Справа № 815/2767/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2767/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токмілової Л.М.,

за участю: секретаря Мороз А.П.,

представник позивача не прибув,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТРЕЙД СЕРВИС до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ТРЕЙД СЕРВИС (надалі ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС або позивач) до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області (надалі ДПІ в Приморському районі або відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.10.2014р.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що висновки акту перевірки, складеного за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки фінансово-господарської діяльності ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Барилит Плюс» () за травень 2014р., ТОВ «Талис Плюс» () за травень 2014р., ґрунтуються виключно на інформації з Акту від 24.07.2014р. №2022/04-66-22-03/38361609 Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Барилит Плюс» () під час здійснення господарських відносин з контрагентами за травень 2014 року» та Акту №750/04-62-22-3/38361594 від 22.07.2014р. Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Талис Плюс» () щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за червень 2014 року».

Таким чином, на думку представника позивача, ДПІ у Приморському районі фактично підмінило перевірку господарської діяльності ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС висновками, викладеними у зазначених вище актах. Отже, висновки акту перевірки, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржуване ППР, є необґрунтованими, а ППР підлягає скасуванню.

Представник позивача у судове засідання не прибув. Подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях проти позову. При цьому представник відповідача зазначила, що ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС фактично не здійснювало господарські відносини з підприємствами ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС».

Дослідивши матеріали адміністративної справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС () зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради 20.05.2011р. за №0041788, основним видом економічної діяльності підприємства є роздрібна торгівля пальним (Т.1, а. с. 17-34).

З 23.05.2011р. ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС () перебуває на податковому обліку в ДПІ в Приморському районі м. Одеси (Т.1, а. с. 17).

Відповідно до Договору оренди майна №07-05-13 від 31.05.2013р., у тимчасовому платному користуванні ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС перебувають автозаправні станції (АЗС), що належать ТОВ «ПЕТРОЛ-ГАРАНТ» на праві приватної власності (Т.1, а. с. 91-93).

В період з 09.09.2014р. по 15.09.2014р. посадовими особами ДПІ в Приморському районі проведено невиїзну документальну позапланову перевірку ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС щодо підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Барилит Плюс» () за травень 2014р., ТОВ «Талис Плюс» () за травень 2014р., (надалі Акт перевірки), про що складено Акт від 15.09.2014р. №5175/18-55-22-3/37679847 (надалі Акт перевірки) (Т.1, а. с. 35-67).

Як зазначено в Акті, перевіркою встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість всього у сумі 15537546,18 грн.

На підставі Акту перевірки ДПІ в Приморському районі прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 28.10.2014р. №, яким ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 23 306 319,00 грн. (у томи числі за основним платежем 15537546 грн., за штрафними санкціями 7768773грн.) (надалі оскаржуване повідомлення-рішення) (Т.1, а. с. 68).

Судом встановлено, що позивач скористався правом, передбаченим нормами Податкового кодексу України, та оскаржив вказане рішення в адміністративному порядку, але Рішенням ГУ ДФС в Одеській області №10/15-32-10-02-07 від 18.12.2014р. та Рішенням ДФС від 19.02.2015р. №3341/6/99-99-10-01-01-25 оскаржуване повідомлення-рішення залишено без змін (Т.1, а. с. 69-90).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд виходив з наступного.

Відносини, які виникають з приводу справляння податків і зборів, порядок адміністрування податків і зборів, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства в Україні регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - ПК України) встановлено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до п. 78.7. ст. 78 ПК України перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Згідно з п. 86.1. ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з п. 86.4. ст. 86.4 ПК України Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

Згідно з п. 86.10. ст. 86 ПК України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника.

Відповідно до п.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.2010р. N984 (надалі Порядок №984), Результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Довідка - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків. Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками.

Згідно з п.п. 4-6 Порядку №984 Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

При цьому положеннями ст. 83 ПК України встановлено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.5. виключено; 83.1.6. інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Як зазначено в Акті перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість всього у сумі 15537546,18 грн., у т. ч.: травень 2014р. 9099783,18 грн., червень 2014р. 6437763,00 грн.

Дане порушення встановлено у звязку з тим, що за результатами проведеної перевірки не можливо підтвердити реальність здійснення господарських відносин підприємства позивача з ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС».

З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення перевірки перевіряючими особами використано інформацію з наданих позивачем первинних документів, а також інформацію, що міститься в актах від 24.07.2014р. №2022/04-66-22-03/38361609 Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Барилит Плюс» () під час здійснення господарських відносин з контрагентами за травень 2014 року» та №750/04-62-22-3/38361594 від 22.07.2014р. Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Талис Плюс» () щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за червень 2014 року».

