Справа № 185/3110/15-а(2-а/185/66/15)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2015 рокусправа № 185/3110/15-а провадження №2-а/185/66/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Шелепової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року по справі №185/3110/15-а(провадження №2-а/185/66/15) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області по нарахуванню та виплаті сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вересня 2014 року по лютий місяць 2015 року включно, - неправомірними;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області призначити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зробити перерахунок цієї допомоги за період з 01 вересня 2014 року по лютий місяць 2015 року включно, виплатити заборгованість, та сплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» - починаючи з 01 березня 2015 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років щомісяця, до закінчення строку передбаченої законом виплати.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що вона є матір`ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим перебуває на обліку у відповідача та отримує від нього соціальні допомоги. За період з квітня по липень 2014 року їй виплачувалася допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн. щомісячно. Однак, нарахування та виплата такої допомоги з 01 липня 2014 року була припинена. На звернення позивача із заявою про надання інформації щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач листом повідомив про те, що виплата такої допомоги з 01.07.2014р. припинена у зв'язку зі змінами в законодавстві, а саме у зв'язку з тим, що Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов економічного зростання в Україні" від 27.03.2014р. та Постановою КМУ ""Про внесення змін до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" від 25 червня 2014 р. № 208, виключено розділ "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку", відсутні підстави для виплати позивачу допомоги після 01.07.2014р. З такими твердженнями позивач не погодився позивач та зазначав про те, що положення вказаного Закону, на який посилається відповідач, на неї не розповсюджується, оскільки він був прийнятий після призначення їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім цього, позивач вказує на порушення відповідачем її конституційні права на належний соціальний захист.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня

2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Постанова суду мотивована відсутністю правових підстав для виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.07.2014р. з огляду на зміни в законодавстві, які регулювали ці правовідносини.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами, які викладені в позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 має малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, як не застрахована особа у системі соціального загальнообов'язкового державного соціального страхування, та отримує від нього на сина соціальні допомоги - допомогу при народженні дитини та допомогу одиноким матерям у мінімальному розмірі для дітей відповідного віку.

Судом встановлено, що за період з квітня по липень 2014 року ОСОБА_1 отримувала у відповідному органі соціального захисту населення за місцем постійного проживання - м. Донецьк, вул. Бирюзова, 11/26 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн., виплата якої з 01 липня 2014 року була припинена.

На звернення позивача із заявою про надання інформації щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач Листом №612/02 від 04.03.2015р., повідомив про те, що виплата такої допомоги з 01.07.2014р. припинена у зв'язку зі змінами в законодавстві. Як зазначив відповідач, у зв'язку з тим, що Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов економічного зростання в Україні" від 27.03.2014р. та Постановою КМУ ""Про внесення змін до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" від 25 червня 2014 р. № 208, виключено розділ "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку", відсутні підстави для виплати позивачу допомоги після 01.07.2014р.

Не погоджуючись із зазначеними діями відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", в редакції, чинній на час призначення позивачу відповідної допомоги (квітень 2014 року), встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Разом з тим, 27 березня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», пунктом 7 розділу ІІ якого внесені зміни у Закон України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» та виключено розділ ІУ «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку».

Зазначені зміни, згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" набрали чинності з 01.07.2014р.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року №208 виключено розділ «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» із Порядку призначення та виплати державної допомоги сім»ям з дітьми, затвердженого постановою КМ України №1751 від 27 грудня 2001 року.

Отже, суд першої інстанції вірно вказав на те, що, оскільки з 01.07.2014р. у Законі України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" виключено розділ IV "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку", який передбачав виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, підстави для виплати позивачу такої допомоги після 01 липня 2014 року відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» не був визнаний неконституційним, є чинним, а відтак правомірно застосований відповідачем у спірних правовідносинах.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст..ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року по справі №185/3110/15-а(провадження №2-а/185/66/15) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 11.12.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк