Справа № 813/6222/15
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року № 813/6222/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Шозда Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення за №26345900 від 20.11.2015 року та про зобовязання ухвалити рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно гараж №14 за адресою м.Львів, вул.Студницького та внести відповідний запис.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дії відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки позивачем було подано всі необхідні документи для реєстрації права власності на гараж.

Відповідач заперечень на позов не подав.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються у відповідності до вимог ч.1 ст.41 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

20.11.2015 року до рішенням за №26345900 позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на гараж №14, що розташований у м.Львові по вул.Студницького.

Рішення мотивовано тим, що заявником у пятиденний строк не було усунено обставин, які були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, а саме: не подано документ, який підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням та оскаржив його до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV, з наступними змінами та доповненнями, - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 15 згаданого Закону передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно положень ч.1 ст.19 цього ж Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

В матеріалах справи наявне реєстраційне посвідчення від 30.07.1997 року серія КММ №000086,наказ від 25.03.1997 року за №19, акт від 14.04.1997 року, договір про дольову участь у будівництві гаражів від 05.02.1994 року, технічний паспорт, декларація про готовність обєкта до експлуатації, свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 22.07.2015 року, довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за №3/2115 від 20.10.2015 року та за №3/15393 від 29.10.2015 року, які у своїй сукупності підтверджують право власності позивача на гараж.

Крім того, у відповідності до положень п.8-1 ч.2 ст.9 згаданого Закону, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно.

Доказів дотримання положень наведеної норми відповідачем подано не було.

Сукупність наведених обставин вказує на те, що спірне рішення не відповідає критерію обґрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), оскільки відповідачем не було враховано усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, та критерію законності (п.1 ч.3 ст.2 КАС України) не реалізовано повноважень щодо запиту від органів інформації необхідної для реєстрації права власності, а такий обовязок безпідставно перекладено на позивача.

З приводу вимоги про спонукання до вчинення дій, то суд не має правових підстав для її задоволення з врахуванням заборони втручання у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, передбаченої абзацом другим ч.4 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких обставин, суд вважає, що позов підставний та обґрунтований в частині визнання протиправним та скасування рішення. В іншій частині у задоволенні позову належить відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити з позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції №26345900 від 20.11.2015 року.

3. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції на користь ОСОБА_1, що мешкає за адресою м.Львів, вул.Студницького, 4/47, 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) сплаченого судового збору.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

6. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 10 грудня 2015 року.

Суддя В.Я.Мартинюк