Справа № 804/60/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2015 рокусправа № 804/60/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелеповій Ю.О.

за участю представників:

позивача: - Кривошеїна І.О. (дов від 22.12.2014)

відповідача: - Глущенко Ю.О. (дов від 07.07.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року

у справі № 804/60/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Євраз Баглійкокс»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Євраз Баглійкокс» звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, в якому просило визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 12.12.2014 №33199/28-01-42-03-14.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що надана відповідачем індивідуальна податкова консультація відповідача не відповідає вимогам п.п.14.1.172 п.14.1 ст.14, п.52.1 ст.52, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1, п.135.2, п.135.4 ст.135, п.п.197.1.16 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України, ст.717 Цивільного кодексу України, а тому є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2015 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 12.12.2014 №33199/28-01-42-03-14.

Постанову суду мотивовано тим, що відповідач не врахував принципів визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток, зокрема, отримання підприємством доходів від операційної діяльності і того, що договір дарування за своєю суттю не породжує для позивача підстав для виникнення права на отримання доходу від такої угоди. Тобто будь-якого прибутку у будь-якій формі від такої угоди позивачем не отримувалось, а отже дохід позивача від укладеного 16.10.2014 договору дарування дорівнює « 0», об'єкт оподаткування відповідно до ст.134 ПК України відсутній.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на лист Міністерства доходів і зборів від 20.05.2013 №2886/6/99-99-19-03-02-15 «Щодо оподаткування операцій із безоплатної передачі об'єктів основних засобів», яким зазначено, що Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 23.02.2011 №145 «Деякі питання безоплатної передачі основних засобів», у якій передбачено, що безоплатна передача основних засобів платнику податків на прибуток з метою їх експлуатації за рішенням центральних органів виконавчої влади та об'єктів соціальної інфраструктури комунальним підприємством здійснюється у порядку, визначеному Законом України від 03.03.1998 №147/98-ВР «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та Положенням про порядок передачі об'єктів права державної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 №14852.

Стосовно оподаткування податком на прибуток, відповідач зазначив, що операції з безоплатної передачі основних засобів іншим особам (як юридичним так і фізичним особам) у тому числі і неприбутковим організаціям та установам, є за своєю суттю операціями з відчуження основних засобів, отже такі операції відображаються у податковому обліку відповідно до норм п.146.13 ст. 146 ПК України. При цьому, дохід від відчуження основних засобів визначається з урахуванням звичайних цін на такі об'єкти. Щодо оподаткування податком на додану вартість, то операції з безоплатної передачі в комунальну власність нерухомого майна, яке є об'єктом права приватної власності товариства та внесено до його статутного фонду, не звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Крім того, відповідач зазначає, що податкова консультація не породжує для відповідних суб'єктів настання будь-яких юридичних наслідків, не впливає на їхні права та обов'язки, а також не є обов'язковою для виконання.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити постанову суду першої інстанції, зазначає, що товариством безоплатно передано Дніпродзержинській міській раді у комунальну власність міста гуртожиток і жодної компенсації за таку передачу майна позивач не отримував, оскільки договір дарування за своєю суттю не породжує для позивача підстав для виникнення права на отримання доходу від такої угоди. При цьому, вартість майна у договорі дарування була зазначена не з метою отримання позивачем таких коштів, а з метою обчислення державного мита на виконання вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказ Міністерства фінансів України від 07.07.2012 № 811 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.09.2012 за № 1623/21935 та Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 № 7-93.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п..п.1 п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 № 500-VI (в редакції на момент виникнення спірних відносин) забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, здійснюється з дотриманням таких підходів: всі гуртожитки, на які поширюється дія цього Закону, підлягають передачі у власність територіальних громад.

На виконання вимог даної норми Дніпродзержинською міською радою прийнято рішення № 1118-55/VІ від 30.09.2014, яким надано згоду на прийняття від ПАТ «Євраз Баглійкокс» гуртожитку за адресою вул.ім.В.В.Щербицького, 48, у комунальну власність міста шляхом дарування (а. с.13).

