Справа № 127/14466/15-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/14466/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Гриневич В.С.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

03 грудня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника позивача: ОСОБА_2;

представника відповідача: Никонюка Олега Валерійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови № 582 Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради від 11.06.2015 року та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення по притягненню ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що в ході моніторингу стану благоустрою міста Вінниці працівниками КП ВМР "Муніципальна поліція" було встановлено самовільне зайняття позивачем земельної ділянки по АДРЕСА_1, в результаті чого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОМ № 000962 від 21.04.2015 року. З протоколу встановлено, що громадянин ОСОБА_4 порушив вимоги п. 6.13 (16) Правил благоустрою території м. Вінниці, зокрема, усвідомлюючи свої протиправні дії, умисно на території загального користування по АДРЕСА_1, самовільно зайняв земельну ділянку розміром 0,0310 га шляхом встановлення на ній власного металевого павільйону, який використовувався для здійснення господарської діяльності по закупівлі вторинної сировини (макулатури, поліетилену та склотари) за відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння нею (а.с. 52).

В подальшому, на підставі вказаного протоколу та за наслідками розгляду справи, Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради винесено постанову від 11.06.2015 року, якою на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. за порушення ст. 152 КУпАП (а.с.5).

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою.

Рішенням Вінницької міської ради №104 від 01.03.2011 року затверджені Правила благоустрою території міста Вінниці. Проект Правил пройшов обговорення на громадських слуханнях і лише після цього був затверджений рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року № 104, та станом на момент розгляду та вирішення справи є чинними та підлягають до обов'язкового виконання на всій території міста Вінниці.

Відповідно до п.п.6.13.1.(16) Правил благоустрою м. Вінниці на об'єктах благоустрою забороняється встановлювати самовільно об'єкти (будь-які конструкції) зовнішньої реклами та торгівлі тощо.

Згідно з п.п.6.13.1.(22) Правил благоустрою м. Вінниці на об'єктах благоустрою забороняється займати самовільно земельні ділянки і використовувати їх при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею.

Як зазначено вище, порушення зазначених Правил благоустрою і стало підставою для притягнення позивача до відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Частиною 4 статі 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Рішеннями від 14.07.2011р. №1726 та від 12.09.2013р. №1988 виконавчий комітет Вінницької міської ради уповноважив посадових осіб КП ВМР "Муніципальна поліція" на складання протоколів про адміністративне правопорушення за статтями, визначеними КУпАП, зокрема, статтею 152.

Таким чином, посилання позивача на те, що представники КП ВМР "Муніципальна поліція" не уповноважені на складання протоколів з приводу самовільного зайняття земельної ділянки є помилковими та суперечать чинному законодавству.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про оренду землі" та на підставі рішення Вінницької міської ради №899 від 30.03.2007 р. між Вінницькою міською радою та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки від 28 квітня 2007 р., який зареєстровано у Вінницькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11 вересня 2007 р (а.с.83-85).

Пунктом 1 Договору передбачалось, що орендодавець - Вінницька міська рада - надає, а орендар - ОСОБА_4 - набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з п.3 Договору в оренду надається земельна ділянка площею 0,0310 га. У відповідності до п.4 Договору на земельній ділянці об'єкти нерухомого майна є в наявності. Пункт 8 визначає, що земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання - для комерційного використання (реконструкція існуючого павільйону).

Згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки від 11.09.2007 р. Вінницька міська рада передала, а ОСОБА_4 прийняв в оренду земельну ділянку площею 0,0310 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.86).

Пункт 9 Договору встановлює, що договір укладається терміном на 6 (шість) місяців з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою про передачу земельної ділянки в оренду. Пунктом 20 Договору передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Згідно п. 34 Договору, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 30 Договору передбачено обов'язок орендаря у належному стані повернути орендодавцю земельну ділянку після закінчення строку оренди.

Статтею 34 Закону України "Про оренду землі" визначено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Враховуючи викладене, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення дія договору оренди земельної ділянки від 28.04.2007 року, площею 0, 0310 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, припинена.

Крім того, згідно зі ст. 116 Земельного Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом першої інстанції встановлено, що Вінницькою міською радою в межах повноважень, передбачених ст. 12 Земельного кодексу України, не приймались будь які рішення щодо передачі ОСОБА_4 у користування земельної ділянки площею 0,0310 га біля будинку АДРЕСА_1. Реєстрація права користування земельною ділянкою площею 0,0310 га не здійснювалась, тому земельна ділянка вважається самовільно зайнятою.

Відтак, виявлене в ході моніторингу стану благоустрою міста порушення ст. 152 КУпАП підтверджене в ході судового розгляду, а тому оскаржуване рішення Адміністративної комісії є прийнятим на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня 2015 року необхідно залишити без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 198, статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 08 грудня 2015 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.