Враховуючи положення ст. 83 ПК України, суд зазначає, що контролюючі органи вправі під час проведення перевірок використовувати інформацію у тому числі, викладену в актах перевірок.

Положеннями ст. 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 зазначеного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Крім того, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції. За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.

Відтак, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів чи сплати грошових коштів. До того ж, наявність цивільно-правового договору також не є безумовним свідченням правомірності та реальності вчинення платником податку господарської операції навіть у тому разі, якщо такий договір не визнано недійсним у судовому порядку.

Таким чином, податкові зобов'язання та податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

В листі Вищого адміністративного суду України «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» № 742/11/13-11 від 02.06.2011р. зазначається, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов'язковому з'ясуванню підлягають, зокрема, обставини, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Таким чином, суд, надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, не лише оцінює Акт перевірки, на підставі якого прийнято дані податкові повідомлення-рішення, а також і досліджує реальність здійснення господарських операцій підприємства-позивача, неможливість підтвердження яких стала підставою для визначення грошового зобовязання контролюючим органом.

Судом досліджено первинну документацію, надану позивачем, зокрема, договори поставки, договори зберігання, акти приймання-передачі нафтопродуктів, податкові накладні, оборотно-сальдові відомості, платіжні доручення, реєстри товарно-транспортних накладних, товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти), журнал обліку надходження нафтопродуктів, реєстри отриманих та виданих податкових накладних, сертифікати відповідності на товар, паспорти якості, товарно-матеріальні відомості тощо.

З досліджених документів судом встановлено наступне.

01.06.2011р. ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС уклало із ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ», Договір №2462 зберігання нафтопродуктів (а. с. 94-95).

Крім того, між ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС (надалі Покупець) та ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» (Постачальник) укладено Договори поставки нафтопродуктів: Договір поставки нафтопродуктів №30/05-ЗП від 30.05.2014р. (з Додатковою угодою №00071 від 01.06.2014р.), Договір поставки нафтопродуктів №31/05-5П від 31.05.2014р. (з Додатковою угодою №00073 від 01.06.2014р.), Договір поставки нафтопродуктів Договір поставки нафтопродуктів №01-06-41П від 01.06.2014р. (з Додатковою угодою №00074 від 01.06.2014р.) (Т.1, а. с. 95-98, 101-104, 107-110).

Згідно умов Договору поставки нафтопродуктів №30/05-ЗП від 30.05.2014р. з Додатковою угодою №00071 від 01.06.2014р., Постачальник зобовязується передати у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, а саме: Паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки В виду ІІ (код товару УКТЗЕД НОМЕР_1) 224,120 т. на загальну суму 3989335,10 грн. (у тому числі ПДВ 664889,18 грн.) (а. с. 110).

За Договором поставки нафтопродуктів №31/05-5П від 31.05.2014р. (Додаткова угода №00073 від 01.06.2014р.), Постачальник зобовязується передати у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, а саме: Бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С (код товару УКТЗЕД НОМЕР_2) 13,860 т. на загальну суму 274428,00 грн., у тому числі ПДВ 45738,00 грн.) (Т.1, а. с. 104).

Відповідно до умов Договору поставки нафтопродуктів №01-06-41П від 01.06.2014р. (з Додатковою угодою №00074 від 01.06.2014р.), Постачальник зобовязується передати у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, а саме: Бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С (код товару УКТЗЕД НОМЕР_2) 729,277 т., Бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу D (код товару УКТЗЕД НОМЕР_3) 212,695 т., Бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу D (код товару УКТЗЕД НОМЕР_3) 9,292 т., Паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки В виду ІІ (код товару УКТЗЕД НОМЕР_1) 908,502 т. на загальну суму з ПДВ 34362814,94 грн. (у тому числі ПДВ 5727135, 82 грн.) (а. с. 98).

Згідно з п. 4.1 цих договорів поставка Товару здійснюється на основі заявки Покупця та підписаної сторонами Додаткової угоди до Договору. Товар постачається Покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EXW- резервуари нафтобаз ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ», і інших нафтобаз, що належать ПАТ «ДНІПРОНАФТОПРОДУКТ» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010). Згідно з п. 2.1.3 договорів під час передачі нафтопродуктів Постачальник за вимогою Покупця надає копії Сертифікатів відповідності на нафтопродукти, а відповідно до п. 4,5 договорів сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару.