16.10.2014 на підставі даного рішення Міськради між ПАТ «Євраз Баглійкокс» (Дарувальник) та Дніпродзержинською міської радою (Обдарований) укладено договір дарування, відповідно до п.п.1.1, 1.2. якого Дарувальник безоплатно передає у комунальну власність територіальній громаді м.Дніпродзержинська наступне нерухоме майно: гуртожиток, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м.Дніпродзержинськ, вул.ім.В.В.Щербицького, 48, а також рухоме майно, яке належить Дарувальнику на праві приватної власності та використовується для забезпечення функціонування гуртожитку, перелік якого зазначений у Додатку № 1 до договору (а. с.14-16).

У п.п.1.6, 1.7 Договору дарування зазначена загальна оціночна вартість всього майна, яке відчужується (передається у дар), у розмірі 1 831 044,57 грн. (без урахування ПДВ), із яких: вартість нерухомого майна (будівля гуртожитку) у розмірі 1 822 770 грн. (без урахування ПДВ); вартість рухомого майна, яке використовується для забезпечення функціонування гуртожитку, у розмірі 8 274,57 грн. (без урахування ПДВ).

Між сторонами Договору дарування укладено акт прийому-передачі гуртожитку та рухомого майна, який затверджено рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради у № 251 від 22.10.2014 (а. с.18-21).

ПАТ «Євраз Баглійкокс», з метою правильності відображення у податковому обліку даної операцій з безоплатної передачі нерухомого майні за Договором дарування, звернувся до відповідача - СДПІ з ОВП у м.Дніпропетровську з запитом № 2544 від 13.11.2014 про надання індивідуальної податкової консультації відповідно до п.52.1 ст.52 ПК України (а. с.11).

12.12.2014 відповідачем надано індивідуальна податкова консультація, оформлена листом № 33199/10/28-01-42-01-14 від (а. с.12).

Стосовно оподаткування операцій з безоплатної передачі нерухомого майна податком на прибуток, відповідач, з посиланням на п.п.146.13, 146.14 ст.146, п.п.135.5.11 п.135.5, п.135.1 ст.135, п.137.16 п.137 ПК України, зазначив, що вказана операція за своєю суттю є операцією з відчуження основних засобів, тому така операція відображається у податковому обліку відповідно до норм п.146.13 ст.146 ПК України і дохід від відчуження основних засобів, при цьому визначається з урахуванням звичайних цін на такі об'єкти;

Стосовно оподаткування операцій з безоплатної передачі нерухомого майна податком на додану вартість, відповідач, з посиланням на п.п.197.1.16 п.197.1 ст.197 ПК України, зазначив, що операції з безоплатної передачі в комунальну власність нерухомого майна, яке є об'єктом права приватної власності товариства та внесено до його статутного фонду, не звільняється від оподаткування ПДВ.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції про задоволення позову.

За визначенням, наведеним у п.п.14.1.172 п.14.1 ст.14 ПК України, податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган;

У відповідності до приписів статті 52 ПК України:

- за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом (п.52.1 вказаної статті);

- податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п.52.2 вказаної статті);

- за вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі (п.52.3. вказаної статті);

- консультації надаються контролюючими органами (п.52.4. вказаної статті).

Стаття 53 ПК України визначає наслідки застосування податкових консультацій.

Так, у п.53.1 ст.53 ПК України визначено, що не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Згідно п.52.2 ст.53 ПК України податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

При цьому, п.53.3 ст.53 ПК України платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Отже, за вказаних вище норм вбачається, що податкова консультація повинна відповідати таким ознакам, як індивідуальність, можливість практичного застосування, допомога платнику податків, і у разі, якщо така податкова консультація, на думку платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору, останній має право на її оскарження шляхом подання позову до суду.

При цьому, наведеним спростовуються доводи відповідача, що податкова консультація не містить обов'язку вчинити будь-які обов'язкові дії позивачу, та відповідно не порушує права, свободи та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин.

За позицією позивача, яка підтримана судом першої інстанції, з огляду на безоплатну передачу товариством до комунальної власності міста гуртожитку, за який ПАТ «Євраз Баглійкокс» не отримало жодної компенсації у будь-якій формі, тобто не отримало доходу, є відсутніми підстави для оподаткування такої операції податком на прибуток та податком на додану вартість.

