Справа № 804/9001/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С.В.
Головуючий у 1 інстанції - Власенко Д.О.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2015 рокусправа № 804/9001/15
приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети «Правда», 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , секретар судового засідання - Фірсік Д.Ю., за участю представника позивача - Серьогіна В.І., представника відповідача - Гагарського А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2015 р. у справі № 804/9001/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт-Україна» до Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандарт-Україна» (далі - позивач) звернувся з позовом до Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.04.2015 року № , винесене Східно-Дніпровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Стандарт Україна» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 7873985 грн., в тому числі за основним платежем - 5249323 грн., за штрафними (фінансовими санкціями 2624662 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.05.2015 року № , винесене Східно-Дніпровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Стандарт Україна» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 186469 грн., в тому числі за основним платежем - 124313 грн., за штрафними санкціями 62156 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015 року № , винесене Східно-Дніпровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Стандарт Україна» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1479000 грн., в тому числі за основним платежем - 986000 грн., за штрафними санкціями 493000 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.07.2015 року № , винесене Східно-Дніпровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Стандарт Україна» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 384774 грн., в тому числі за основним платежем - 256516 грн., за штрафними санкціями 128258 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.07.2015 року № , винесене Східно-Дніпровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Стандарт Україна» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 999,12 грн., в тому числі за основним платежем - 499,56 грн. , за штрафними санкціями 499,56 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що зі змісту акту перевірки випливає, що спірні господарські операції підтверджені розрахунковими та платіжними первинними документами, податковими накладними.

Окремі формальні недоліки первинних документів, самі по собі не можуть бути безумовною підставою для позбавлення таких документів сили податкового і бухгалтерського документа, а тому висновок відповідача про завищення ТОВ «Стандарт Україна» податкового кредиту лише з формальних підстав є неправомірним та суперечить вимогам статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», якою встановлено превалювання сутності над формою, тобто, операції повинні обліковуватися відповідно до їх сутності, а не лише виходячи із юридичної форми.

Окрім того, податкові накладні постачальників за спірними операціями заповнені у відповідності до вимог п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України і вказана обставина податковим органом у актах перевірки не оспорюється.

З акту перевірки випливає, що постачальники ТОВ «Стандарт Україна» на момент здійснення господарських операцій та виписки податкових накладних були зареєстровані платниками ПДВ, мали свідоцтва платника ПДВ та індивідуальні податкові номери, задекларували свої податкові зобов'язання з ПДВ.

Податковим кодексом України або ж іншим нормативно-правовим актом не встановлено будь-яких обмежень, ніж наявність належним чином оформленої податкової накладної, щодо включення до податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість.

Законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність за негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльність його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, тощо та не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Крім того, належних доказів нікчемності правочинів, укладених між ТОВ «Стандарт Україна» та контрагентами, відповідач у актах перевірки не навів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 21 серпня 2015 року позов задоволено.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що по взаємовідносинам позивача з контрагентом ТОВ «Аграрна компанія» АКР» документи щодо поставки товару оформлені з порушенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не мають юридичної сили первинних документів. У видаткових накладних, виписаних постачальником в наявності підпис невідомої особи, а в деяких вказано лише прізвище, не зазначено посаду відповідальної за отримання товару особи, не вказано місце складання, дата та номер довіреностей на отримання ТМЦ. До перевірки позивачем взагалі не надано документи, які б підтверджували транспортування/перевезення товару від продавця до покупця (товарно-транспортні накладні та/або інші супровідні транспортні документи).

Судом першої інстанції взагалі не було взято до уваги специфіки товару та його вагу, платником податку лише по одній видатковій накладній приймалося товару на 500 тонн, а в платника податків відсутні будь-які документи, які підтверджують переміщення цього товару від контрагента до ТОВ «Стандарт Україна».

У зв'язку з тим, що ТОВ «Аграрна компанія» АКР» не підтверджено статус товаровиробника сільськогосподарської продукції, соняшник в кількості 4750т. придбано позивачем у невстановлених осіб та за даними інформаційних баз податкової служби відсутній податковий кредит від будь-яких постачальників у вересні та жовтні 2014 року.

