Справа № 826/8303/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01 грудня 2015 року 09 год. 10 хв. № 826/8303/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Златобанк", від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Златобанк", до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання неправомірними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов публічного акціонерного товариства "Златобанк" (далі - ПАТ "Златобанк"), від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Златобанк" (далі - позивач), до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни (далі - відповідач) про:

- визнання неправомірними дій відповідача;

- скасування рішень про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав): індексний номер 19348894 від 14 лютого 2015 року 12:47:15; індексний номер 19349555 від 14 лютого 2015 року 13:06:57; індексний номер 19350067 від 14 лютого 2015 року 13:22:31; індексний номер 19350361 від 14 лютого 2015 року 13:32:53 (далі - оскаржувані рішення);

- зобов'язання відповідача (свідоцтво №7322) або іншого нотаріуса (державного реєстратора) відновити попередній запис про реєстрацію обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно якого іпотекодержателем нерухомого майна за реєстраційними номерами 1, 7, 7 7 є позивач відповідно до: договору іпотеки за реєстровим №1620 від 15 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В.; договору про внесення змін за реєстровим №1158 від 27 серпня 2014 року до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Р.В.; договору іпотеки за реєстровим №2026 від 18 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем вчинено реєстраційні дії щодо договорів, які не вступили в силу, оскільки зобов'язання за договорами відступлення права вимоги не виконані третіми особами як сторонами договорів.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

У подальшому відповідними ухвалами суду, прийнятими у порядку письмового провадження, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС України, до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача допущено ОСОБА_2 (далі - третя особа-1) та ОСОБА_3 (далі - третя особа-2), у третіх осіб 1, 2 витребувано відповідні письмові докази, у зв'язку провадження у справі зупинялося та поновлено із призначенням її до розгляду у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю, а представник третіх осіб 1, 2 просив відмовити у його задоволенні повністю.

Відповідач (її представник) у судові засідання не прибула, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи вона повідомлена належним чином. При цьому, до суду через канцелярію від відповідача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 25 листопада 2015 року судом, згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

До суду 26 листопада 2015 року через канцелярію від представника третіх осіб 1, 2 надійшли відповідні письмові докази, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між ПАТ "Златобанк" та ПП "Фірма "Євро-Авто" 19 квітня 2013 року укладено кредитний договір №109/1/13-KL (далі - кредитний договір №109/1/13-KL), за умовами якого ПАТ "Златобанк" надано ПП "Фірма "Євро-Авто" кредит у формі відкриття кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 476865,00 доларів США під 14,5% річних з кінцевою датою повернення не пізніше 17 квітня 2015 року.

Також між ПАТ "Златобанк" та ПФ "Капітал-Сервіс" 19 квітня 2013 року укладено кредитний договір №111/1/13-KL (далі - кредитний договір №111/1/1313-KL), за умовами якого ПАТ "Златобанк" надано ПФ "Капітал-Сервіс" кредит у формі відкриття кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 1500000,00 доларів США під 14,5% річних з кінцевого датою повернення не пізніше 17 квітня 2015 року.

15 липня 2013 року між ПАТ "Златобанк" та ПФ "Капітал-Сервіс" укладено договір іпотеки з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами №109/1/13-KL та №111/1/13-KL (далі - договір іпотеки від 15 липня 2013 року).

Крім того, 18 липня 2013 року між ПАТ "Златобанк" та спільним українсько-чеським підприємством "Вевсо" у формі товариства з обмеженою відповідальністю укладено договір іпотеки з метою забезпечення зобов'язань за кредитними договорами №109/1/13-KL та №111/1/13-KL (далі - договір іпотеки від 18 липня 2013 року).

Умовами договорів іпотеки передбачено право іпотекодержателя, яким є ПАТ "Златобанк", звернути стягнення на предмети іпотеки в рахунок погашення заборгованості шляхом продажу предметів іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

13 лютого 2015 року між ПАТ "Златобанк" та третіми особами 1, 2 укладено договори відступлення права вимоги, за умовами яких первісний кредитор, яким є ПАТ "Златобанк", відступає новим кредиторам, якими є треті особи 1, 2, належне йому право вимоги за кредитними договорами №109/1/13-KL та №111/1/13-KL.