Відповідач з цього приводу вважає, що операції з безоплатної передачі нерухомого майна на підставі договору дарування є його відчуженням, а тому такі операції підлягають оподаткуванню і податком на прибуток, і податком на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з такою позицією відповідача з огляду на наступне.

Як встановлено вище, надана відповідачем індивідуальна податкова консультація стосується конкретної ситуації, що виникла у позивача у відповідному податковому періоді, а саме: безоплатної передачі нерухомого майна товариства (гуртожитку) до комунальної власності міста на підставі договору дарування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є однією із самостійних підстав виникнення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ч.1 ст.711 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ч.1 ст.720 ЦК України сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальна громада.

Однією з підстав припинення права власності є відчуження власником свого майна (п.1 ч.1 ст.346 ЦК України).

За визначенням п.п.14.1.31 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) відчуження майна - будь-які дії платника податків, унаслідок вчинення яких такий платник податків у порядку, передбаченому законом, втрачає право власності на майно, що належить такому платнику податків, або право користування, зокрема, природними ресурсами, що у визначеному законодавством порядку надані йому в користування.

З наведених вище обставин справи вбачаться, що мала місце господарська операція з передачі майна з приватної власності господарського товариства - є ПАТ «Євраз Баглійкокс» до комунальної власності - територіальної громади міста Дніпродзержинська на підставі укладеного договору оренди.

Отже, враховуючи зазначені норми та з огляду на спірні правовідносини, договір дарування майна є відчуженням майна, під яким розуміється перехід права власності на майно від одного суб'єкта (господарського товариства) до іншого (територіальної громади) на безоплатній основі.

Саме з такої за своєю правовою суттю господарської операції виходив відповідач, надаючи позивачу індивідуальну податкову консультацію.

Щодо оподаткування податком на прибуток підприємств.

Стаття 135 ПК України встановлює порядок визначення доходів та їх склад.

Згідно п.135.1 ст.135 ПК України в редакції, що діяла на час здійснення відповідної господарської операції, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Так, зокрема, за правилами пп.136.1.16 п.136.1 ст.136 ПК України для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи:

вартість основних засобів, безоплатно отриманих платником податку з метою здійснення їх експлуатації у таких випадках:

якщо такі основні засоби отримані за рішенням центральних органів виконавчої влади або рішень місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, прийнятих у межах їх повноважень;

у разі отримання спеціалізованими експлуатуючими підприємствами об'єктів енергопостачання, газо- і теплозабезпечення, водопостачання, каналізаційних мереж відповідно до рішень місцевих органів виконавчої влади та виконавчих органів рад, прийнятих у межах їх повноважень;

у разі отримання підприємствами комунальної власності об'єктів соціальної інфраструктури, що перебували на балансі інших підприємств та утримувалися за їх рахунок.

у разі отримання підприємствами залізничного транспорту загального користування основних засобів транспортної інфраструктури, що перебували на балансі інших підприємств, утримувалися за їх рахунок та передані для експлуатації підприємствам залізничного транспорту за рішенням таких підприємств.

Порядок безоплатної передачі таких основних засобів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п.135.5 ст.135 ПК України визначено, що інші доходи включають, крім іншого: доходи, визначені відповідно до статей 146, 147, 153 і 155-161 цього Кодексу (п.п.135.5.11).

В свою чергу, пункт 146.13 статті 146 ПК України передбачає, що сума перевищення доходів від продажу або іншого відчуження над балансовою вартістю окремих об'єктів основних засобів та нематеріальних активів включається до доходів платника податку, а сума перевищення балансової вартості над доходами від такого продажу або іншого відчуження включається до витрат платника податку.

Згідно п.146.14 ст.146 ПК України дохід від продажу або іншого відчуження об'єкта основних засобів та нематеріальних активів для цілей застосування цієї статті визначається згідно з договором про продаж або інше відчуження об'єкта основних засобів та нематеріальних активів, але не нижче звичайної ціни такого об'єкта (активу).

