; провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності судів, судової статистики та інформаційних технологій; головного спеціаліста юридичного відділу. З зазначеним повідомленням позивач був ознайомлений 27.08.2015р., про що свідчить відповідний запис позивача на вказаному попередженні. При цьому, позивач від призначення на запропоновані посади відмовився, зазначивши, що останні не відповідають його рангу державного службовця та кваліфікаційному рівню.

Статтею 30 Закону України "Про державну службу" визначені спеціальні підстави для звільнення державних службовців, із зазначенням їх додаткового характеру відносно загальних підстав для звільнення, передбачених у КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому згідно з вимогами, встановленими ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивача повідомлено про майбутнє звільнення 27.08.2015 р., а звільнено з займаної посади 29.10.2015р., тобто відповідачем дотримано вимоги, встановлені ст. 49-2 КЗпП України, щодо попередження працівників про наступне вивільнення не пізніше, ніж за два місяці.

Щодо дотримання відповідачем вимог чинного законодавства про необхідність врахування переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.49-2 КЗпП України передбачено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Поряд з цим, з наданих до суду документів вбачається, що у ТУ ДСА України в Одеській області мали місце зміни в організації виробництва і праці, пов'язані із скороченням штату працівників, які полягали у скороченні керівної штатної посади заступника начальника управління, а також у зміні інших штатних посад. При цьому, відповідачем дотримані вимоги, встановлені ст. 49-2 КЗпП України щодо завчасного попередження працівника про його майбутнє вивільнення на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Також в матеріалах справи наявні докази, що працівник відмовився від переведення на іншу посаду в ТУ ДСА України в Одеській області.

Таким чином, серед іншого, необхідно з'ясувати, чи не користувався позивач переважним правом на залишення на роботі.

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Як зазначено відповідачем та вбачається з матеріалів справи, при прийнятті оскаржуваного наказу та прийнятті рішення про продовження повноважень заступника начальника ТУ ДСА України в Одеській області ОСОБА_1 відповідачем було враховано результати щорічної оцінки за виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань, яка у 2013р. є високою, в 2014р. - доброю. Крім того, відповідачем взято до уваги, що ОСОБА_1 на відміну від позивача перебуває у кадровому резерві для державної служби на 2015р. на посаду начальника ТУ ДСА України в Одеській області.

Відповідач зазначив, що останнім відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України (ч.4 п.19) вивчено продуктивність праці та кваліфікації ОСОБА_1 і ОСОБА_1 та в результаті встановлено, що більш високу продуктивність праці та кваліфікацію має заступник начальника ТУ ДСА України в Одеській області ОСОБА_1 Зокрема, зазначено, що за період часу з 02.06.2014 р. по 29.10.2015 р. ОСОБА_1 мав право підпису на платіжних документах, постійно проводив он-лайн наради з керівниками апаратів судів, у разі потреби ОСОБА_1 виконував обов'язки начальника управління, очолював та проводив перевірки в судах, здійснював підготовку засідань та входив до складу колегії ТУ ДСА України в Одеській області, за результатами проходження щорічної оцінки виконання посадових обов'язків і завдань у 2015 році за 2014 рік ОСОБА_1 отримав підсумкову оцінку «добре», перебуває в кадровому резерві на посаду начальника ТУ ДСА України в Одеській області, за сумлінне виконання службових обов'язків, високий професіоналізм, проявлену ініціативу, активну участь у зміцненні стану організаційного забезпечення діяльності судів та з нагоди Дня юриста Глущенко В.М. оголошено Подяку згідно наказу ДСА України № 635/к від 02.10.2015 р. Крім того, ОСОБА_1 пройшов курс підвищення кваліфікації з питань організації та здійснення державних закупівель за програмою «Державні закупівлі в Україні» та успішно склав іспит, про що отримав відповідний сертифікат.

В той же час вказано, що з часу поновлення на посаді заступника начальника ТУ ДСА України в Одеській області згідно наказу ДСА України від 02.06.2014 р. по день звільнення 29.10.2015 р. ОСОБА_1 був присутній на роботі 284 робочих днів. За час виконання обов'язків не мав права підпису на платіжних документах, не брав участь в он-лайн нарадах, ніколи не виконував обов'язки начальника управління, не проводив перевірок в судах, не готував засідання колегії та не входив до складу колегії ТУ ДСА України в Одеській області, не проходив щорічну оцінку виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань, не перебуває в кадровому резерві на посаду начальника управління ТУ ДСА України в Одеській області, за вказаний період часу не отримував будь-яких заохочень.

