Справа № 821/3627/15-а
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/3627/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні про зняття арешту з майна,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася із адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні (далі - відповідач, ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні), в якому просить зобов'язати відповідача зняти арешт з належної позивачу 13/50 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що накладений постановою АА № 736609 від 16.04.2004 р.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.11.2015 р. при зверненні до приватного нотаріуса дізналася, що в реєстрі заборон відчуження нерухомого майна існує запис про заборону на відчуження належної їй 13/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1. Запис про заборону був здійснений першою державною нотаріальною контрою міста Херсона на підставі постанови ВДВС Комсомольського району міста Херсона АА № 736609 від 16.04.2004 р. про арешт майна. На даний момент незавершених виконавчих проваджень щодо неї на виконанні у відповідача не перебуває, однак арешт досі не знято. 09.11.2015 р. позивач звернулася до ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні із заявою про зняття арешту з майна, однак відповідач листом від 26.11.2015 р. повідомив про те, що виконавча служба не може самостійно зняти арешт з майна, так як матеріали виконавчого провадження знищено у зв'язку із закінченням строків зберігання.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Положеннями ч.4 ст.128 КАС України визначено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з цим суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Комсомольського району міста Херсона серії АА № 736609 від 16.04.2004 р. накладено арешт на 13/50 частину домоволодіння (провулок Больничний № 8).

Виконавче провадження, в межах якого накладено арешт, закінчено і знищено за спливом терміну зберігання.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 50 Закону № 606-XIV (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

У відповідності із ст.55 Закону № 606-XIV(в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем в тому числі і шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Положеннями ст.38 Закону № 606-XIV (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 401 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно ст.59 Закону № 606-XIV (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно арешту. Також відповідачем не надано доказів стягнення з позивача виконавчого збору та відкриття з цього приводу виконавчого провадження, що також обумовлювало би залишення в силі накладеного на його майно арешту.

Таким чином, на виконанні у ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні відсутні виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача, в тому числі і шляхом його арешту, для забезпечення реального виконання рішення, яке належить виконувати.

Окремо суд зазначає, що арешт на частину домоволодіння ОСОБА_1 згідно постанови АА № 736609 від 16.04.2004 р. накладено в рамках виконавчого провадження про стягнення з позивача на користь Санітарно-епідеміологічної станції боргу у розмірі 102 грн. Відповідно до відповіді голови ліквідаційної комісії ДК "Херсонська міська санітарно-епідеміологічна станція" від 19.11.2015 р. № 03-1/282 штраф у розмірі 102 грн. ОСОБА_1 сплачено у повному обсязі згідно платіжного доручення від 20.05.2003 р. № 153. Тобто, позивач ще у травні 2003 року у повному обсязі сплатила штраф.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування накладеного на майно позивача арешту.

В той же час, позивач просить зобов'язати ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні зняти арешт з належної їй частини домоволодіння.

Суд вважає, що ОСОБА_1 обрала неналежний спосіб захисту своїх прав, які вона вважає порушеними, так як виконавче провадження, в межах якого на майно позивача накладено арешт, на виконанні у відповідача не перебуває, по ньому закінчено провадженням і знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Враховуючи це, у державного виконавця відсутня можливість винести в межах цього виконавчого провадження постанову про зняття арешту з майна боржника.

Таким чином, на думку суду, належним способом захисту прав позивача буде зняття арешту з його майна судом, що потребує виходу за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін та третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та з огляду на встановлені обставини щодо відсутності підстав існування арешту майна позивача задовольнити позов частково шляхом зняття такого арешту.

У задоволенні позовних вимог щодо покладення на відповідача обов'язку зняти арешт слід відмовити з огляду на відсутність на те підстав.

Керуючись ст.ст.8, 9, 11, 12, 19, 71, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 - 13/50 домоволодіння АДРЕСА_1, що накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комсомольського району міста Херсона АА № 736609 від 16.04.2004 р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 11.5