По взаємовідносинам позивача з контрагентом Сільськогосподарським (фермерським) господарством «Нива» документи щодо поставки товару оформлені з порушенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме у видаткових накладних, виписаних постачальником в наявності підпис невідомої особи, а в деяких вказано лише прізвище, не зазначено посаду відповідальної за отримання товару особи, не вказано місце складання, дата та номер довіреностей на отримання ТМЦ. До перевірки позивачем взагалі не надано документи, які б підтверджували транспортування/перевезення товару від продавця до покупця (товарно-транспортні накладні та/або інші супровідні транспортні документи).

Відсутність належним чином оформлених первинних документів унеможливлює підтвердження факту отримання ТОВ «Стандарт Україна» товарів від Сільськогосподарського (фермерського) господарства «Нива», так як неможливо ідентифікувати ані транспортні засоби, якими перевозилися такі товари, ані осіб, які були задіяні у даних господарських операціях.

По взаємовідносинам позивача з контрагентом МПП ВКФ «Експрес-Комплект» у наданих до перевірки накладних відсутні реквізити, а саме, не вказано місце складання, місце відвантаження товару, місце приймання товару. У всіх видаткових накладних зазначено один і той самий номер довіреності. У всіх товарно-транспортних накладних не вказано марку транспортного засобу, його державний реєстраційний номер, назву автомобільного перевізника, відсутнє прізвище та ініціали водія, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка здійснила перевезення та унеможливлює ідентифікацію транспортного засобу, що був задіяний у даних операціях.

Підприємством не надано належне обґрунтування необхідності проведення ремонтних робіт по демонтажу та укладанню нових рельс та шпал та їх фактичне здійснення.

По взаємовідносинам позивача з контрагентом ТОВ «Юсон Груп» у наданих до перевірки накладних відсутні реквізити, а саме, не вказано місце складання, місце відвантаження товару, місце приймання товару. У всіх видаткових накладних зазначено один і той самий номер довіреності. Товарно-транспортні накладні, які підтверджують перевезення товару до перевірки не надані.

Підприємством не надано належного обґрунтування необхідності проведення ремонтних робіт і не підтверджено зв'язок із господарською діяльністю таких ремонтних робіт.

В ході перевірки не встановлено факту придбання товарів позивачем у ТОВ «Юсон Груп» у вересні 2014 року та у МПП «Експрес-Комплект» у листопаді 2014 року.

По взаємовідносинам позивача з контрагентом ТОВ «Агрофірма Полісся» у видатковій накладній не зазначено місце складання документа, посада відповідальної за отримання товару особи.

ТОВ «Агрофірма Полісся» не підтверджено статус товаровиробника сільськогосподарської продукції, соняшник в кількості 580 т. придбано позивачем у невстановлених осіб.

Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірне визначення платником податкового кредиту за такими операціями, незважаючи на наявність в нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, позивач ТОВ «Стандарт Україна» 09.08.2002 року зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Васильківський район, с. Васильківка, вул. Будьонного, 129 та перебуває на податковому обліку в Східно-Дніпровській ОДПІ.

Згідно Статуту предметом діяльності товариства є допоміжна діяльність у рослинництві; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном і кормами для тварин; складське господарство.

Фактично основними видами діяльності підприємства є надання послуг елеватора зі зберігання зерна та оптова торгівля зерном, яка здійснюється на підставі Експлуатаційного дозволу для потужностей (об'єктів) з виробництва або реалізації харчових продуктів від 01.03.2012 року № 52630.20.10, Сертифікатів відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки від 09.07.2013 року № 6034 та від 09.07.2013 року № 6035, акту перевірки (обстеження) на відповідність вимогам технічного регламенту зернового складу № 22 від 22.07.2014 року та на підставі чого має відповідні промислові потужності - зерносховище, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, с.Письменне, вул. Комсомольська, 5, місткістю 21000 тон та зерносховище, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Васильківський район, с.Васильківка, вулиця Будьонного, 129/60, місткістю 37000 тон.

Для надання послуг елеватору позивач має виробничо-технологічні лабораторії, щотпідтверджується Свідоцтвом про атестацію № А13-251 від 15.07.2013 року та Свідоцтвом про атестацію № А13-252 від 15.07.2013 року.

20.03.2015 року відповідачем було складено Акт № 36/22/32082681 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Стандарт Україна» з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість у вересні, жовтні та листопаді 2014 року».

В акті перевірки відповідачем зазначено, що підставою для визнання Договору від 02.09.2014 року № 1 та Договору від 17.10.2014 року № 2, укладених між ТОВ Стандарт Україна та ТОВ «Аграрна компанія» АКР», нікчемними з'явилося те, що рішенням ДПІ у м. Сумах від 20.11.2014 року № 183/60863 ТОВ «Аграрна компанія» АКР» виключено з реєстру субєктів спеціального режиму оподаткування.

07.05.2015 року відповідачем було складено Акт № 14/22/32082681 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Стандарт Україна» з питання дотримання вимог податкового законодавства щодо фінансово-господарських відносин з МВП ВКФ «Експрес-Комплект» у січні 2015 року».

27.05.2015 року відповідачем було складено Акт № 22/22/32082681 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Стандарт Україна» з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року».

19.06.2015 року податковим органом було складено Акт № 35/22/32082681 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Стандарт Україна» з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період березень 2015 року».

Перевіркою встановлено, що підставою для висновків про відсутність придбання ТОВ «Стандарт Україна» соняшника у ТОВ «Агрофірма Полісся» на підставі Договору поставки від 03.03.2015 року № 1 з'явилася інформація, викладена у листі Глухівської ОДПІ від 16.06.2015 року, про те, що ТОВ «Агрофірма Полісся» виключене з реєстру субєктів спеціального режиму оподаткування ПДВ в зв'язку з непідтвердженням статусу сільськогосподарського підприємства.

На підставі зазначених актів перевірки Східно-Дніпровською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесені податкові повідомлення-рішення:

- від 15.04.2015 року № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Стандарт Україна» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 7873985 грн., в тому числі за основним платежем - 5249323 грн., за штрафними (фінансовими санкціями 2624662 грн.;

- від 20.05.2015 року № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю Стандарт Україна збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 186469 грн., в тому числі за основним платежем - 124313 грн., за штрафними санкціями 62156 грн.;

- від 26.06.2015 року № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю Стандарт Україна збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1479000 грн., в тому числі за основним платежем - 986000 грн., за штрафними санкціями 493000 грн.;

- від 03.07.2015 року № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю Стандарт Україна збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 384774 грн., в тому числі за основним платежем - 256516 грн., за штрафними санкціями 128258 грн.;

- від 03.07.2015 року № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю Стандарт Україна збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 999,12 грн., в тому числі за основним платежем - 499,56 грн. , за штрафними санкціями 499,56 грн.

Підставою для прийняття зазначених податкових повідомлень-рішень, податковий орган зокрема визначив непідтвердженість факту придбання послуг у ТОВ «Аграрна компанія «АКР», МПП ВКФ «Експрес-Комплект», ТОВ «Юсон-Груп», ТОВ «Агрофірма «Полісся», ТОВ «Айтехно», ПП «ПВКФ «Техноград» та ТОВ «Клинкор» з огляду на відсутність в них основних засобів, трудових ресурсів, виробничого обладнання, сировини та матеріалів для виконання умов договору, а також належним чином оформлених паперових носіїв, та як наслідок непідтвердженість факту здійснення господарських операцій стосовно її подальшої реалізації покупцям та правомірність визначення суми податкового зобов'язання від такої реалізації. Оскільки не підтверджено факт реального вчинення господарських операцій ТОВ «Стандарт Україна» з контрагентами, у останнього не виникає податкових зобов'язань та відсутнє право на податковий кредит.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «Стандарт Україна» (покупець) було укладено з ТОВ «Аграрна компанія «АКР»» (продавець) договір поставки соняшника від 02.09.2014 року № 1 та договір поставки соняшника від 17.10.2014 року № 2, у відповідності з якими продавець зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець оплатити та прийняти соняшник ДСТУ 7011-2009, українського походження врожаю 2014 року на умовах EXW-франко склад ТОВ «Стандарт Україна».

ТОВ «Аграрна компанія «АКР» є платником фіксованого сільськогосподарського податку, що підтверджується Довідкою ДПІ у м. Сумах від 01.09.2014 року № 45514/13-05, є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом з реєстру платників ПДВ № 158 від 01.09.2014 року, а також є виробником сільськогосподарської продукції, що підтверджується Звітом від 01.09.2014 року про сівбу та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт та використовує угіддя для вирощування сільськогосподарської продукції, що підтверджується Звітом від 25.06.2014 року про посівні площі сільськогосподарських культур.

На виконання умов Договору від 02.09.2014 року № 1 позивачем було отримано від ТОВ «Аграрна компанія « АКР» насіння соняшника на загальну суму 7081894,61 грн., в т.ч. ПДВ 1180315,02 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними, транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними.

На виконання умов Договору від 17.10.2014 року № 2 позивачем було отримано від ТОВ «Аграрна компанія « АКР» насіння соняшника на загальну суму 62962809.00 грн., в т.ч. ПДВ 1049380.00 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними, транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними.

27.08.2014 року, 01.09.2014 року, 22.09.2014 року ТОВ «Стандарт Україна» (покупець) було укладено з Сільськогосподарським (фермерським) господарством «Нива» (продавець) договора поставки соняшника № 1, № 2, №3 відповідно, згідно з якими продавець зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець оплатити та прийняти соняшник ДСТУ 7011-2009, врожаю 2014 року на умовах EXW-франко склад ТОВ Стандарт Україна.

На виконання умов договору від 27.08.2014 року № 1 ТОВ Стандарт Україна було отримано від С(Ф)Г Нива насіння соняшника на загальну суму 6999993.00 грн., в т.ч. ПДВ 1166665.50 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

На виконання умов договору від 22.09.2014 року № 2 ТОВ Стандарт Україна було отримано від С(Ф)Г Нива насіння соняшника на загальну суму 210000.00 грн., в т.ч. ПДВ 35000.00 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

На виконання умов договору від 01.09.2014 року № 3 ТОВ Стандарт Україна було отримано від С(Ф)Г Нива насіння соняшника на загальну суму 3414862.16 грн., в т.ч. ПДВ 569143.50 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

Факт транспортування підтверджується товарно-транспортними накладними.

Сільськогосподарське (фермерське) господарство «Нива» є платником фіксованого сільськогосподарського податку, що підтверджується довідкою Корсунь-Шевченківської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 20.06.2014 року № 728/23-14-15-015-0311, є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом № 100188658 від 06.02.2009 року, а також є виробником сільськогосподарської продукції, що підтверджується Звітом від 01.06.2014 року про сівбу та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт та використовує угіддя для вирощування сільськогосподарської продукції, що підтверджується Звітом від 02.06.2014 року про посівні площі сільськогосподарських культур.

06.11.2014 року ТОВ «Стандарт Україна» (покупець) було укладено з МПП ВКФ «Експрес-Комплект» (продавець) Договір поставки № 2, у відповідності з яким продавець зобовязується поставити обладнання у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти товар на умовах даного договору.

На виконання умов Договору від 06.11.2014 року № 2 ТОВ «Стандарт Україна» було отримано від МПП ВКФ «Експрес-Комплект» обладнання на загальну суму 3178243,04 грн., в т.ч. ПДВ 529707,17 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

16.01.2015 року ТОВ «Стандарт Україна» (покупець) було укладено з МПП ВКФ «Експрес Комплект» (продавець) Договір поставки № 1, у відповідності з яким продавець зобов'язується поставити обладнання згідно специфікації у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти товар на умовах даного договору.

На виконання умов Договору від 16.01.2015 року № 1 ТОВ «Стандарт Україна» було отримано від МПП ВКФ «Експрес Комплект» обладнання на загальну суму 182280 грн., в т.ч. ПДВ 30038 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

26.01.2015 року ТОВ «Стандарт Україна» (покупець) було укладено з МПП ВКФ «Експрес Комплект» (продавець) Договір поставки № 2, у відповідності з яким продавець зобов'язується поставити обладнання згідно специфікації у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти товар на умовах даного договору.

На виконання умов Договору від 26.01.2015 року № 2 ТОВ «Стандарт Україна» було отримано від МПП ВКФ «Експрес Комплект» обладнання на загальну суму 344090 грн., в т.ч. ПДВ 57348,49 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

28.01.2015 року ТОВ «Стандарт Україна» (покупець) було укладено з МПП ВКФ «Експрес Комплект» (продавець) Договір поставки № 3, у відповідності з яким продавець зобов'язується поставити обладнання згідно специфікації у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар на умовах даного договору.

На виконання умов Договору від 28.01.2015 року № 3 ТОВ «Стандарт Україна» було отримано від МПП ВКФ «Експрес Комплект» обладнання на загальну суму 160665 грн., в т.ч. ПДВ 26777,50 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

29.01.2015 року ТОВ «Стандарт Україна» (покупець) було укладено з МПП ВКФ «Експрес Комплект» (продавець) Договір поставки № 4, у відповідності з яким продавець зобов'язується поставити обладнання згідно специфікації у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар на умовах даного договору.

На виконання умов Договору від 29.01.2015 року № 4 ТОВ «Стандарт Україна» було отримано від МПП ВКФ «Експрес Комплект» обладнання на загальну суму 58840 грн., в т.ч. ПДВ 9806,83 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними. Перевезення товару здійснювали контрагенти.

01.09.2014 року ТОВ «Стандарт Україна» (покупець) було укладено з ТОВ « Юсон Груп» (продавець) Договір поставки № 1, у відповідності з яким продавець зобовязується поставити обладнання у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти товар на умовах даного договору.

На виконання умов Договору від 06.11.2014 року № 1 ТОВ «Стандарт Україна» було отримано від ТОВ «Юсон Груп» обладнання на загальну суму 904003,72 грн., в т.ч. ПДВ 150667,29 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними.

03.03.2015 року ТОВ «Стандарт Україна» (покупець) було укладено з ТОВ «Агрофірма Полісся» (продавець) Договір поставки соняшника № 1, у відповідності з яким продавець зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець оплатити та прийняти соняшник ДСТУ 7011-2009, українського походження врожаю 2014 року на умовах EXW-франко склад ТОВ Стандарт Україна.

На виконання умов Договору від 03.03.2015 року № 2 ТОВ «Стандарт Україна» було отримано від ТОВ «Агрофірма Полісся» насіння соняшника на суму 5916000 грн., в т.ч. ПДВ 986000 грн., що підтверджується видатковою та податковою накладними. Постачання соняшника від ТОВ «Агрофірма Полісся» в кількості 580 тн. здійснювалось шляхом перепису зі зберігання з зернового складу ТОВ «Стандарт Україна» за адресою с. Васильківка, вул. Будьонного, 129/60 на підставі заяви директора ТОВ «Агрофірма Полісся» від 04.03.2015 року .

Факт виконання вищезазначого договору підтверджується також довіреністю № 12 від 03.03.2015 року на отримання соняшника за договором складського зберігання зерна № 68 від 02.03.2015 року; актом-розрахунком № 104 від 03.03.2015 року; наказом директора ТОВ «Стандарт Україна» на переоформлення № 472 від 03.03.2015 року; актом приймання-передачі соняшника № 472 від 03.03.2015 року; складською квитанцією на зерно № 311 від 03.03.2015 року.

ТОВ «Агрофірма Полісся» є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом з реєстру платників ПДВ № 005 від 13.10.2014 року, а також є виробником сільськогосподарської продукції, що підтверджується електронним Звітом від 01.12.2014 року про підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду та використовує угіддя для вирощування сільськогосподарської продукції, що підтверджується Звітами від 02.06.2014 року про посівні площі сільськогосподарських культур під арожай 2014 року.

08.05.2014 року ТОВ «Стандарт Україна» (покупець) було укладено з ТОВ «Айтехно» (продавець) Договір поставки № 1, предметом якого є поставка обладнання згідно специфікації.

На виконання умов Договору поставки від 08.05.2014 року № 1 ТОВ «Стандарт Україна» було отримано від ТОВ «Айтехно» обладнання на загальну суму 323676,78 грн., в т.ч. ПДВ 53946 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

03.04.2014 року ТОВ «Стандарт Україна» (покупець) було укладено з ПП НВКФ «Техноград» (продавець) Договір поставки № 1, предметом якого є поставка конвеєрів стрічкових.

На виконання умов Договору поставки від 03.04.2014 року № 1 ТОВ «Стандарт Україна» було отримано від ПП НВКФ «Техноград» обладнання на загальну суму 433955,70 грн., в т.ч. ПДВ 72325,95 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

02.06.2014 року ТОВ «Стандарт Україна» (покупець) було укладено з ТОВ «Клинкор» (продавець) Договір поставки № 1 на поставку товару.

На виконання умов Договору поставки від 02.06.2014 року № 1 ТОВ «Стандарт Україна» було отримано від ТОВ «Клинкор» обладнання на загальну суму 196502 грн., у т.ч. ПДВ 32750,34 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними.

Сума податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включена до податкового кредиту відповідного періоду, відображена в реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкових декларацій з податку на додану вартість, даним декларацій з ПДВ.

Розрахунки відбувались в безготівковій формі та підтверджуються наданими до перевірки платіжними дорученнями.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно зрозділом V цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цьогоКодексу.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм Податкового кодексу України, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими суб'єктами господарювання.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (ліцензій, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Колегія суддів зазначає, що законодавством формування суб'єктом господарювання податкового кредиту ставиться у залежність від наявності у контрагента статусу сільськогосподарського підприємства, оскільки формування субєктом господарювання податкового кредиту пов'язане з призначенням придбаних товарів для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної.

Як вбачається з актів перевірок, додатковою підставою для визнання нікчемними договорів, укладених ТОВ «Стандарт Україна» з контрагентами зазначено відсутність товарно-транспортних накладних на перевезення товару, недоліки у їх заповненні, а також недоліки у заповненні видаткових накладних на отриманий товар.

Посилання контролюючого органу на те, що факт відсутності товарно-транспортних накладних свідчить про безтоварність операцій, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Окрім того, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Крім того слід зазначити, що у разі підтвердження дійсного виконання вiдповiдних господарських операцій певні недоліки первинних документів, зокрема, їх підписання невстановленою особою, є свідченням недобросовiсностi постачальника та не можуть слугувати підставою для притягнення платника податку-покупця до вiдповiдальностi.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Зі змісту актів перевірки випливає, що спірні господарські операції підтверджені розрахунковими та платіжними первинними документами, податковими накладними.

Окремі формальні недоліки первинних документів, самі по собі не можуть бути безумовною підставою для позбавлення таких документів сили податкового і бухгалтерського документа, а відтак висновок відповідача про завищення ТОВ « Стандарт Україна» податкового кредиту, лише з формальних підстав є неправомірним та суперечить вимогам статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", якою встановлено превалювання сутності над формою, тобто, операції повинні обліковуватися відповідно до їх сутності, а не лише виходячи із юридичної форми.

Окрім того, податкові накладні постачальників за спірними операціями заповнені у відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України і вказана обставина податковим органом у Актах перевірки не оспорюється.

З актів перевірки також вбачається, що постачальники ТОВ «Стандарт Україна» на момент здійснення господарських операцій та виписки податкових накладних були зареєстровані платниками ПДВ, мали свідоцтва платника ПДВ та індивідуальні податкові номери, задекларували свої податкові зобов'язання з ПДВ.

Податковим кодексом України або ж іншим нормативно-правовим актом не встановлено будь-яких обмежень, ніж наявність належним чином оформленої податкової накладної, щодо включення до податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість.

Як вбачається з актів перевірок відповідача, в якості доказу нереальності господарських операцій, є твердження податкового органу про неможливість реального виконання укладених ТОВ «Стандарт Україна» зі своїми контрагентами правочинів через їх відсутність за місцем знаходження та відсутність у них необхідних умов для ведення господарської діяльності з посиланням на дані актів перевірок інших податкових органів.