Також з матеріалів справи вбачається, що ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС (Покупець) укладало договори поставки нафтопродуктів з ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» (Постачальник). Зокрема, Договір поставки нафтопродуктів №01/97-НП від 01.05.201р. з Додатковою угодою №00155 від 01.05.2014р. (Т.1, а. с. 113-116), Договір поставки нафтопродуктів №3004-31-НП від 30.04.2014р. з Додатковою угодою №00114 від 01.05.2014р. (Т.1, а. с. 119-122), Договір поставки нафтопродуктів №3004-5-НП від 30.04.2014р. з Додатковою угодою №00152 від 30.04.2014р. (Т.1, а. с. 125-128), Договір поставки нафтопродуктів №01/44-НП від 01.05.2014р. з Додатковою угодою №00055 від 01.05.2014р. (Т.1, а. с. 131-134).

Предметом даних договорів є постачання ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» (Постачальник) нафтопродуктів ТОВ ТРЕЙД СЕРВИС (Покупець) нафтопродуктів. Зокрема, предметом постачання за даними договорами є Паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки В виду ІІ (код товару УКТЗЕД НОМЕР_1) 1145,247 т. на загальну суму 19898815,59 грн., у т. ч. ПДВ 3316469,27 грн.; Бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро виду ІІ класу С (код товару УКТЗЕД НОМЕР_2) 1009,814 т. на загальну суму 19654917,06 грн., у т. ч. ПДВ 3275819,51 грн.; Бензин автомобільний підвищеної якості А-95-Євро виду ІІ класу D (код товару УКТЗЕД НОМЕР_3) 770,106 т. на загальну суму 15044966,40 грн., у т. ч. ПДВ 2507494,40 грн.

В обґрунтування підстав віднесення сум ПДВ, сплачених за придбання у ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС» та ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» позивач надав до суду податкові накладні, а також інші документи, складення яких вимагає чинне законодавство України.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів визначається Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпустку та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 р. N281/171/578/155 (надалі Інструкція N281/171/578/155).

Інструкція N281/171/578/155 поширюється на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів. Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Відповідно до п. 5.4.1 Інструкції N281/171/578/155 перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом здійснюється згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 року N363, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за N128/2568 (надалі Наказ №363), та ГОСТ 27352-87 "Автотранспортные средства для заправки и транспортирования нефтепродуктов. Типы, параметры и общие технические требования".

Відповідно до п. 11.1 Наказу №363 основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів.

Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається (п. 11.3 Наказу №363).

Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля (п. 11.4 Наказу №363).

Згідно з п. 11.5 Наказу №363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов'язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26 цих Правил (п. 11.9 Наказу №363).

При цьому Інструкцією N281/171/578/155 затверджено форму Товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) N - Форма N 1-ТТН (нафтопродукт) (Додаток №3 до Інструкції N281/171/578/155).

З матеріалів справи вбачається про існування домовленості між ТОВ «ТРЕЙД СЕРВИС» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС» про послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом (автомобілі Вольво) (Т.2, а. с. 1-6).

При цьому позивачем надано до суду копії товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) Форми №1-ТТН (нафтопродукт) (Т.2, а. с. 49-96).

Крім того, у наданих до суду журналах обліку надходження нафтопродуктів зроблено відмітки про приймання нафтопродуктів за вказаними ТТН.

Водночас, детально дослідивши зміст вказаних товарно-транспортних накладних, суд зазначає про наступне.

У товарно-транспортних накладних на перевезення бензину та дизельного палива №25356 від 01.05.2014р., №25380 від 01.05.2014р., №25381 від 01.05.2014р., №25735 від 01.05.2014р., №26187 від 05.05.2014р., №28678 від 21.05.2014р., №28787 від 22.05.2014р., №29440 від 25.05.2014р., №29791 від 27.05.2014р., №31049 від 02.06.2014р., №31014 від 02.06.2014р., №3103 від 02.06.2014р., №31228 від 03.06.2014р., №32419 від 09.06.2014р., №33410 від 13.06.2014р., №33467 від 14.06.2014р., №33496 від 14.06.2014р. у графі пункт навантаження значиться м. Кременчуг, проїзд Галузевий, 80, ТОВ «ЕКВІТА» (дог.№3220 від 04.01.2013р. з ПАТ «Дніпронафтопродукт» (Т.2, а. с. 49-53, 93-96).

У товарно-транспортних накладних на перевезення бензину та дизельного палива №2341 від 01.05.2014р., №2343 від 01.05.2014р., №2347 від 01.05.2014р., №2348 від 01.05.2014р., №2354 від 02.05.2014р., №2361 від 02.05.2014р., №2362 від 02.05.2014р., №2363 від 02.05.2014р., №2367 від 02.05.2014р., №2368 від 02.05.2014р., №2374 від 02.05.2014р., №2389 від 03.05.2014р., №2391 від 03.05.2014р., №2392 від 03.05.2014р., №2397 від 04.05.2014р., №2582 від 13.05.2014р., №2593 від 14.05.2014р., № 2596 від 14.05.2014р., №2599 від 14.05.2014р., №2949 від 01.06.2014р., №2953 від 02.06.2014р., №2958 від 02.06.2014р., №2962 від 02.06.2014р., №2963 від 02.06.2014р., №2968 від 03.06.2014р., №2970 від 03.06.2014р., №2973 від 03.06.2014р., №2982 від 03.06.2014р., №2983 від 03.06.2014р., №2984 від 03.06.2014р., №2993 від 04.06.2014р., №3204 від 17.06.2014р., №3209 від 17.06.2014р., №3210 від 17.06.2014р., №3219 від 18.06.2014р., №3220 від 18.06.2014р., №3224 від 18.06.2014р., №3239 від 19.06.2014р., №3245 від 19.06.2014р. у графі пункт навантаження значиться ТОВ «ПОЛЮС ТРЕЙД», смт. Овідіополь (розпорядження ПАТ «Дніпронафтопродукт») (Т.2, а. с. 54-92).

При цьому з матеріалів справи вбачається, що нафтопродукти, які підприємство позивача придбало за договорами з ТОВ «ТАЛИС ПЛЮС» та ТОВ «БАРИЛИТ ПЛЮС», зберігалися у резервуарах нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт», з яким ТОВ «ТРЕЙД СЕРВИС» укладено договір зберігання.

Крім того, про перехід права власності на нафтопродукти контрагенти підприємства позивача повідомляли саме ПАТ «Дніпронафтопродукт» (листи від 30.04.2014р, 01.05.2014р., 30.05.2014р., 31.05.2014р., 01.06.2014р.) (Т.3, а. с. 7-13).

Таким чином, очевидним є факт, що вантажовідправником нафтопродуктів з нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» повинно виступати ПАТ «Дніпронафтопродукт».

У матеріалах справи містяться копії листів ПАТ «Дніпронафтопродукт» від 03.06.2013р. та 28.07.2014р., у яких ПАТ «Дніпронафтопродукт» повідомляє ТОВ «ТРЕЙД СЕРВИС» про укладення договорів з ТОВ «ЕКВІТА» та ТОВ «ПОЛЮС ТРЕЙД» про приймання, розміщення та відпуск нафтопродуктів (Т.3, а. с. 15-18).

Разом з тим, до суду не надано вказаних договорів, а ділове листування не можна вважати належним підтвердженням наявності правового звязку між зазначеними підприємствами.

Крім того, позивачем не надано до суду договорів про надання послуг з перевезення нафтопродуктів з ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС» та ТОВ «ЕНЕРГО СЕРВИС» (вказаних в якості перевізників у наданих до суду ТТН).

В листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011р. N1936/11/13-11 зазначено, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

При цьому з наданих товарно-транспортних накладних суду не вбачається можливим простежити виконання умов договорів, укладених між ТОВ «ТРЕЙД СЕРВИС» та ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс».

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Згідно з ч.1 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду) встановлювалися такі ставки судового збору: за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати, за подання позову майнового характеру - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно вимог ст.8 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік, з 1 січня 2015 року мінімальний розмір заробітної плати в місячному розмірі становить - 1218 гривні.

Враховуючи розмір майнових вимог за даним позовом, сума судового збору, яку відповідно до вимог Закону України Про судовий збір належить сплатити позивачеві, становить 4872 грн. (оскільки розрахункова сума судового збору перевищує 4 розміри мінімальної заробітної плати).

При подачі адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 487,20 грн.

За таких умов суд дійшов висновку, що з позивача у відповідності до вищенаведених норм належить стягнути залишок суми судового збору в розмірі 4384,80 грн.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 160 КАС України в судовому засіданні 09 грудня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 69-71, 86, 158-163, 167, 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю ТРЕЙД СЕРВИС до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТРЕЙД СЕРВИС () на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4384,80 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок) (отримувач коштів ГУДКСУ в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, код банку отримувача (МФО) 828011, рахунок отримувача 4005, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу Судовий збір за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТРЕЙД СЕРВИС ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено та підписано судом 14 грудня 2015 року.

Суддя Л.М. Токмілова

14 грудня 2015 року.