Договори відступлення права вимоги посвідчені відповідачем за №№211, 212 відповідно.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що на підставі договорів відступлення права вимоги відповідач вніс зміни в Державний реєстр прав в частині кредитора та іпотекодержателя, вказавши замість ПАТ "Златобанк" нових кредиторів та іпотекодержателей - третіх осіб 1, 2.

Як вбачається з витягів із Державного реєстру прав, копії яких містяться у матеріалах справи, об'єкти нерухомого майна (будівлі і споруди, земельні ділянки, нежитлова будівля автосалону, станція технічного обслуговування автомобілів) перебувають в іпотеці третіх осіб 1, 2, треті особи 1, 2 є іпотекодержателями.

Крім того, на об'єкти нерухомого майна (будівлі і споруди, земельні ділянки, нежитлова будівля автосалону, станція технічного обслуговування автомобілів) зареєстровано обтяження, обтяжувачами є треті особи 1, 2.

Судом також з'ясовано, що заявлені вимоги позивачем обґрунтовані тим, що інформація про заміну кредитора (іпотекодержателя) за договорами підлягає реєстрації в Державному реєстрі прав в день здійснення оплати за такими договорами.

Позивач наполягає на тому, що новими кредиторами не здійснено переказ грошових коштів, як це передбачено договорами, а тому договори є такими, що припинили свою дію.

Уповноваженою особою Фонду третім особам 1, 2 направлялись повідомлення від 21 квітня 2015 року про нікчемність договорів відступлення права вимоги згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року №310 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ "Златобанк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13 травня 2015 року №99 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Златобанк", призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "Златобанк".

В контексті викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 4.2, 4.4 розділу 4 договорів відступлення права вимоги, сторони домовились, що остаточним днем розрахунку новими кредиторами перед первісним кредитором за відступлення права вимоги є 13 лютого 2015 року.

Передбачені договорами права вимоги по зобов'язаннях, що випливають за кредитними договорами, переходять до нових кредиторів виключно після виконання ними у повному обсязі зобов'язань перед первісним кредитором, визначених п. 2.1 розділу 2 договорів.

Згідно з п. 2.1 розділу 2 договорів відступлення права вимоги:

- новий кредитор (третя особа-1) зобов'язаний перерахувати первісному кредитору (ПАТ "Златобанк") в день укладення цього договору відшкодування за відступлення права вимоги за кредитним договором у розмірі 493739,99 доларів США;

- новий кредитор (третя особа-2) зобов'язаний перерахувати первісному кредитору (ПАТ "Златобанк") в день укладення цього договору відшкодування за відступлення права вимоги за кредитним договором у розмірі 1503406,17 доларів США.

Разом з тим, як стверджує позивач, третіми особами 1, 2 розрахунку з ПАТ "Златобанк" не здійснено.

Однак, як з'ясовано у ході судового розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, твердження позивача є необґрунтованими та спростовними, оскільки, представником третіх осіб 1, 2 надано суду копії меморіальних ордерів, якими підтверджується факт виконання третіми особами 1, 2 умов договорів відступлення права вимоги, а саме:

- меморіального ордеру від 12 лютого 2015 року №463829, з якого вбачається, що третьою особою-1 на рахунок в ПАТ "Златобанк" перераховано кошти у розмірі 493739,99 доларів США (еквівалент: 12392450,12 грн.);

- меморіального ордеру від 12 лютого №463868, з якого вбачається, що третьою особою-2 на рахунок в ПАТ "Златобанк" перераховано кошти у розмірі 1503406,17 доларів США (еквівалент: 37734204,94 грн.).

Крім того, суд зазначає, позивачем не надано суду доказів на підтвердження визнання договорів відступлення права вимоги нікчемними у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, п. 2 ч. 1 ст. 4, ч. 1, ч. 4 ст. 9, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Отже, підсумовуючи вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд прийшов до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов публічного акціонерного товариства "Златобанк", від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Златобанк", до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання неправомірними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Златобанк", від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Златобанк".

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третім особам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин