Справа № 805/2424/15-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Жаботинська Світлана Володимирівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року справа №805/2424/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Жаботинської С.В., суддів Васильєвої І.А., Ханової Р.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Торговий Дом Астрон» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року у справі № 805/2424/15-а (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного Управління Міндоходів в Донецькій області до Приватного акціонерного товариства «Торговий Дом Астрон» про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих платника податків та за рахунок готівки, що належить платнику податків, в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 35895, 63 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути кошти відповідача з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, у рахунок погашення податкового боргу перед бюджетом у сумі 35895, 63 грн.: із земельного податку у сумі 28317, 04 грн., із орендної плати з юридичних осіб у сумі 966, 63 грн., із податку на додану вартість у сумі 495, 80 грн., із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної дільники у сумі 6116, 16 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач заходиться на обліку в державній податковій інспекції у м. Краматорську. Станом на 15.06.2015 року за відповідачем обліковується податковий борг перед бюджетом на загальну суму 35895, 63 гривень, яка виникла внаслідок несплати задекларованих відповідачем податкових зобов'язань. З метою погашення податковаго боргу позивачем направлено на адресу боржника податкову вимогу № 3391-25 від 04.12.2014 року. Проте, вжиті заходи не привели до погашення податкового боргу.

За таких обставин, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто грошові кошти Приватного акціонерного товариства «Торговий дом «Астрон» (84301, Донецька область, місто Краматорськ, вул. Двірцева, 6, ) з розрахункових рахунків у банківських установах, що належать платнику податків та за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 35895 (тридцять п'ять тисяч вісімсот дев'яносто п'ять) гривень 63 копійки з яких:

з земельного податку у розмірі 28317 (двадцять вісім тисяч триста сімнадцять) гривень 04 копійки;

з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 966 (дев'ятсот шістдесят шість) гривень 63 копійки;

з податку на додану вартість у розмірі 495 (чотириста дев'яносто п'ять) гривень 80 копійок;

з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 6116 (шість тисяч сто шістнадцять) гривень 16 копійок.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи документами підтверджено безперервне існування податкового боргу відповідача за період від дня отримання податкової вимоги до моменту виникнення податкового боргу, заявленого позивачем до стягнення.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою направити справу № 805/2424/15-а на новий розгляд для вирішення питання про зупинення провадження у зазначеній справі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що Законом України від 02.08.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а саме нормами ст. 6 та 7 на час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та орендної плати за користування державним та комунальним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає останні частково обґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач є юридичною особою та зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за кодом 20387067, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та свідоцтвом про державну реєстрацію (а.с. 6-7), перебуває на обліку в державній податковій інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області як платник податків за основним місцем реєстрації з 09 серпня 1996 року, що підтверджується довідкою форми № 4-ОПП від 10 березня 2002 року № 251 (а.с. 8). На обліку позивача відповідач значиться як платник земельного податку.

18 лютого 2014 року відповідачем надано до позивача звітну декларацію з земельного податку за звітний податковий період 2014 рік, якою було визначено щомісячну суму з січня по листопад по 4849, 16 гривень, за грудень 2014 року у розмірі 4849, 23 гривень, яка заявлена позивачем до стягнення (а.с. 12-13).

16 лютого 2015 року відповідачем надано до позивача декларацію з земельного податку за земельні ділянки державної або комунальної власності за звітний податковий період 2015 рік, якою було визначено щомісячну суму у розмірі 6056,61 гривень (а.с. 10-11).

16 лютого 2015 року відповідачем надано до позивача декларацію з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за звітний податковий період 2015 рік, якою було визначено щомісячну суму у розмірі 970,18 гривень (а.с. 14-15).

18 лютого 2015 року відповідачем надано до позивача звітну декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний податковий період 2015 рік, якою було визначено щоквартальну оплату за І-ІІІ квартал у розмірі 29344,05 гривень та за ІV квартал у розмірі 29344,06 гривень (а.с. 17).

31 березня 2015 року відповідачем надано до позивача уточнюючу декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний податковий період 2015 рік, якою було визначено щоквартальну оплату за І-ІІІ квартал у розмірі 5878,45 гривень та за ІV квартал у розмірі 5878,44 гривень (а.с. 16).

01 квітня 2015 року відповідачем надано до позивача уточнюючу декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний період І квартал 2015 року, якою було визначено щоквартальну оплату за І-ІІІ квартал у розмірі 23465,60 гривень та за ІV квартал у розмірі 23465,62 гривень (а.с. 18).

15 червня 2015 року відповідачем надано до позивача уточнюючу декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний період І квартал 2015 року, якою було визначено щоквартальну оплату за І-ІІІ квартал у розмірі 5878,45 гривень та за ІV квартал у розмірі 5878,44 гривень (а.с. 19).

Відповідачу відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України нарахована пеня у розмірі 495, 80 грн. з податку на додану вартість, яка на теперішній час не сплачена, що підтверджується зворотнім боком облікової картки ( а.с. 24, 41).

Зазначені вище зобов'язання на те перешній час не сплачені.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до вимог статті 203 Кодексу податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п. п. 14.1.175. п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата). Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 286.2. статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно із п.п. 288.1, 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно ст. 129 Податкового Кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як вже зазначалось раніше, податкові зобов'язання з земельного податку за земельні ділянки державної або комунальної власності за звітний період грудень 2014 року та лютий - травень 2015 року та пені у розмірі 28317,04 гривень не сплачені, що підтверджується наданим позивачем зворотнім боком обліковою картки (а.с. 22, 39).

Наявною в матеріалах справи податковою декларацією (а.с. 14-15) підтверджено визначення відповідачем зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності у розмірі 966,63 гривень за звітний період травень 2015 року з урахуванням часткового погашення за рахунок переплати у розмірі 3,55 гривень, які на теперішній час не сплачені (а.с. 23, 43).

Пеня з податку на додану вартість у розмірі 495,80 гривень не сплачені, що підтверджується наданим позивачем зворотнім боком обліковою картки (а.с. 24, 41).

Наявними в матеріалах справи податковими деклараціями (а.с. 16-19) підтверджено визначення відповідачем зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та пені у розмірі 6116,16 гривень за звітний період І кварталу 2015 року з урахуванням часткового погашення за рахунок зменшення основного платежу відповідно уточнюючих декларацій від 01 квітня 2015 року та декларації від 15 червня 2015 року, які на теперішній час не сплачені (а.с. 25, 37).

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначення позивачем податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та пені у розмірі 6116,16 гривень, а також пені з податку на додану вартість у розмірі 495, 80 грн.

Відповідачем зазначені обставини не спростовані.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що статтею 6 Закону України від 02.08.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Стаття 7 зазначеного закону передбачає скасування на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім п. 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

За положеннями статті першої цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 жовтня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/18327/14 від 26 січня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 року у справі № К/800/19383/15 клопотання Кабінету Міністрів України про зупинення виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року задоволено та зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року до розгляду касаційної скарги у Вищому адміністративному суді.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року у справі № К/800/19383/15 задоволено частково касаційну скаргу Кабінету Міністрів України, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Приватне акціонерне товариство «Торговий Дом Астрон» зареєстроване за адресою: 84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Двірцева, буд. 6 та відповідно до пункту 16 статті 1 Переліку від 30.10.2014 року та Переліку від 02.12.2015 року м. Краматорськ входить до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що відповідач звільняється від виконання своїх обов'язків, щодо сплати земельного податку у сумі 28317, 04 грн. та орендної плати за земельні ділянки у сумі 966, 63 грн. в силу приписів Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", яким передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до помилкового вирішення справи, а зроблені судом висновки спростовуються доводами апеляційної скарги, що є підставою для скасування постанови.

Щодо позовних вимог про стягнення коштів відповідача з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, у рахунок погашення податкового боргу перед бюджетом із податку на додану вартість у сумі 495, 80 грн., із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної дільники у сумі 6116, 16 грн., то вони підлягають задоволенню, оскільки ця заборгованість підтверджена вищенаведеними матеріалами справи, в добровільному порядку не погашається.

Згідно ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін;

2) змінити постанову суду;

3) скасувати її та прийняти нову постанову суду;

4) скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі;

5) визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством України не передбачено можливості направлення апеляційним судом справи № 805/2424/15-а до суду першої інстанції на новий розгляд, а тому апеляція в частині направлення справи на новий розгляд задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 94 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 914 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням про сплату судового збору № 9381 від 27.07.2015 року (а.с. 51).

Тобто, сума судового збору, яка підлягає поверненню, з урахуванням суми задоволення позову, становить 745, 65 грн.

Керуючись ст. ст. 24, 94, 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Торговий Дом Астрон» - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року у справі № 805/2424/15-а - скасувати.

Позовні вимоги щодо стягнення коштів відповідача з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, у рахунок погашення податкового боргу перед бюджетом у сумі 35895, 63 грн.: із земельного податку у сумі 28317, 04 грн., із орендної плати з юридичних осіб у сумі 966, 63 грн., із податку на додану вартість у сумі 495, 80 грн., із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної дільники у сумі 6116, 16 грн.- задовольнити частково.

Стягнути грошові кошти Приватного акціонерного товариства «Торговий дом «Астрон» ( 84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Двірцева, 6, ) з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, у рахунок погашення податкового боргу перед бюджетом із податку на додану вартість у сумі 495, 80 грн., із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної дільники у сумі 6116, 16 грн.

У задоволенні позову Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного Управління Міндоходів в Донецькій області до Приватного акціонерного товариства «Торговий Дом Астрон» про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих платника податків та за рахунок готівки, що належить платнику податків, в рахунок погашення податкового боргу в частині стягнення коштів Приватного акціонерного товариства «Торговий Дом Астрон» з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, у рахунок погашення податкового боргу перед бюджетом із земельного податку у сумі 28317, 04 грн. та із орендної плати з юридичних осіб у сумі 966, 63 грн. - відмовити.

Стягнути з розрахункового рахунку за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного Управління Міндоходів в Донецькій області на користь Приватного акціонерного товариства «Торговий Дом Астрон» (, р/р 2, МФО 334486) судові витрати (сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги) в сумі 745 ( сімсот сорок п'ять) грн. 65 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: С.В.Жаботинська

Судді: І.А.Васильєва

Р.Ф.Ханова