Колегія суддів зазначає, що зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейського суду з прав людини Суд дійшов такого висновку: «...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Щодо висновків відповідача про нікчемність правочинів, укладених ТОВ «Стандарт Україна» з контрагентами, суд зазначає наступне.

Жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини.

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені.

Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.У складі цивільного правопорушення, передбаченого ст. 228 ЦК України міститься обов'язкова ознака - специфічна мета - порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.Наявність мети, включеної до складу правопорушення підлягає обов'язковому доведенню. Мета юридичної особи має бути доведена через мету відповідного керівника - фізичної особи, яка на момент укладання угоди виконувала представницькі функції за статутом (положенням) або за довіреністю. При цьому, наявність мети зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне кримінальну відповідальність за відповідними статтями Кримінального кодексу України за скоєний злочин, замах на злочин або готування до злочину.

Відповідачем не надано доказів фактів порушення конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного володіння ним внаслідок укладання та виконання ТОВ «Стандарт Україна» та його контрагентами спірних правочинів.

Відповідачем також не наведено наявності мети, завідома суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у ТОВ Стандарт Україна чи його контрагентів, як обов'язкової ознаки для визнання правочину нікчемним та застосування відповідних санкцій.

Таким чином, належних доказів нікчемності правочинів, укладених між ТОВ «Стандарт Україна» та контрагентами, відповідач у відповідних Актах перевірки не навів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи відповідача щодо безтоварності договору № 1 від 02.09.2014 року та № 2 від 17.10.2014 року, укладених між ТОВ «Стандарт Україна» та ТОВ «Аграрна компанія «АКР» обґрунтовані тим, що рішенням ДПІ у м.Сумах від 20.11.2014 року № 183/60863 ТОВ «Аграрна компанія «АКР» виключено з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.01.2015 року у справі № 818/3651/14, залишеному без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 року, рішення ДПІ у м.Сумах від 20.11.2014 року № 183/60863 про виключення ТОВ «Аграрна компанія «АКР» з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування з 01.09.2014 року було визнано протиправним та скасовано.

Щодо доводів відповідача про безтоварність договору № 1 від 03.03.2015 року, укладеного між ТОВ «Стандарт Україна» та ТОВ «Агрофірма «Полісся» про виключення ТОВ «Агрофірма «Полісся» з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року у справі № 818/1493/15, залишеному без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.08.2015 року, рішення Глухівської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області від 20.03.2015 року № 296 про виключення ТОВ «Агрофірма «Полісся» з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування з 01.11.2014 року було визнано протиправним та скасовано.

Що стосується донарахування податку з доходів фізичних осіб у сумі 499,56 грн. та штрафних санкцій у сумі 499,56 грн., колегія суддів зазначає наступне.

В оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 03.07.2015 року № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 999,12 грн., в тому числі за основним платежем - 499,56 грн. , за штрафними санкціями 499,56 грн.

Як вбачається з акту перевірки від 27.05.2015 року № 22/22/32082681, відповідач у вказаному Акті зазначив, що з 01.06.2014 року по 31.12.2014 року в порушення ст.169 Податкового кодексу України фізичній особі ОСОБА_5 продовжено надання соціальної пільги за кількома місцями одержання доходів, чим занижено суму податку на доходи фізичних осіб 545,15 грн., але із зазначеного Акту перевірки не вбачається, чим підтверджується той факт, що ОСОБА_5 була надана соціальна пільга за кількома місцями одержання доходів.

Згідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. При цьому, за приписами частини другої статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, тому суд вважає його таким, що винесене не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2015 року було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, а тому судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2015 р. у справі № 804/9001/15 у розмірі 401,94 грн. (110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви) підлягає присудженню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2015 р. у справі № 804/9001/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт-Україна» до Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Присудити на користь спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області () судовий збір у розмірі 401 (чотириста одну) грн. 94 коп.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 07 грудня 2015 року, в повному обсязі ухвала складена 14 грудня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва