Справа № 812/1272/15
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1272/15

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Михальченко Д.С.,

та

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Рідкісні гази» до Державної податкової інспекції у м.Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.08.2015 №, № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Рідкісні гази» (далі - Позивач) до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.08.2015 № НОМЕР_2, № НОМЕР_1.

В обґрунтування позову зазначено, що у період з 30.06.2015 по 29.07.2015 фахівцями Відповідача здійснена позапланова документальна виїзна перевірка Позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника за лютий 2015 року, висновки якої відображені в акті перевірки від 05.08.2015 № 1/12-09-15/00153301, який отриманий 11.08.2015., за результатами якої винесені податкові повідомлення рішення від 26.08.2015 № НОМЕР_2, яким зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на суму 1951652 грн та застосовані штрафні санкції у сумі 487 913 грн; від 26.08.2015; № НОМЕР_1, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 522 578 грн, податкові повідомлення - рішення отримані Позивачем 27.08.2015, разом на загальну суму 2962143,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішенням, Позивач, по-перше, посилається на порушення Відповідачем порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 № 948, та пунктом 86.4 статті 86 ПК України складання та підписання акту перевірки, оскільки останній не підписаний одним з перевіряючих, а саме, начальником відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту ОСОБА_5

Замість підпису даної посадової особи в акті перевірки та на численних додатках у відповідній графі є рукописна відмітка наступного змісту: «Під час підписання акту перевірки перебуває у щорічній відпустці».

По-друге, Позивач наполягав на порушені Відповідачем строків проведення перевірки. Згідно із наказом Відповідача № 162 перевірка почалась з 30.06.2015 та нібито закінчилася 29.07.2015, тобто тривала 22 робочих дня. Таким чином, станом на 14.08.2015, перевірка, яка призначена за наказом від 30.06.2015 № 162 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Позивача, не оформлена у передбачений законом формі (акт перевірки) та акт перевірки не надісланий Позивачу, що є порушенням строків проведення виїзних перевірок.

З посиланням на вимоги пункту 200.10 статті 200 ПК України наполягав на праві Відповідача провести камеральну перевірку до 20.04.2015 та позапланову документальну до 21.06.2015. Таким чином, наполягав на порушені Відповідачем порядку, строків та підстав проведення перевірки.

Стосовно обставин та висновків акту перевірки Позивач зазначив наступне.

В акті перевірки зазначені порушення Позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, п.198.1, абз. 2 п.198.3, п. 198.4, п.198.5, п.198.6, ст. 198 ПК України у зв'язку з чим завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у сумі 1951652 грн в декларації з ПДВ за лютий 2015 року та завищено залишок непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду (р. 31 декларації за лютий 2015 року) у сумі 522578,00 грн.

За твердженням Відповідача по операціям з експорту у червні 2014 року по взаємовідносинам з Viza Trade OU, Естонія, ПАТ «Рідкісні гази» для виробництва ксенону у кількості 80,447 м.куб витрачено 14192547,43 грн, а отримано коштів у сумі 11341815,85 грн, тобто не компенсована вартість матеріалів у сумі 2850731,58 грн:

по операціям на митній території України у липні 2014 року по взаємовідносинам з TOB «Айсблік», ПАТ «Рідкісні гази» для виробництва ксенону у кількості 8,259 м.куб витрачено 1070049,84 грн, а отримано коштів у сумі без ПДВ 362950,00 грн, тобто не компенсована вартість матеріалів у сумі 707099,84 грн;

по операціям з експорту у листопаді 2014 року по взаємовідносинам Viza Trade OU, Естонія, ПАТ «Рідкісні гази» для виробництва криптону у кількості 999,237 м.куб витрачено 1418157,12 грн, а отримано коштів у сумі 1496163,75 грн, тобто вартість затрачених матеріальних ресурсів компенсована та отримано економічний ефект у сумі 78006,63 грн.

Таким чином, за твердженням Відповідача здійснення перелічених операцій направлено на діяльність поза межами господарської діяльності.

Враховуючи положення абзацу 2 пункту 198.3 статті 198 ПК України перевіркою встановлено, що ПАТ «Рідкісні гази» скористався правом формування податкового кредиту по операціям, що не пов'язані з господарською діяльністю (тобто не отримано дохід).

Із зазначеними висновками Відповідача Позивач не згоден, оскільки спірні господарськи операції були виконані в межах основної господарської діяльності із використанням у встановленому порядку придбаної суміші промислових газів, енергоносіїв та необхідних в даному випадку матеріалів. Продукція отримана в результаті господарської діяльності була реалізована за відповідними контрактами за кордон.

Не погоджується із посиланням Відповідача на необхідність застосування при визначені методу собівартості продукції на Методичні рекомендації з формування собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості (далі - Методичні рекомендації), затверджені наказом Міністерства промислової політики України від 09.07.2007 № 373, оскільки не має відношення до зазначеного Міністерства, методичні рекомендації не є обовязковими для застосування.

При цьому Позивач послався на пункт 10 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (далі - Положення (стандарт), собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» і встановлюється підприємством.

На виконання зазначеного нормативного акту був виданий наказ Позивача від 08.04.2014 № 20, яким внесені доповнення до облікової політики підприємства, відповідно до якого при розрахунку собівартості криптону та ксенону необхідно використовувати метод виключення витрат, що відповідає пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», де зазначено, що перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

Якщо використовується метод виключення витрат, один із продуктів, одержаних на виробництві стадії, переділі), вважається основним, а решта розглядаються як попутні.

Метод виключення витрат полягає в тому, що від загальної суми витрат на виробництво зараховується собівартість попутної продукції, і одержана величина вважається собівартістю основного продукту.

Цей метод застосовується тільки за наявності чітко вираженого основного продукту, заради якого і здійснюється весь технологічний процес при невеликій питомій ваги попутної продукції. При цьому повинна забезпечуватися економічно обґрунтована оцінка одержаної попутної продукції.

Попутна продукція виготовляється з однієї сировини разом з основною продукцією, але відрізняється від неї цільовим призначенням, включає в себе меншу частину вартості сировини та матеріалів по відношенню до основної продукції.

Виробнича собівартість попутної продукції приймається на рівні твердої оцінки - споживчої ціни.

За твердженням Позивача при переробці криптоно-ксенонової суміші в червні 2014 року виготовлено дві продукції. Основна продукція - ксенон та попутна - криптон. Обидва види продукції оприбутковані у бухгалтерському обліку на рахунку 26 «Готова продукція», тому що попутна продукція криптон має свою споживчу ціну.

При реалізації продукції дохід від ксенону складає приблизно 85%, а криптону 15%, це дає підставу вважати ксенон основною продукцією, а криптон попутною.

Навів розрахунок собівартості, який за його твердженням відповідає вимогам законодавства.

Наполягав на хибності висновків Відповідача про збитковість господарських операцій, оскільки загальний прибуток від реалізації газів, отриманих від переробки криптоно-ксенонової суміші складає 1433033,24 грн.

Зазначену позицію обґрунтовував посиланням на статтю 142 ГК за якою прибутком (доходом) суб'єкта господарювання є показник фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань. Прибутком є показник усієї господарської діяльності за певний період.

Отже включення тієї чи тієї господарської операції до господарської діяльності, що становить підприємство, не залежить від того прибуткова вона чи збиткова.

Усі операції разом становитимуть підприємницьку діяльність. Якщо визнавати чи не визнавати витрати за кожною операцією окремо залежно від її економічного ефекту, то скористатися пунктом 150.1 стаття 150 ПК було б апріорі неможливо. Оскільки треба було би виключити витрати за всіма збитковими операціями. Платник податку мав би завжди лише позитивне значення бази оподаткування.

За результатами господарської діяльності у 2014 році підприємство отримало прибуток у сумі 721976,00 грн. Податок на прибуток склав 129956,00 грн та сплачений підприємством повністю.

При цьому в неодноразових розрахунках позивач не навів цю суму прибутку (т. 2 а.с. 235-237).

Додатково послався на проведення Відповідачем аналогічної перевірки Позивача, за результатами якої був складений акт від 21.05.2014 № 38/12-09-15/00153301 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів у грудні 2013 року та на рахунок платника у банку за січень 2014 року, лютий 2014 року» (т.2 а.с. 49-51).

При цьому надав лише витяг з акту перевірки та визнав, що під час проведення попередньої перевірки Позивач застосовував інший метод ціноутворення.

Відповідач позов не визнав надав заперечення, в якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Начальник відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту ДПІ у м. Лисичанську ОСОБА_5, яка брала участь у перевірці, під час складання акту перевірки в серпні 2015 року знаходилась у щорічній відпустці у звязку з чим не мала права приймати, підписувати акт перевірки. Але це не вплинуло на зміст та висновки зазначені в акті перевірки, оскільки всі матеріали перевірки ОСОБА_5 відповідно до п. 3 наказу ДПІ «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» до 29.07.2015 були надані керівнику групи для складання акту перевірки.

Таким чином, при складанні акту документальної виїзної перевірки ніяких порушень чинного законодавства з боку посадових осіб Відповідача не було.

З твердженнями Позивача про порушення терміну проведення перевірки не згодний, оскільки перевірка була проведена на підставі відповідного наказу, направлення на перевірку було вручено уповноваженій особі Позивача, яка в свою чергу не висловила зауважень та допустила посадових осіб до перевірки.

Недопущення до проведення перевірки - це спосіб захисту прав платника податків в разі, якщо порушено порядок і підстави призначення перевірки (відповідно до принципів, викладених у статті 55 Конституції України). Якщо платник податків незважаючи на виявлені на його думку порушення з боку посадових осіб контролюючого органу, допустив їх до проведення перевірки, то в майбутньому він втрачає право оскаржити процедурні порушення в суді. Предметом розгляду в суді в такому разі може бути лише суть виявлених порушень податкового законодавства.

В обґрунтування зменшення бюджетного відшкодування та нарахування штрафних санкцій Відповідач зазначив, що за аналізом податкових декларацій з ПДВ за квітень та травень 2014 року, наданих підприємством ПАТ «Рідкісні гази» до ДПІ, було встановлено, що основною причиною виникнення від'ємного значення та як наслідок бюджетного відшкодування, є формування податкового кредиту від постачальників криптоно-ксенонової суміші, електроенергії та води.

У зв'язку з наведеним, в ході проведення перевірки був здійснений аналіз правомірності формування податкового кредиту у відповідності до вимог ст. 39, абз.2 пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України.

Здійснення діяльності Позивачем з переробки криптоно-ксенонової суміші є збитковим у розмірі 2358972,20 грн (16638749,47 грн - 14279777,27 грн). Для об'єктивного визначення саме збиткових операції в розрізі контрагентів, з якими Позивач уклав господарські договори (угоди, контракти, тощо) завідомо направлені на отримання збитків, в ході проведення перевірки та розгляду даних заперечень був досліджений процес формування собівартості одиниці готової продукції криптону та ксенону.

При оцінці формування собівартості в ході проведення перевірки та розгляду даних заперечень використано Наказ Міністерства промислової політики України від 09.07.2007 № 373, що затверджує Методичні рекомендації з формування собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості (далі - Методичні рекомендації № 373), розроблені Державним інститутом комплексних техніко-економічних досліджень (ДП ДІКТЕД) у відповідності з вимогами національних стандартів бухгалтерського обліку і нормативно-законодавчої бази України.