При цьому, за визначенням, наведеним

у пп.14.1.244 - продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари;

у пп.14.1.244 - товари - матеріальні та нематеріальні активи, у тому числі земельні ділянки, земельні частки (паї), а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Отже з огляду на наведені правові норми в їх сукупності, визначальним при оподаткуванні операції з безоплатної передачі майна за договором дарування є саме відчуження, тобто перехід права власності від платника податку до іншої особи, а не наявність у такого платника податку будь-якого доходу у будь-якому виразі від здійснення цієї господарської операції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що безоплатна передача з приватної власності господарського товариства до комунальної власності територіальної громади міста за договором дарування не є тотожною передачі майна з балансу підприємства (товариства) на баланс іншого підприємства (товариства) за рішенням міської ради.

Стаття 197 ПК України визначає операції, звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Так, згідно п.п.197.1.16 п.197.1 ст.197 ПК України звільняються від оподаткування операції з: безоплатної передачі в державну власність чи комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність об'єктів усіх форм власності, які перебувають на балансі одного платника податку і передаються на баланс іншого платника податку, якщо такі операції проводяться за рішенням Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, прийнятим у межах їх повноважень.

Тобто, господарська операція з безоплатної передачі майна в комунальну власність, проведена за рішенням органу місцевого самоврядування, прийнятим у межах його повноважень, звільняється від оподаткування ПДВ у відповідності до п.п.197.1.16 п.197.1 ст.197 ПК України.

При цьому, основні засади передачі об'єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об'єктів права комунальної власності у державну власність безоплатно або шляхом обміну регулюється Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» від 03.03.98 № 147/98-ВР.

Так, статтею 2 Закону № 147/98-ВР (в редакції на момент виникнення спірних відносин) визначені об'єкти передачі, до яких, зокрема включені об'єкти житлового фонду, гуртожитки та інші об'єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров'я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Тобто звільнення операції з безоплатної передачі майна у комунальну власність за рішенням органу місцевого самоврядування на підставі п.п.197.1.16 п.197.1 ст.197 ПК України щодо можливе за умови наявності, зокрема, таких обставин, якщо це майно (об'єкт передачі):

- або перебуває у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій,

- або не увійшло до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Разом з тим, як встановлено вище майно (рухоме і нерухоме), передане за Договором дарування у комунальну власність, перебувало до такої передачі у приватній власності господарського товариства - ПАТ «Євраз Баглійкокс» (а. с.14), у зв'язку з чим не може бути об'єктом передачі у розумінні статті 2 Закону № 147/98-ВР, і відповідно, операція з безоплатної передачі такого майна не звільняється від оподаткування операції згідно п.п.197.1.16 п.197.1 ст.197 ПК України.

Таким чином, аналіз наведених норми чинного законодавства свідчить про наявність обов'язку у платника податків оподатковувати операції з безоплатної передачі майна з приватної у комунальну власність як податком на прибуток підприємств, так і податком на додану вартість.

Отже, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Євраз Баглійкокс» про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації відповідача від 12.12.2014 № 33199/28-01-42-03-14.

Посилання позивача на висновок комісійної судово-економічної експертизи № 1051/1052-15 від 04.06.2015, проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України в межах адміністративної справи № 804/20858/14, яким зазначено, що операції з безоплатної передачі ПАТ «Євраз-ДМЗ ім.Петровського» до комунальної власності територіальної громади міста будівлі гуртожитку № 2 літ А-3 по вул.Ногінській, 53 та гуртожитку № 3 по пр.Петровського, 33, за рішеннями Дніпропетровської міськради звільняються від оподаткування податком на додану вартість відповідно до п.п.197.1.16 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України, колегія суддів до уваги не приймає з тих підстав, що в даному випадку така експертиза не є належним доказом у даній справі в розумінні ст.70 КАС України, оскільки не стосується предмету доказування.

Згідно положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції неповно з'ясовані судом обставин, що мають значення для справи, ухвалено судове рішення з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову ПАТ «Євраз Баглійкокс».

Керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у справі № 804/60/15 скасувати, прийняти нову постанову.

У позові відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко