Справа № 810/3001/14
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Київ К/800/59216/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.,

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

за участю секретаря - Калініна О.С.

та представників сторін:

від позивача - Манойленко К.В.,

від відповідача - Ступак Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2014

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014

у справі № 810/3001/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Азеліс Україна"

до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

В поданих запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржувані рішення - без змін.

Крім того, відповідачем було заявлене клопотання про заміну Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області на її правонаступника - Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області.

Згідно зі ст. 55 КАС України, заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної податковим органом документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань достовірності декларування від'ємного значення з податку на додану вартість за період травень - вересень 2013 року, складено акт перевірки від 14.11.2013 № №280/22-04, яким зафіксовано порушення позивачем п.200.4, 200.14 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення показнику "залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" у податкових деклараціях з податку на додану вартість за червень 2013 року на суму 447 893,00 грн. та за липень 2013 року на суму 174 272,00 грн., що має бути вирахуваний із податкового кредиту в наступних податкових періодах, і підлягає сплаті платником до бюджету за липень 2013 року у розмірі 526 879,00 грн. та за серпень 2013 року у розмірі 393 553,00 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки, відповідачем 04.12.2013 були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення: №, яким позивачу визначене податкове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 920 432,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 230 108,00 грн.; №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за травень-липень 2013 року на суму 878 423,00 грн.

Колегія суддів, переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку, погоджується з висновками судів про скасування зазначених повідомлень-рішень, беручи до уваги наступне.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V ПК України.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Податкового кодексу України), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 ПК України).

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п. 102.5 ст. 102 ПК України, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, податковий орган посилався на те, що нормами ст. 200 ПКУ не передбачено можливості вибору у відношенні проведення чи не проведення відшкодування ПДВ платником податку у періоді виникнення такого права на бюджетне відшкодування.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, повинен декларувати його у рядку 23 податкової декларації з ПДВ та подавати розрахунок суми бюджетного відшкодування.

Оскільки, позивач не декларував своє право на бюджетне відшкодування, то перевіряючими зроблено висновок про заниження суми бюджетного відшкодування за червень-липень 2013 року у загальному розмірі 622 165,00 грн. та про заниження суми податку на додану вартість за липень-серпень 2013 року у сумі 920 432,00 грн., яка підлягає сплаті до бюджету.

У відповідності до п.п. 200.6., 200.7., 200.8. ст. 200 Податкового кодексу України, платник податку може самостійно прийняти рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті.

Наведене, як було вірно зазначено судами попередніх інстанцій, свідчить про те, що прийняття рішення платником податку щодо отримання такого бюджетного відшкодування є його правом, а не обов'язком.

Рішення про зарахування в повному розмірі належної суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, згідно п. 200.6 ст. 200 ПК України, відображається платником податку у податковій декларації та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

З матеріалів справи вбачається, що у жодній з досліджених судами податкових декларацій позивачем не задекларовано суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 23 не заповнювався), тобто, рішення про добровільне зарахування суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість позивачем не приймалось. Суми від'ємного значення, що залишались з поточного звітного (податкового) періоду, позивачем включались до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

З урахуванням того, що позивач не заявляв суму бюджетного відшкодування у період з травня по серпень 2013 року, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність у податкового органу підстав для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судами попередніх інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Здійснити заміну Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області на її правонаступника - Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)В.В. Кошіль