Окрім зазначеного, ДСА України отримано лист голів районних судів міста Одеси та голови апеляційного суду Одеської області від 15.05.2015р. (вх. № 1-20153/15), які звертались до Голови ДСА України з проханням розглянути можливість залишення на посаді заступника начальника ТУ ДСА України в Одеській області ОСОБА_1, оскільки останній, працюючи на посаді першого заступника начальника ТУ ДСА України в Одеській області з 21.02.2012р. по теперішній час, зарекомендував себе як здатний вирішувати завдання, що потребують організаторських здібностей, має добру професійну підготовку, достатню для виконання професійних обов'язків; заняття, які проводить ОСОБА_1 за програмою Національної школи суддів України з суддями та працівниками апарату суду будує методично правильно, здобуває добрі результати під час навчання. Також вказано, що ОСОБА_1 постійно очолює склади робочих груп ТУ ДСА України в Одеській області під час виїздів в суди з надання практичної допомоги головам судів, керівникам та працівникам апарату судів з питань організації роботи суду, щотижнево проводить апаратні он-лайн наради з керівниками апаратів загальних місцевих судів Одеської області, відповідає моральним вимогам до посадової особи такого рівня (а.с. 109). Аналогічна характеристика ОСОБА_1 та рекомендації щодо продовження повноважень останнього на посаді заступника ТУ ДСА України в Одеській області надавалась головою територіального управління на адресу ДСА України (а.с.96-97, 101-103, 131-132).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вважає, що мав переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, оскільки працював на посаді заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області з 2003 року, а у 2014 році закінчив Одеський регіональний інститут державного управління Національної академії управління при Президентові України і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Державне управління» та здобув кваліфікацію магістра державного управління.

Водночас, як встановлено судом та зазначалось відповідачем, нормами діючого законодавства, а також Типовим положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом ДСА України № 104 від 15.07.2015р., жодних переваг до наявності у особи вищої освіти в галузі державного управління за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра стосовно вищої юридичної або вищої економічної освіти для зайняття посади заступника начальника територіального управління ДСА України не передбачено. При цьому, з урахуванням результатів щорічної оцінки за виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань, вивченням продуктивності праці та кваліфікації,суд вважає, що відсутні будь-які порушення трудового законодавства з боку відповідача.

Судом встановлено, що постановою Вищого адміністративного суду від 27.03.2014р. у справі № К/9991/71603/12 визнано незаконним та скасовано наказ ДСА України №92-к від 24.02.2012 р. «Про звільнення ОСОБА_1» і поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ТУ ДСАУ в Одеській області з 25.02.2012р. (а.с. 114-117).

На виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 27.03.2014р. у справі № К/9991/71603/12 ТУ ДСАУ в Одеській області 02.06.2014р. затверджено зміни до штатного розпису ТУ ДСАУ в Одеській області, якими кількість штатних посад заступників ТУ ДСАУ в Одеській області збільшено на одну (а.с. 122).

Щодо посилання позивача на порушення головою ДСА України Положення про територіальні управління ДСА, постанови Кабінету Міністрів України № 65 від 01.03.2014р «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» суд зазначає, що, збільшуючи кількість штатних посад заступників начальника управління на одну та скасовуючи наказ ДСА України № 92-к від 24.02.2012р., позивач діяв на виконання постанови Вищого адміністративного суду від 27.03.2014р. у справі № К/9991/71603/12.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Водночас, дії щодо збільшення кількості штатних посад заступників начальника управління на одну та щодо скасовання відповідачем наказу ДСА України № 92-к від 24.02.2012р., не оскаржувались в судовому порядку та наразі не є предметом розгляду в даній справі, в зв'язку з чим посилання позивача на порушення головою ДСА України Положення про територіальні управління ДСА, постанови Кабінету Міністрів України №65 від 01.03.2014р. «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» не приймаються до уваги.

При прийнятті рішення суд враховує, що в ТУ ДСАУ в Одеській області профспілковий орган не cтворювався.

Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 128, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування Наказу №669/к від 27.10.2015 р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: Г.П. Самойлюк

Суддя О.М.Тарасишина

Суддя І.В. Завальнюк