Справа № 450/1096/15а,2а/450/76/15
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року № 876/8364/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Лемцьо І.В.

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Шалая В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області на постанову Пустомитівського районного суду від 8 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

встановив:

18.05.2015 ОСОБА_4 звернувся в суд із адміністративними позовами до Сокільницької сільської ради у якому просить: визнати протиправними дії і бездіяльність щодо ненадання та неправомірної відмови у наданні публічної інформації на його запит від 16.04.2015; зобов'язати відповідача надати інформацію про усі земельні ділянки комунальної форми власності у межах вул. Успенська - Пустомитівська дороги Т1416 та Пустомитівська дорога - вул. Зелена Т1416 у с. Сокільники, які не надано у власність чи користування, що можуть бути використані для ведення особистого селянського господарства, а також надати достовірну, точну та повну інформацію про усі земельні ділянки у вказаних вище межах, які у період з 01.01.2011 по 12.04.2015 безоплатно надавались у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства та надати копії відповідних рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.04.2015 він скерував на адресу відповідача запит про надання вказаної вище публічної інформації, який останнім отримано 23.04.2015. Однак, листом від 28.04.2015 № 317 йому відмовлено у наданні запитуваної інформації з посиланням на те, що така є конфіденційною про особу. Позивач вважає, що така відмова є незаконною, оскільки згідно ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI) не може бути обмежено у доступі до інформації про розпорядження комунальним майном, у тому числі копій відповідних документів, умови отримання, прізвищ, імен, по батькові фізичних осіб, які отримали це майно.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.06.2015 позов задоволено повністю.

Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційній вимоги, апелянт посилається на те, що відповідача не було повідомлено про судовий розгляд справи, що позбавило його можливості надати обґрунтовані заперечення. По суті позовних вимог вказує, що виходячи з Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012, запитувана позивачем інформація є конфіденційною інформацією про осіб, а тому сільська рада не може її поширювати без згоди цих осіб.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.04.2015 ОСОБА_4 поштою направив голові Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області запит у порядку Закону № 2939-VI, який уповноваженою особою сільської ради отриманий 23.04.2015 (а.с. 7-12). Прохальна частина цього запиту аналогічна змісту позовних вимог у цій справі.

Листом від 28.04.2015 № 317, який підписаний сільським головою, позивачу повідомлено, що вільні земельні ділянки у запитуваних межах відсутні. Крім цього, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 317, відповідач зазначив, що решта запитуваної інформації стосується прав та інтересів інших осіб, яка не може поширюватись без їх згоди та може бути надана лише за рішенням суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, оскільки запитувана позивачем інформація є публічною, а не конфіденційною, а відтак відповідач, як її розпорядник, в порушення Закону № 2939-VI протиправно відмовив йому у наданні такої інформації.

Суд апеляційної інстанції з висновками суду першої інстанції погоджується частково, з огляду на таке.

Згідно ст. 1 Закону № 2939-VI (тат та далі в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

З аналізу цієї статті можна дійти висновку, що публічна інформація повинна володіти наступними ознаками: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації.

Відповідно до статтею 6 Закону № 2939-VI інформацію з обмеженим доступом, зокрема, є конфіденційна інформація, якою згідно ст. 7 цього Закону є інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Разом з цим, частиною 5 статті 6 цього Закону визначено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

У розумінні частини другої статті 21 Закону України «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень.

Визначення, наведене у Законі України «Про інформацію», є ширшим. Цей Закон на відміну від Закону України «Про доступ до публічної інформації» до конфіденційної інформації відносить відомості про фізичну особу, якими є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Однак у зв'язку з ухваленням законів України «Про доступ до публічної інформації» та «Про захист персональних даних», Закон України «Про інформацію» втратив значення базового закону в галузі інформаційного законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» допускається можливість заборони законом віднесення персональних даних певних категорій громадян чи їх (персональних даних) вичерпного переліку до інформації з обмеженим доступом.

Таким законом є, зокрема, Закон України «Про доступ до публічної інформації», частиною п'ятою статті 6 якого визначається перелік персональних даних фізичних осіб, які заборонено відносити до інформації з обмеженим доступом, зокрема не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

З огляду на викладене у відносинах, пов'язаних із забезпеченням права на доступ до публічної інформації, конфіденційна інформація повинна визначатися відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Отже, публічна інформація про осіб, котрі одержали державне та комунальне майно у власність чи користування не є інформацією з обмеженим доступом, а відтак протиправною є відмова відповідача у наданні запитуваної позивачем інформації про надання у власність чи користування земель комунальної власності та копій відповідних рішень.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання представника апелянта на те, що відповідно до передавального акта від 12.11.2015 усі протоколи сесій сільської ради за 2010-2015 роки передані на зберігання в архівний відділ Пустомитівської РДА, оскільки на час звернення позивача та надання відповіді на цей запит, такі були у його розпорядженні.

Однак, суд першої інстанції, задовольнивши позовну вимогу про зобов'язання надати інформацію про земельні ділянки не надані у власність чи користування, не звернув увагу на те, що відповідачем у відповіді від 28.04.2015 № 317 надано позивачу інформацію про відсутність у запитуваних межах вільних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, а тому за відсутності доказів того, що така інформація є недостовірною, підстав для задоволення позову в цій частині немає.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції в частині позовної вимоги про зобов'язання надати інформацію про земельні ділянки не надані у власність чи користування прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування в цій частині та прийняття нової постанови, якою у задоволенні вказаної позовної вимоги відмовити. Щодо решти позовних вимог, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх обґрунтованість та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в цій частині суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області - задовольнити частково.

Постанову Пустомитівського районного суду від 8 червня 2015 року у справі № 450/1096/15-а - скасувати в частині зобов'язання надати інформацію про земельні ділянки не надані у власність чи користування та прийняти в цій частині нову поставу, якою у задоволенні цієї позовної вимоги відмовити.

У решті постанову Пустомитівського районного суду від 8 червня 2015 року у справі № 450/1096/15-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Постанова у повному обсязі складена та підписана 14.12.2015.