Справа № 813/2609/14
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Справа № 876/5386/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника Малиновського Ю.Р.

відповідача по справі: представника Холявка І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТІКЕТС.ЮЕЙ» до Державної податкової інспекції у Франківському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У березні місяці 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до ДПІ у Франківському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 грудня 2013 року № 000034240. В адміністративному позові зазначається, що у період з 25.11.2013 року по 29.11.2013 року податковою інспекцією проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ» з питань господарських відносин з ПП «Буковина Сонячна» за квітень 2013 року. За результатами перевірки встановлено, що товариство завищило податковий кредит за квітень 2013 року у розмірі 105 000, 00 гривень, про що було складено Акт № 394/22-40/36027535 від 10 грудня 2013 року. З позову також вбачається, що між ТзОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ» (замовник) та ПП «Буковина Сонячна» (виконавець) 29 березня 2013 року був укладений Договір № 29-Р -03 про надання рекламних послуг, згідно з умов якого в порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим договором,виконавець зобов'язувався надавати замовнику рекламні послуги, ціллю яких є просування та рекламування послуг веб-сервісу замовника в мережі в інтернет, а замовник зобов'язується приймати надані послуги та здійснювати за них плату.

Позивач у позовній заяві стверджує, що під час перевірки було надано копії належним чином оформлених первинних документів, які відображені в акті перевірки та підтверджують факт здійснення сторонами господарських операцій. Зокрема, ПП «Буковина Сонячна» в ході виконання господарських операцій, згідно укладеного договору, надало в повному обсязі послуги, які позивачем було оплачено та прийнято для подальшого використання у своїй господарській діяльності, з метою збільшення обсягів продажу послуг та розширення ринків збуту, отримання максимального прибутку. У підтвердження реальності виконання контрагентом платника податків своїх зобов'язань згідно договору, ним було надано звіти про надання послуг.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано прийняте Державною податковою інспекцією у Франківському районі міста Львова ГУ Міндоходів у Львівській області податкове повідомлення-рішення від 23.12.2013 року за № .

Суд першої інстанції, зокрема, вказав, що в матеріалах справи наявна постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2013 року у справі за № 826/17286/13-а, яка набрала законної сили 18 лютого 2014 року і якою визнано протиправними дії контролюючого органу щодо проведення згаданої перевірки ПП «Буковина Сонячна» та зобов'язано відновити в інформаційних системах дані податкової звітності ПП «Буковина Сонячна». Дана постанова долучалась до заперечень на акт перевірки від 16.12.2013 року, однак оцінки їй надано не було.

Постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку ДПІ у Франківському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області. В апеляційній скарзі апелянт, зокрема, зазначає, що доводи податкової інспекції щодо відсутності реальності здійснення господарських операцій ґрунтуються на відсутності у контрагента позивача необхідних матеріально-технічних ресурсів, які необхідні для здійснення господарської діяльності. Визначальною ознакою господарської операції, вказує апелянт, є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи.

Пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку із зокрема, постачання послуг, і місце постачання розташоване на митній території України відповідно до статті 186 цього Кодексу. Аналогічні положення щодо визначення об'єкта оподаткування та порядку формування податкового кредиту містяться в ст.3 та ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Тому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань у власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Матеріалами справи та в судовому засіданні доведено, що між ТзОВ «ТІКЕТС.ЮЕЙ» та ПП «Буковина Сонячна» 29 березня 2013 року був укладений Договір № 29Р-03 про надання рекламних послуг, згідно з умов якого в порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим договором, виконавець зобов'язувався надавати замовнику рекламні послуги, ціллю яких є просування та рекламування послуг веб-сервісу замовника в мережі інтернет, а замовник зобов'язується приймати надані послуги та здійснювати за них плату. Оплата наданих послуг здійснювалась за надані послуги, які зазначені в актах прийому-передачі наданих послуг згідно з укладеним договором між позивачем та ПП «Буковина Сонячна». Отримувачем коштів було ТзОВ «Скайлайн компані», що пояснюється наявним у матеріалах справи договором про відступлення права вимоги від 16 травня 2013 року та аналогічними довідками по рахунках.

Колегія суддів погоджується з тим, що належним чином оформлені первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт) послуг та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Апеляційний адміністративний суд звертає увагу і на те, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2013 року у справі № 826/17286/13-а набрала законної сили. Судовими рішеннями, включаючи ухвалу Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2014 року, визнано протиправними дії контролюючого органу щодо проведення загальної перевірки ПП «Буковина Сонячна» та зобов'язано відновити в інформаційних системах дані податкової звітності ПП «Буковина Сонячна».

Чинним законодавством України не встановлено обов'язку суб'єкта господарювання здійснювати перевірку місцезнаходження контрагентів або сплати податків контрагентами. Податкове законодавство не ставить у залежність виникнення права на податковий кредит у платника податків від наявності чи відсутності контрагента платника податків за місцем реєстрації.

Суд першої інстанції правильно вказав, що наявний у матеріалах справи договір про надання рекламних послуг від 29.03.2013 року № 29 Р-03, укладений між позивачем та ТзОВ «Скайлайн компані», не може бути предметом судового дослідження, так як стосується інших господарських відносин.

Приведення прикладу з приводу справедливого балансу тут є доречним.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Тому колегія суддів прийшла до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, оскільки вважає апеляційні вимоги неаргументованими.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі міста Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2014 року в справі №813/2609/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 15.12.2015 року