Справа № 757/1584/15-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 757/1584/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Гладун Х.А. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до заступника директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області - начальника Інспекційного управління №1 Філончука Валерія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до заступника директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області - начальника Інспекційного управління №1 Філончука Валерія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30.12.2014 № А3012/4.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, в зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, головним державним інспектором Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за зверненням фізичної особи проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства на об'єкті за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки складено акт від 16.12.2014, у якому зафіксовано, що станом на 16.12.2014 на вищевказаній земельній ділянці, яка належить позивачу на підставі державного акта від 14.04.2005 року (цільове призначення - ведення садівництва) побудовано у період 1990-1991 роках садовий будинок з мансардою літ. А1, загальною площею 188,6 кв. м.; баня, літ. Б; вбиральня, літ. В; плавальний басейн, літ. Г; колодязь питний, літ. К; огорожа літ. № 1 - № 4.

При цьому встановлено, що позивачем у 2013 році виконано будівельні роботи з будівництва капітальної огорожі плавального басейну з цегляних стовпчиків, пов'язаних з землею фундаментом та замощення прорізів склом (що відповідно до Державного класифікатору ДК 018-2000 є капітальною спорудою). Також вставлено, що відомості про зазначену споруду відсутні у технічному паспорті, виданому КП БРР БР «Бюро технічної інвентаризації» від 04.12.2012 р. інв.№1932, здійснені без розробленої та затвердженої у встановленому порядку проектної документації та документа, що надає право на початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги статті 5 Закону України «Про основи містобудування», статей 27, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі матеріалів вказаної перевірки, відповідач прийняв постанову у справі про адміністративне правопорушення від 30.12.2014 № А3012/4, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 4 250,00 грн.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про основи містобудування» особи, винні у проектуванні об'єктів з порушенням затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації; виконанні будівельних чи реставраційних робіт без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту або з відхиленням від нього несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.

Так, згідно з положеннями частини п'ятої статті 96 КУпАП виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п'ятдесяти до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем встановлено, що у 2013 році позивачем виконано будівельні роботи з будівництва капітальної огорожі плавального басейну з цегляних стовпчиків, пов'язаних з землею фундаментом та замощення прорізів склом без розробленої та затвердженої у встановленому порядку проектної документації та документа, що надає право на початок виконання будівельних робіт.

Разом з тим, апелянтом зазначено, що вказана огорожа була збудована ним ще у 2008 році та вказана у технічному паспорті.

Проте, дослідивши наданий позивачем до матеріалів справи технічний паспорт, виданий КП БРР БР «Бюро технічної інвентаризації» 04.12.2012 р. інв. №1932, судом першої інстанції встановлено, що у ньому, вказано лише про огорожі, які виконані з дерева та металу. Інформацію про огорожу, виконану з цегляних стовпчиків із замощенням прорізів між ними склом, технічний паспорт не містить. З цією обставиною погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що про вказане порушення відповідачем зазначено в акті інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 28.05.2012 р., а тому адміністративне стягнення на нього накладено більше ніж як через два місяці з дня вчинення даного правопорушення.

Так, частиною першою статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - через два місяця з дня його виявлення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в акті інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 28.05.2012 р. наведений перелік, встановлених відповідачем за результатами перевірки порушень ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил. Проте в даному акті жодним чином не зазначається про факт зведення позивачем капітальної огорожі плавального басейну з цегляних стовпчиків та замощення прорізів склом, пов'язаних з землею фундаментом без затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації та без оформлення права на виконання будівельних робіт, що спростовує наведені вище доводи апелянта. Дані порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності зафіксовані відповідачем саме в акті від 16.12.2014 року, а тому строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не пропущені.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правомірними дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та правомірною постанову у справі про адміністративне правопорушення № А-3012/4 від 30 грудня 2014 року.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 14.12.2015 року.

.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.