Справа № 146/1263/15-а
Суддя: Пилипчук О. В.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/1263/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт Томашпіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_2, до Одеської митниці Державної фіскальної служби, заступника начальника Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0718/50000 від 14 серпня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив поновити строк звернення з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0718/50000 від 14 серпня 2015 року. Визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці Державної фіскальної служби про порушення митних правил № 0718/50000 від 14 серпня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ст.. 469 ч.2 МК України накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 735216,36 гривень. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрити.

20 листопада 2015 року представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якому просить ОСОБА_2 поновити строк звернення з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0718/50000 від 14 серпня 2015 року. Визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці Державної фіскальної служби про порушення митних правил № 0718/50000 від 14 серпня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ст.. 485 МК України накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 735216,36 гривень. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрити.

Даний адміністративний позов обґрунтований наступним.

10 серпня 2015 року Одеська митниця ДФС розпочала справу про порушення митних правил за ознаками вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 485 МК України, розгляд якої було призначено на 14 серпня 2015 року.

11 серпня 2015 року старший державний інспектор пятого аналітично-пошукового відділу УАР та ПМ Одеської митниці ДФС ОСОБА_3 склав протокол про порушення митних правил №0718/50000/15.

14 серпня 2015 року, тобто в день розгляду справи про порушення митних правил (поштове відправлення №423), вказаний протокол та повідомлення про розгляд даної справи було надіслано позивачу.

14 серпня 2015 року, тобто в день коли позивачу було надіслано протокол про порушення митних правил та повідомлення про розгляд даної справи, заступник начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_4 виніс постанову в справі про порушення митних правил №0718/50000/15 від 14 серпня 2015 року.

19 серпня 2015 року постанова про порушення митних правил було надіслана позивачу (поштове відправлення №556).

Представник позивача вважає постанову в справі про порушення митних правил №0718/50000/15 від 14 серпня 2015 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача зазначає, що воскаржуваній постанові про порушення митних правил зазначено, що розрахунок митних платежів, які були б сплачені при ввезенні на митну територію України легкового автомобіля «Jeep Cherokee» здійснено відповідно до службової записки управління адміністративних митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС №1549/15-70-25 від 09.07.2015 року, тобто, за місяць до складання протоколу про порушення митних правил та початку розгляду справи.

Більше того, як вбачається з оскаржуваної постанови, справа про порушення митних правил розпочата 10 серпня 2015 року, тоді як протокол про порушення митних правил №0718/50000/15 складено 11 серпня 2015 року що є порушенням ст.488 МК України, якою передбачено, що провадження у справі вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил, а не навпаки.

З огляду на це, розгляд справи про порушення митних правил, який повинен ґрунтуватися на порушеннях, зафіксованих в протоколі, складеному відповідно до ст. 494 МК України, розпочався без складання такого протоколу та містить вказівки на службову записку від 9 липня 2015 року. Більше того, сам протокол було складено через 194 дні після зупинки автомобіля «Jeep Cherokee» під керуванням позивача.

В оскаржуваній постанові зазначається, що справу розглянуто з дотриманням вимог ч.4 ст. 526 МК України. Натомість, повідомлення про дату, час і місце розгляду справи та протокол про порушення митних правил №0718/50000/15 від 11 серпня 2015 року було надіслано Позивачу лише 14.08.2015 року о 08 год. 47 хв., тобто в день розгляду самої справи про порушення митних правил (поштове відправлення №423).

Постанова у справі про порушення митних правил від 14 серпня 2015 року була надіслана ОСОБА_2 лише 19 серпня 2015 року, тобто через 6 днів з моменту її оголошення.

Представник позивача наголошує, шестимісячний строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності спливав 15 липня 2015 року, тобто на наступний день після винесення оскаржуваної постанови. За таких обставин, відповідачі свідомо, розуміючи про неможливість дотриманням вимог ст.526 МК України, ст.278 КУпАП винесли протиправну постанову про порушення позивачем митних правил, порушуючи принципи обєктивності, повноти провадження у справі та обєктивності її розгляду, безпідставно не допускаючи, при цьому, до участі в її розгляді позивача.

Представник позивача ОСОБА_1 також вказує, що як вбачається з оскаржуваної постанови, легковий автомобіль НОМЕР_1, кузов №1J4GZN8M1WY108575 було ввезено 15 лютого 2015 на митну територію України через п/п «Виноградівка» по смузі «зелений коридор» громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_6. Того ж дня, вказаний автомобіль під керуванням позивача був зупинений співробітниками УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ст. 270, 286, 292 МК України, виконати митні формальності, зокрема, сплатити митні платежі повинна була особа, яка ввезла автомобіль на територію України власник автомобіля громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_6.

Таким чином, ОСОБА_6 передав ОСОБА_2 керування автомобілем НОМЕР_1, кузов №1J4GZN8M1WY108575, тим самим використав товар, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, чим здійснив адміністративне порушення, передбачене ст.485 МК України.

В свою чергу, позивач керував автомобілем НОМЕР_1 на підставі переданого ОСОБА_6 реєстраційного документу на цей транспортний засіб.

Так, відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

З огляду на це позивач міг підлягати адміністративній відповідальності лише у випадку керування автомобілем без наявних при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документу на цей транспортний засіб, що передбачено ч.1 ст.126 КУпАП. Натомість, на момент зупинки у позивача були наявні вказані вище документи. Таким чином, у діях позивача відсутні ознаки порушення митних правил передбачених ст. 485 МК України.

При таких обставинах, відповідач повинен був керуватися наступними положеннями ч. 4. ст. 3 МК України і прийняти рішення на користь Позивача: «У разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян».

Виходячи з цих положень, відповідач мав вірно кваліфікувати дії позивача, провести обєктивний та повний розгляд справи про порушення митних правил та прийняти рішення на користь позивача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у адміністративному позові, попросив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник Одеської митниці ДФС та заступник начальника Одеської митниці ДФС в судове засідання не зявилися по невідомій суду причині, хоча належним чином були повідомлені про слухання справи.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття відповідачів у справі та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, заслухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1,ч.2,ч.6 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Положеннями ст. 486 МК України, визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

У відповідності до ст. 486 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що 14 серпня 2015 року заступником начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_4 винесено постанову в справі про порушення митних правил №0718/50000/15, якою громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні ним порушення митних правил, передбачених ст.. 485 Митного кодексу України. На ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 735216,36 гривень.

В даній постанові також зазначено, що ОСОБА_2 використовував автомобіль «Jeep Cherokee», іноземний реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов №1J4GZN8M1WY108575, стосовно якого при ввезенні надано пільги щодо сплати митних платежів в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ст.. 485 МК України. Тобто ОСОБА_2 під час використання транспортного засобу не передбачав можливості настання шкідливих наслідків у вигляді порушення митних правил, хоча повинен був і міг би їх передбачити.

Також зазначено і те, що справу розглянуто без присутності ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ч.4 ст. 526 МК України. Про час та місце розгляду справи його було належним чином своєчасно повідомлено і від нього не надійшло клопотання про перенесення часу розгляду справи.

Як вбачається із повідомлення заступника начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_7 від 11 серпня 2015 року, ОСОБА_2 було повідомлено про те, що 11 серпня 2015 року Одеською митницею ДФС у відношенні нього складено протокол про порушення митних правил № 0718/50000/15 за ознаками правопорушення, передбаченого ст.. 485 Митного кодексу України, а також ОСОБА_2 розяснено й2ого права, передбачені ст.. ст.. 55, 59, 63 Конституції України, ст.. 498 Митного кодексу України, ст.. 268 КУпАП. Крім того, ОСОБА_2 інформовано, що розгляд справи про порушення митних правил, заведеної відносно нього, відбудеться 14 серпня 2015 року об 11-00 годині в приміщенні управління аналізу ризиків та протидії правопорушенням Одеської митниці ДФС.

Однак, як підтверджується поштовим повідомленнями, постанову в справі про порушення митних правил № 0718/50000/15 від 14 серпня 2015 року ОСОБА_2 було направлено 19 серпня 2015 року, а отримана останнім 26 серпня 2015 року.

Відповідно до ст.. 289 КУпАП, скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Оскільки оскаржувана постанова була винесена за відсутності ОСОБА_2, а отримав він її лише 26 серпня 2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням № 556, тому суд вважає, що отримання скаржником копії оскаржуваної постанови поза строками, передбаченими ст.. 289 КУпАП, є поважною причиною пропущення строку звернення до суду з вимогами щодо її оскарження, оскільки відсутність копії оскаржуваного рішення істотно впливає на можливість його оскарження та здатність особи захистити свої права та інтереси, а тому необхідно поновити ОСОБА_2 строк оскарження вищевказаної постанови.

Статтею 485 МК України передбачено адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Основною і обовязковою ознакою обєктивної сторони складу адміністративного правопорушення є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Необхідною ознакою субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення є вина у формі умислу або необережності. Відсутність хоча б однієї ознаки складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність особи.

В оскаржуваній постанові про порушення митних правил зазначено, що розрахунок митних платежів, які були б сплачені при ввезенні на митну територію України легкового автомобіля «Jeep Cherokee» здійснено відповідно до службової записки управління адміністративних митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС №1549/15-70-25 від 9 липня 2015 року, тобто, за місяць до складання протоколу про порушення митних правил та початку розгляду справи.

Більше того, як вбачається з оскаржуваної постанови, справа про порушення митних правил розпочата 10 серпня 2015 року, тоді як Протокол про порушення митних правил №0718/50000/15 складено 11 серпня 2015 року, що є порушенням ст.488 МК України, якою передбачено, що провадження у справі вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил, а не навпаки.

З огляду на це, розгляд справи про порушення митних правил, який повинен ґрунтуватися на порушеннях, зафіксованих в протоколі, складеному відповідно до ст. 494 МК України, розпочався без складання такого протоколу та містить вказівки на службову записку від 9 липня 2015 року. Більше того, сам протокол було складено через 194 дні після зупинки автомобіля «Jeep Cherokee» під керуванням позивача ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст.526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

В оскаржуваній постанові зазначається, що справу розглянуто з дотриманням вимог ч.4 ст. 526 МК України. Натомість, повідомлення про дату, час і місце розгляду справи та протокол про порушення митних правил №0718/50000/15 від 11 серпня 2015 року було надіслано позивачу лише 14 серпня 2015 року о 08 год. 47 хв., тобто в день розгляду самої справи про порушення митних правил (поштове відправлення №423).

Постанова у справі про порушення митних правил від 14 серпня 2015 року була надіслана ОСОБА_2 лише 19 серпня 2015 року, тобто через 6 днів з моменту її оголошення.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (поштове відправлення №593).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, легковий автомобіль НОМЕР_1, кузов №1J4GZN8M1WY108575 було ввезено 15 лютого 2015 на митну територію України через п/п «Виноградівка» по смузі «зелений коридор» громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_6. Того ж дня, вказаний автомобіль під керуванням позивача був зупинений співробітниками УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

Відповідно до ч.1 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обовязковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ст. 270, 286, 292 МК України, виконати митні формальності, зокрема, сплатити митні платежі повинна була особа, яка ввезла автомобіль на територію України ( в даному випадку власник автомобіля громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_6).

Відповідно до пп.23 п.1 ст.4 Митного Кодексу України митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

При цьому митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставляння відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (п. 4 ст. 255 МК України).

Таким чином, ОСОБА_6 передав ОСОБА_2 керування автомобілем НОМЕР_1, кузов №1J4GZN8M1WY108575, тим самим використав товар, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, чим здійснив адміністративне порушення, передбачене ст.485 МК України.

В свою чергу, позивач керував автомобілем НОМЕР_1 на підставі переданого ОСОБА_6 реєстраційного документу на цей транспортний засіб.

Так, відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

З огляду на це, позивач ОСОБА_2 підлягати адміністративній відповідальності лише у випадку керування автомобілем без наявних при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документу на цей транспортний засіб, що передбачено ч.1 ст.126 КУпАП. Натомість, на момент зупинки у позивача були наявні вказані вище документи.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що в діях позивача ОСОБА_2 відсутній склад адміністративних правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, що виключає адміністративну відповідальність останнього.

Доводи представника позивача про те, що ОСОБА_2 не мав на меті порушення норм, передбачених ст.. 485 МК України, автомобіль не перебуває у його власності, а лише перебував у тимчасовому користуванні, в судовому засіданні нічим не спростовані, ні відповідачем, ні представником відповідача, згідно ст.. 71 КАС України, не подано до суду заперечення проти позову щодо доказування правомірності свого рішення.

Виходячи з установлених обставин справи, дії відповідача не можуть свідчити про спрямованість дій позивача на неправомірне зменшення розміру належних до сплати митних платежів, що є обовязковою ознакою порушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Відповідно дост.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, давши належну оцінку доводам сторін, суд приходить до висновку про порушення права позивача на всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, яке підлягає захисту шляхом скасування постанови.

Керуючись ст.ст.462, 380, 485, 487 Митного Кодексу України, ст.ст.22, 245, 251 КУпАП, ст. ст.2, 6, 9-11, 69, 71, 72, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_2, до Одеської митниці Державної фіскальної служби, заступника начальника Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0718/50000 від 14 серпня 2015 року задовольнити.

ОСОБА_2 поновити строк звернення з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0718/50000 від 14 серпня 2015 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Одеської митниці Державної фіскальної служби про порушення митних правил № 0718/50000 від 14 серпня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ст.. 485 МК України накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 735216,36 гривень.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрити.

Постанова, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 року №3-рп/2015, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 11 грудня 2015 року.

Суддя: Пилипчук