При вивчені технологічного процесу з отримання ксенону та криптону в ході проведення перевірки був розглянутий «Постійний технологічний регламент дільниці рідких газів № 325», затверджений 12.06.2009 головою правління ПАТ «Рідкісні гази» ОСОБА_6 Згідно наведеного документу встановлено, що переробка криптоно-ксенонової суміші є єдиним технологічним процесом, в результаті якого оприбутковуються два види продукції криптон та ксенон (встановлена продуктивність дільниці: для криптону - 3515 м.куб/рік та для ксенон - 247 м.куб/рік).

Пунктом 15 Методичних рекомендацій № 373 встановлена доцільність і використання способу калькулювання собівартості «розподілення витрат» який застосовується для комплексних виробництв, де одночасно отримують кілька видів основних продуктів та відсутня попутна продукція. За цим способом загальні витрати на виробництво розподіляються між отриманими продуктами пропорційно економічно обґрунтованим коефіцієнтам. З рахуванням особливостей виробництва ці коефіцієнти встановлюються виходячи з норм виходу окремих продуктів з одиниці сировини, співвідношення витрат на обробку, сукупних споживчих властивостей, фізико-хімічних властивостей тощо. Розрахунок визначення собівартості одиниці продукції за цим методом наведено в акті перевірки.

Стверджував, що за січень 2015 року згідно даних бухгалтерського обліку по рахунку 26 «Готова продукція» собівартість одиниці продукції за позицією «аргон в/с» склала 220,68грн (23612,66 грн/107 балонів), а реалізація продукції склала 38 балонів по ціні 166,67 грн, що підтверджено накладними.

Таким чином, за видатковими накладними від 13.01.2015 № 1881, від 20.01.2015 №1902, від 20.01.2015 № 1906, від 22.01.2015 № 1936 не вірно визначено базу оподаткування податком на додану вартість в частині товарів, що фактично реалізовані за ціною нижче собівартості та не складено додаткової накладної. Що призвело до заниження податкового зобов'язання по рядку 1 Декларації з ПДВ у сумі 216 грн.

Згідно даних бухгалтерського обліку по рахунку 26 «Готова продукція» собівартість одиниці продукції за позицією «зварювальна суміш» склала 216,18 грн (13187,27 грн/61 балонів), а реалізація продукції склала 28 балонів по ціні 166,67 грн, що підтверджено накладними.

Таким чином, за видатковою накладною від 27.01.2015 № 1941 не вірно визначено базу оподаткування податком на додану вартість в частині товарів, що фактично реалізовані за ціною нижче собівартості та не складено додаткової накладної. Зазначене призвело до заниження податкового зобов'язання по рядку 1 Декларації з ПДВ у сумі 40 грн.

Згідно даних бухгалтерського обліку по рахунку 26 «Готова продукція» собівартість одиниці продукції за позицією «кисень зріджений» склала 115,78 грн (177377,37 грн/1532 балонів), а реалізація продукції склала 360 балонів по цінам реалізації, дані наведені в таблиці та підтверджено накладними.

Таким чином, за видатковими накладними від 13.01.2015 № 1881, від 13.01.2015 №1882, від 14.01.2015 № 1895, від 20.01.2015 № 1902, від 21.01.2015 № 1926, від 22.01.2015 № 1938, від 23.01.2015 № 1933, від 27.01.2015 № 1944, від 28.01.2015 № 1948 не вірно визначено базу оподаткування податком на додану вартість в частині товарів, що фактично реалізовані за ціною нижче собівартості та не складено додаткової накладної.

За твердженням Відповідача зазначене призвело до заниження податкового зобов'язання по рядку 1 Декларації з ПДВ у сумі 876 грн.

За лютий 2015 року згідно даних бухгалтерського обліку по рахунку 26 «Готова собівартість одиниці продукції за позицією «азот 1с» склала 87,78 грн (45048,52 грн/565 балонів), а реалізація продукції склала 64 балонів по ціні 83,33 грн, що підтверджено ними.

Таким чином, за видатковою накладною від 05.02.15 № 1977 не вірно визначено базу оподаткування податком на додану вартість в частині товарів, що фактично реалізовані за нижче собівартості та не складено додаткової накладної.

Вищенаведені сім абзаців викладені фактично мовою оригіналу заперечень Відповідача від 22.09.2015 (т.1 а.с. 142-143), не в повній мірі відповідають обставинам справи за предметом дослідження та кількісними показниками.

Отже дійшовши висновку, що операції по реалізації ксенону у червні 2014 року та липні 2014 року є такими, що не пов'язані з господарською діяльністю в ході проведення перевірки та розгляду заперечень встановлено наступну суму податкового кредиту, що були задекларовані Позивачем по рядку 10.1 декларації з ПДВ, але використані не в межах господарської діяльності.

Правову позицію обґрунтовував порушенням Позивачем абз.2 п. 198.3, п. 198.5 ст.198, п. 189.1 ст.189 Податкового кодексу України які призвели до заниження податкового зобов'язання по р.1 Декларації з ПДВ у сумі 2471851 грн., у т.ч. в червні 2014 року у сумі ПДВ - 2333850 грн, в липні 2014 року у сумі ПДВ - 138001 грн.

Під час судового розгляду сторони надавали додаткові пояснення (т.1 а.с. 206-208, т.2 а.с. 7-10, 36-43, 65-67, 98-99, 154-158, 238-247).

Додаткові пояснення сторін в судовому засіданні були направлені на деталізацію обставин викладених в позовній заяві, запереченнях проти позову з метою усунення протиріч.

Протиріччя в поясненнях мали місце як у Позивача так і у Відповідача, у звязку з чим суд пропонував сторонам письмово викладати клопотання по справі та пояснення.

Зокрема в позовній заяві Позивач стверджує, що враховуючи кількість виходу, собівартість одиниці основної продукції становить 133454,63 грн (ксенон), а попутної 1 755,44 грн (криптон) (т.1 а.с. 8).

На сторінці 9 позову зазначено, що загальна сума реалізації криптону та ксенону складає 13200933,040 грн (т.1 а.с.9).

На наступній сторінці Позову зазначено, що загальні затрати по переробці криптоно-ксенонової суміші склали 13902640,73 грн.…

Грошові кошти за часткову реалізацію отримані у сумі 14 802 758,96 грн. Чистий дохід від цієї операції склав 900118,23 грн. Позивач у цілому збитків не поніс.

Загальний прибуток від реалізації газів, отриманих від переробки криптоно-ксенонової суміші складає 1433033,24 грн (т.1 а.с. 10).

Таким чином, наявні розбіжності як в сумах отриманих від реалізації так і в розмірі прибутку.

У додаткових поясненнях від 30.10.2015 зазначено про отримання Позивачем сировини для виготовлення інертних газів на суму 16285665,58 грн, у т.ч. ПДВ - 2714277,60 грн = 13571387,98 грн (сировина без ПДВ) (т.2. а.с. 26, 39).

Також в зазначених поясненнях Позивач зазначає, що собівартість одиниці продукції криптона становить 777,85 грн, ксенона - 147410,06 грн це за розрахунком Відповідача, та собівартість за власним розрахунком:

- криптон 800578,088x1,136851353=910138,12:1252,03=726,929 грн;

- ксенон 800578,088x16,2289011=12992502,61:87,706=148136,99 грн.

Зазначені розбіжності були предметом дослідження під час розгляду справи.

Судом приймались заходи для повного та обєктивного розгляду справи у тому числі шляхом витребування додаткових доказів, надання часу сторонам для проведення звірки розрахунків, вирішення питання щодо призначення експертизи (т.1 а.с.47-133, т.1 а.с. 147-192, т.1 а.с. 222, т.2, а.с. 111-153, 174-234).

Сторони відмовились від проведення судових експертиз в межах даної справи, вважали за необхідне розглянути справу на підставі наданих сторонами доказів.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до наступного.

Позивач - публічне акціонерне товариство «Рідкісні гази», зареєстрований як юридична особа виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області 03.04.1997, що підтверджується інформацією, зазначеною в свідоцтві про державну реєстрацію серії А00 № 190687 та зареєстрований як платник податку на додану вартість 08.09.1997 (т.1 а.с. 13-18).

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Повноваження відповідача визначені у тому числі статтю 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

У відповідності до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України, контролюючими органами України є органи державної податкової служби - щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2. цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

З урахуванням викладеного та вимог статей 17, 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначена справа відносяться до юрисдикції адміністративних судів, оскільки учасником спору є суб'єкт владних повноважень (орган державної податкової служби, наділений публічно-владними повноваженнями).

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Межі перевірки дій субєкта владних повноважень визначені частиною третьою статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини другої статті 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Порядок проведення перевірок органами державної податкової служби визначений ПК України. Так, відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пунктом 86.3 статті 86 ПК України, акт документальної виїзної перевірки, що визначений статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом 5 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку.

Відповідно до частини третьої розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 за № 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року за № 34/18772 (далі - Порядок № 984):

- акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби;

- акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками.

Згідно із пунктом 2.5 частини 2 розділу II Порядку № 984, вступна частина акту документальної перевірки повинна містити посади, назву структурного підрозділу, найменування органу державної податкової служби, звання, прізвища, імена, по батькові посадових (службових) осіб, що проводили перевірку.

Позивачем заявлена сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника за лютий 2015 року у розмірі 1951652,00 грн, яка відображена у податковій декларації з ПДВ, поданій за лютий 2015 року (від 20.03.2015 № НОМЕР_3), однак надана декларація не містить цих даних (т.1 а.с. 85).

08.05.2015 Позивачем був поданий розрахунок суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до 01.02.2015, в якому зазначена сума залишку відємного значення попередніх звітних періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку 1951652,00 грн (т.1 а.с. 90).

12.05.2015 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування за лютий 2015 року в розмірі 1951652,00 грн (т.2 а.с.113). Зазначена заява послугувала підставою для проведення Відповідачем перевірки.

Згідно із пунктом 78.1.8 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у тому числі у разі якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень;

Наказом Відповідача від 30.06.2015 № 162 була призначена документальна позапланова виїзна перевірка та складені відповідні направлення на перевірку (т.1 а.с.166-169).

Направленнями на перевірку від 30.06.2015 № 16, № 17, № 18 повідомлено головного бухгалтера Позивача про проведення спеціалістами податкової інспекції документальної позапланової виїзної перевірки (т.1 а.с. 167-169).

На запит податкового органу від 30.07.2015 № 320/09 позивачем надано витребувані документи (т.1 а.с. 170-171).

Таким чином, наказ та направлення на перевірку були вручені уповноваженому представнику Позивача в порядку, визначеному статтею 81 ПК України.

Зазначені обставини визнаються сторонами.

Згідно із наказом Відповідача № 162 та відповідними направленнями перевірка розпочалась 30.06.2015.

В наказі № 162 зазначена тривалість перевірки 22 робочих дня та термін її закінчення 29.07.2015, без урахування терміну складання акту перевірки.

Відповідно до пункту 200.11 статті 200 ПК України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

На підставі Закону № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» з 01 липня 2015 року призупиняється дія підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78, абзацу четвертого пункту 82.4 статті 82, пункту 200.11 статті 200 цього Кодексу, а також дія пункту 200.14 статті 200 цього Кодексу в частині проведення документальних позапланових виїзних перевірок.

Приймаючи до уваги призначення Відповідачем у визначений спосіб перевірки та допуск Позивачем уповноважених осіб до перевірки, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень Позивача в частині порушень призначення та проведення перевірки.

Таким чином, розпочавши перевірку до 01.07.2015 уповноважені особи Відповідача зобовязані були її завершити.

За результатами перевірки складено акт від 05.08.2015 № 1/12-09-15/00153301 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Рідкісні гази» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника за лютий 2015 року» (далі - акт № 1/12) (т.1 а.с. 19-36, 147-164).

Згідно із пунктом 2 розділу IV Порядку № 948 акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, та реєструється в органі державної податкової служби протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів), з дотриманням визначених у пункті 5 цього розділу вимог щодо реєстрації актів документальних перевірок.

Згідно із службовою запискою від 27.07.2015 начальник відділу перевірок ОСОБА_5 передала матеріали перевірки керівнику групи перевірки (т.3 а.с. 12-19).

Зазначена інформація кореспондується з поясненнями представника Відповідача в частині складання Акту перевірки з урахуванням матеріалів наданих всіма учасниками перевірки.

Системний аналіз Порядку № 948 свідчить, що не підписання акту посадовою особою, яка проводила перевірку не тягне за собою недійсність висновків акту або якісь обмеження в його застосуванні.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що предметом спору є правомірність податкових повідомлень рішень, суд критично оцінює твердження Позивача про неможливість застосування акту перевірку в наслідок його не підписання посадовою особою яка знаходилась у відпустці.

У висновках акту № 1/12 зазначені порушення Позивачем вимог п. 44.1 ст.44, п. 188.1, п. 189.1 ст.189, п. 198.1, абз. 2 п. 198.3, п. 198.4, п. 198.5, п. 198.6, ст.198 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) у звязку з чим завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у сумі 1951652,00 грн в декларації з ПДВ за лютий 2015 року та завищено залишок непогашеного відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду (р. 31 декларації за лютий 2015 року) у сумі 522578,00 грн (т.1 а.с. 19-36).

На підставі зазначеного акту перевірки Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «В» від 26.08.2015 № НОМЕР_1, яким встановлено зараховане завищення відємного значення, яке було враховане у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди у сумі 522578,00 грн (т.1 а.с. 37) та податкове повідомлення-рішення від 26.08.2015 № НОМЕР_2, яким встановлено суму завищення бюджетного відшкодування у сумі 1951652,00 грн та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 487913,00 грн (т.1 а.с. 38).

Не погодившись з актом перевірки Позивач подав до ДПІ у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області заперечення від 14.08.2015 № 342/09 (т.2 а.с. 19-25).

Листом від 21.08.2015 № 810/15.30-13 Відповідач, розглянувши подані заперечення, повідомив Позивача про обґрунтованість висновків в акті перевірки від 05.08.2015 № 1/12-09-15/00153301 (т.2 а.с. 11-17).

Сторонами визнано, що предметом перевірки були нижче наведені угоди за участю Позивача на підтвердження реальності, яких Позивачем надані документи.

За договором № АМК-1479-2013-пст від 04.07.2013 (т.1 а.с. 92-93) та додатковими угодами від 04.04.2014 № 2 (т.1 а.с. 94), від 05.05.2014 № 3 (т.1 а.с. 94 - зворотній бік), Позивач придбав у публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» частину криптоно-ксенонової суміші переробленої та реалізованої за спірними операціями.

На підтвердження зазначеної угоди Позивачем надані податкова накладна від 04.04.2014 № 1447 (т.1 а.с. 95-96), податкова накладна від 07.05.2014 № 2245 (т.1 а.с. 97), рахунок фактура № 70/360 від 04.04.2014 (т.1 а.с. 98), рахунок фактура № 70/665 від 07.05.2014 (т.1 а.с. 98 - зворотній бік), товарно-транспортна накладна від 04.04.2014 (т.1 а.с. 99), товарно-транспортна накладна від 07.05.2014 (т.1 а.с. 100).

Оплата за придбання зазначеної продукції з урахуванням ПДВ здійснена платіжними дорученнями (т. 2 а.с. 176-195).

Другу частину криптоно-ксенонової суміші для переробленої та реалізованої за спірними операціями Позивач придбав за договором з ПАТ «Дніпровським металургійний комбінатом ім. Ф.Е. Дзержинського» № 13-1685-06 від 30.08.2013 (т.1 а.с. 101), та додатковою угодою №3 (т.1 а.с. 102-103).

На підтвердження реальності зазначеної угоди надані рахунок № 3050/0 від 09.04.2014 (т.1 а.с. 104-105), податкова декларація від 09.04.2014 № 279 (т.1 а.с. 106-107), товарно-транспортна накладна від 09.04.2014 (т.1 а.с. 108).

Оплата за придбання зазначеної продукції з урахуванням ПДВ здійснена платіжними дорученнями (т. 2 а.с. 196-197).

28.11.2013 Позивачем був укладений контракт з покупцем Viza Trade OЬ, Естонія. На підставі укладеного контракту купівлі-продажу від 28.11.13 № 13/2811 та додаткової угода №2 від 10.06.2014 (т.1 а.с. 111) ПАТ «Рідкісні гази» (Продавець) продає, а «Viza Trade OU» (Покупець) купує товар (ксенон - у кількості 80,447 м куб загальною вартістю - 958928,24 доларів США). За наведеним контрактом фактичне вивезення товару за межі митної території України підтверджено ВМД від 19.06.2014 № 702190000/2014/001516 на суму фактурної (статистичної) вартості 11341815,82 грн - контракту від 28.11.2013 № 13/2811 (т.1 а.с. 109-111).

На підставі укладеного контракту купівлі-продажу від 28.11.2013 № 13/2811 та додаткової угоди від 25.11.2014 № 4 ПАТ «Рідкісні гази» (Продавець) продає, а «Viza Trade OU» (Покупець) купує товар (криптон - у кількості 999,237 м куб загальною вартістю - 99923,70 доларів США). За наведеним контрактом фактичне вивезення товару за межі митної території України підтверджено ВМД № 702190000/2014/002036 від 30.11.2014 на суму фактурної (статистичної) вартості 735117,45 грн та ВМД від 30.11.2014 №702190000/2014/002038 на суму фактурної (статистичної) вартості 761046,3 грн (т. 1 а.с. 118-125).

На підтвердження зазначених угод Позивачем надані контракти, додаткові угоди митні декларації, рахунки, виписки (т.1 а.с. 109-125).

08.07.2014 між Позивачем та TOB «Айсблік» () був укладений договір № 145/14-сб (т.1 а.с.126-127). На виконання умов цього договору та додаткової угоди від 29.12.2014 на адресу покупця ПАТ «Рідкісні гази» реалізовано залишок ксенону у кількості 7,259 м.куб., що підтверджено видатковою накладною від 11.07.2014 № 1145 був реалізований у липні 2014 року на суму з ПДВ 435540,00 грн, без ПДВ - 362950,00 грн, з яких ПДВ - 72590,00 грн (т.1 а.с. 130 зворотній бік).

На підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Айсбік» Позивачем надані договір постачання від 08.07.2014 № 145/14-сб (т.1 а.с. 126-127), додаткова угода №1 від 29.12.2014 (т.1 а.с. 128), специфікація від 08.08.2014 № 1 (т.1 а.с. 129), рахунок на оплату № 777 від 11.07.2014 (т.1 а.с. 130), видаткова накладна від 11.07.2014 № 1145 (т.1 а.с. 130 - зворотній бік), податкова накладна від 11.07.2014 № 41 (т.1 а.с. 131), виписка по рахунку №7200 з 22.09.2014 по 22.09.2014 (т.1 а.с. 132), товарно-транспортна накладна №Р1145 від 11.07.2014 (т.1 а.с. 133).

Сторонами визнається інформація наявна в зазначених договорах та бухгалтерських документах складених на виконання договорів, а також факт дослідження зазначених документів під час перевірки Відповідачем.

На підтвердження правомірності обраного способу розподілу витрат Позивачем був наданий наказ про облікову політику від 08.04.2014 № 20, бухгалтерська довідка від 19.06.2014 про розподіл виробничих витрат між продукцією (т.1 а.с. 50), акт від 19.06.2014 №22 обліку переробки ксенонової суміші (т.1 а.с.51). При цьому Позивачем визнано, що при попередніх перевірках проведених Відповідачем зазначений наказ не застосовувався (т.1 а.с. 52).

Також, на підтвердження придбання сировини, виготовлення продукції, визначення собівартості виготовленої продукції Позивачем до матеріалів справи надані: податкова накладна від 15.05.2014 № 536/27 (т.2 а.с. 115); податкова накладна від 20.05.2014 № 864/27 (т.2 а.с. 116); податкова накладна від 21.05.2014 № 945/27 (т.2 а.с. 117); податкова накладна від 03.06.2014 №55/27 (т.2 а.с. 118); податкова накладна від 05.06.2014 №130/27 (т.2 а.с. 119); податкова накладна від 17.06.2014 № 668/27 (т.2 а.с. 120); податкова накладна від 28.06.2014 № 1178/27 (т.2 а.с. 121); податкова накладна від 13.05.2014 №59 (т.2 а.с. 122); податкова накладна від 10.06.2014 № 1 (т.2 а.с. 123); акт від 20.06.2014 № 45 (т.2 а.с. 12); акт від 20.06.2014 № 46 (т.2 а.с. 125); податкова накладна від 20.06.2014 № 45 (т.2 а.с. 126), податкова накладна від 20.06.2014 № 46 (т.2 а.с. 127), акт (т.2 а.с. 128); видаткова накладна від 16.04.2014 № 672 (т.2 а.с. 129); накладна від 15.05.2014 № 248 (т.2 а.с. 130); накладна від 16.05.2014 № 2/1605 (т.2 а.с. 19); видаткова накладна від 11.06.2014 № об-000183 (т.2 а.с. 132).

Сторонами визнана реальність господарських операцій та відповідність первинних бухгалтерських документів фактичним обставинам.

Між сторонами існує спір щодо методу визначення собівартості продукції. За твердженням Позивача в наслідок переробки продукції отримується основний продукт ксенон та попутний криптон. Відповідач наполягає на наявності двох рівнозначних продуктів.

Суперечності між сторонами стосувались застосування різних методик формування собівартості продукції. Основна різниця формування собівартості продукції стосувалась наступного.

За розрахунками Позивача внаслідок переробки криптоно-ксенонової суміші отримувався основний та попутний продукт, за твердженням Відповідача обидва продукти були основними.

За розрахунками Позивача собівартість: ксенону за одиницю продукції складає 133454,64 грн., криптону за одиницю продукції складає 1755,4грн.

За розрахунками Відповідача собівартість: ксенону за одиницю продукції складає 147410,06 грн, криптону за одиницю продукції складає 777,85грн.

Сторонами фактично визнаються та підтверджуються вищенаведеними бухгалтерськими документами спірні операції щодо їх здійснення в часі, кількості, придбання, переробки та реалізації продукції нижче собівартості.

Більш того сторони визнають, що незважаючи на застосування різних методів формування собівартості загальна собівартість виробленої продукції отриманої в результаті переробки криптоно-ксенонової суміші - окремо ксенону та окремо ксенону складає - 13902633,19 грн.

Суд критично оцінює посилання Позивача на договір постачання криптону на користь ТОВ «Еіргаз», як на порівняльний приклад та обґрунтування ціни криптону з наступних підстав (т.2 а.с. 114, 133-143). Зазначений договір не був предметом дослідження під час перевірки, надані документи не містять даних про собівартість криптону, відсутні дані про фактичну реалізацію газу (платіжні документи), відповідно відсутні визначальні критерії які є предметом спору по справі.

На підставі вищенаведених первинних бухгалтерських документів Відповідач дійшов висновку зазначеному в акті № 1/12, що для виробництва криптону у кількості 1252,03 м.куб. та ксенону у кількості 87,706 м.куб. використано 1423,372 м.куб сировини, при цьому загальна сума витрат згідно бухгалтерських розшифрувань склала 13902640,73 грн. Зазначена сума витрат кореспондується з розрахунками Позивача (т.1 а.с. 10, т.2 а.с. 42, 236).

З вищевикладеного випливає, що фактична вартість реалізації готової продукції (криптон та ксенон) за червень, липень та листопад 2014 року складає без ПДВ - 13 200 929,00 грн відповідно до ВМД від 19.06.2014 № 702190000/2014/001516 на суму фактурної (статистичної) вартості 11341815,82 грн + ВМД від 30.11.2014 № 702190000/2014/002036 на суму фактурної (статистичної) вартості 735117,45 грн. + ВМД від 30.11.2014 №702190000/2014/002038 на суму фактурної (статистичної) вартості 761046,30 грн + податкова накладна від 11.07.2014 № 41 на суму 435540,00 грн з урахуванням ПДВ (ПДВ 72590,00 грн), без урахування ПДВ 362950,00 грн, що підтверджується також підприємством в таблиці щодо реалізації продукції, яка була надана Позивачем суду під час розгляду справи (т.2 а.с.237).

11341815,82 грн +735117,45 грн +761046,30 грн +362950,00 грн = 13200929,57 грн. Якщо до останньої операції додати ПДВ в сумі 72590,00 грн (реалізація в межах України) сума складе 13273519,57 грн.

Сторонами визнано, що під час проведення перевірки Позивача не було досліджено операцію по реалізації криптону (999,882 м.куб.) TOB «Айсблік» відповідно до податкової накладної від 27.03.2015 № 78 у розмірі 2529421,00 грн, в т.ч. ПДВ 421570,25 грн. Залишок від останньої переробки відповідно до додаткової угоди від 29.12.2014 № 1 до договору від 08.07.2014 № 145/14 складає 252,793 м.куб на суму 639495,50 грн, у т.ч. ПДВ 106582,58 грн (без ПДВ у розмірі 532912,92 грн). Вищевказана податкова накладна зазначена в таблиці щодо реалізації продукції, яка була надана Позивачем суду під час розгляду справи (т.2 а.с.237).

В останніх судових засіданнях Позивач в чергове намагався змінити розрахунки зазначивши загальні витрати 16 638 845,75 грн, реалізацію за кордон в сумі 12837979,57 грн, реалізацію по Україні 1075035,50 грн, всього реалізація в сумі 13913015,07 грн. Тобто Позивачем не обґрунтовано включений до зазначеної суми реалізації дохід в сумі 106582,58 грн за операцією по реалізації криптону (999,882 м.куб.) TOB «Айсблік» відповідно до податкової накладної від 27.03.2015 № 78 у розмірі 2529421,00 грн, в т.ч. ПДВ 421570,25 грн, яка не увійшла до періоду за який було здійснено перевірку, що було визнано сторонами (т.2 а.с. 237).

При цьому з урахуванням курсової різниці в сумі 1601829,48 грн, на розрахунковий рахунок отримано 15514844,55 грн (т.3 а.с. 38-40).

З урахуванням викладеного судом встановлено, що для виробництва криптону та ксенону по спірних операціях було понесено витрати на загальну суму 13902640,73 грн (без урахування ПДВ), а реалізовано продукцію (криптон та ксенон) на експорт та на митній території України за період червень, липень, листопад 2014 року у розмірі 13200929,60 грн (без нарахування ПДВ), або 13273519,57грн з ПДВ по одній операції в межах України.

Зазначений висновок зроблений на підставі сум фактурної (статистичної) вартості. Даних вантажно-митних декларацій та отриманих Позивачем коштів на розрахунковий рахунок позивача в наступному порядку:

10.07.2014 року - 4780600,00 грн;

14.07.2014 року - 1557945,00 грн;

15.07.2014 року - 1557945,00 грн;

12.09.2014 року - 3636874, 00 грн.

Разом надійшло 11 533 364,3 грн.

Вищевказані кошти надійшли на підставі укладеного Контракту купівлі-продажу від 28.11.2013 № 13/2811 та Додаткової угода від 10.06.2014 № 2 з Viza Trade OU, Естонія. Відповідно до ВМД від 19.06.2014 № 702190000/2014/001516 сума фактурної (статистичної) вартості складає 11341815,82 грн, таким чином, Позивачем отримано курсову різницю від валютної виручки в розмірі 191548,45 грн.

22.09.2014 позивачем отримано кошти у розмірі 435540,00 грн, в т.ч. ПДВ 72590,00 грн, без ПДВ 362950 грн відповідно до укладеного договору постачання від 11.07.2014 №145/14-сб з TOB «Айсблік». Позивач стверджує, що по даній операції отримав 1075035,50 грн. не підтверджуючи документально (т.3 а.с. 40).

22.02.2015 ПАТ «Рідкісні гази» отримано кошти у розмірі 2 158 352,06 грн;

26.02.2015 - у розмірі 749 427,60 грн.

Разом надійшло коштів 2 907 779,66 грн.

Вищевказані кошти надійшли на підставі Контракту купівлі-продажу від 28.11.13 №13/2811 та Додаткової угода від 25.11.2014 № 4 з Viza Trade OЬ, Естонія.

Відповідно до ВМД від 30.11.2014 № 702190000/2014/002036 на суму фактурної (статистичної) вартості складає 735117,45 грн та ВМД від 30.11.2014 №702190000/2014/002038 на суму фактурної (статистичної) вартості складає 761046,30 грн, а разом 1496163,75 грн, тобто підприємством отримано курсову різницю від валютної виручки в розмірі 1411615,91 грн.

Враховуючи все вищевикладене загальна сума коштів, що надійшла на розрахунковий рахунок ПАТ «Рідкісні гази» складає 14804093,96 грн в результаті реалізації готової продукції, а саме криптону та ксенону. Курсова різниця від валютної виручки складає 1 603 164, 36 грн.

14804093,96 грн (всі кошти які надійшли на рахунок) - 1603164,36 грн (курсова різниця) = 13200929,60 грн кошти отримані від реалізації продукції.

Тобто підприємством отримано дохід лише від курсової різниці як позитивне значення курсових різниць.

Позивач, стверджував про отримання грошових коштів на поточній рахунок від усіх операцій 15335671,58 грн (з урахуванням курсової різниці) + 179172,58 грн (ПДВ) = 15514844,55 грн. (т.2 а.с. 36-43, т.3 а.с. 38-40).

Операції з продажу товарів за межами території України, задекларовані на внутрішній митниці оподатковується по нульовій ставці ПДВ (отримали б ПДВ 2420572,42 грн, якщо реалізація була б на митній території), заявлена сума на бюджетне відшкодування 1951652,00 грн.

Очікуючи отримати бюджетне відшкодування, згідно чинного законодавства, доход підприємства склав би 17 466 496,55 грн (т.2 а.с. 36-43).

Таким чином, Позивач фактично визнає отримання прибутку лише за рахунок курсової різниці та бюджетного відшкодування. Вільно трактуючи норми Податкового Кодексу України Позивач стверджує: «…з точки зору чинного законодавства бюджетне відшкодування ПДВ є нічим іншим, як доходом, а отже його суму впливає на розмір прибутку» (т.2.а.с.37). При цьому зазначений прибуток Позивач не зазначає в декларації про прибуток.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) як господарську діяльність у цьому Кодексі розуміють діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Пунктом 1 статті 42 ГК України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, підприємство здійснює господарську діяльність з метою одержання прибутку на власний ризик, а не за рахунок держави.

Підпунктом 14.1.36 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) підчас здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Дана позиція слідує зі змісту підпункту 14.1.231 ПК України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно із абз.2 п. 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку».

Крім того, п. 198.5 ст.198, п.189.1 ст.189 ПК України передбачено: п. 198.5 ст.198 Платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно пункту 189.1 статті 189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

В постанові Верховного суду України від 09.06.2015 № 817/2197/13-а, прийнятій у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська фабрика гофротари» до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень висловлена правова позиція згідно із якою при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції. Віднесення таких операцій до господарських можливе у випадках обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість. З вищевикладеного випливає, що платник податку може при здійсненні господарської операції отримати збиткові операції, але лише якщо доведе економічну причину чи ділову мету укладення договорів за ціною нижчою чим собівартість.

В даному випадку причину реалізації продукції Позивач обґрунтував застосуванням особистої методики визначення собівартості, отриманням бюджетного відшкодування та курсової різниці (т.2 а.с. 36-43).

При цьому Позивач зазначив, що реалізовував продукцію за отриманою пропозицією, тобто пропозиція надходила від Покупця (т.3 а.с. 38). Надав частину із зазначених комерційних пропозицій та не навів жодної пропозиції за якою пропонував реалізувати продукцію Продавець в даному випадку Позивач.

Також представники Позивача не змогли пояснити, чому за інформацією ДФС України у спірний період на інших митницях оформлення «криптону» здійснюється за рівнем митної вартості від 47,63 дол. США до 149,97 дол. США і лише операції Позивача на Луганській митниці за рівнем 28,65 дол. США .

В судовому засіданні представники позивача пояснили, що вирішення даної справи має суттєве значення для подальшої господарської діяльності, оскільки у звітному періоді 2015 року Позивач продовжує використовувати впроваджену методику оцінки собівартості та реалізацію промислових газів за ціною нижче собівартості.

Таким чином Позивач створює системну діяльність формування доходу підприємства за рахунок бюджетного відшкодування при реалізації продукції за кордон по нульовій ставці.

В розумінні статті 42 ГК України законодавець передбачив одержання прибутку та здійснення господарської діяльності з метою одержання прибутку на власний ризик, а не за рахунок держави.

Системний аналізу норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції. Разом з тим, необхідно врахувати, що віднесення таких операцій до господарських можливе у випадках обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість.

Згідно із пунктом 14.1.71 статті 14 ПК України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом

Статтею 39 ПК України визначені різні способи визначення ціни та обставини які враховуються при її собівартості, серед яких відсутній спосіб отримання прибутку обраний Позивачем.

При оцінці зміненого під час судового розгляду обґрунтування позову в частині наявності мети отримати дохід за рахунок курсової різниці суд виходить з наступного.

Позивач стверджував, що податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2014 рік від 04.02.2015 (т.1 а.с. 54-55) не є предметом спору та не має значення для предмету спору. Про те зазначеною позицією неможливо погодитись з огляду на наступне.

В судовому засіданні 08.09.2015 Відповідачем, разом із додатковими поясненнями надана декларація Позивача з податку на прибуток від 30.06.2015 зі змістом якої погоджується Позивач (т.3.а.с. 42-47). При цьому Позивач визнає, що дана декларація у розділі інші доходи не містить показників доходу від курсової різниці, а розділ позитивного значення курсових різниць містить прочерк (т.3 а.с. 42).

Згідно із вимогами пункту 135.4, статті 135, підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 151 ПК України дохід у вигляді курсових різниць під час реалізації криптону та ксенону не входить до складу доходу отриманого від реалізації товару.

Твердження Позивача про намір задекларувати дохід від курсової різниці отриманий по спірним операціям у 2015 році не може бути взяте до уваги, оскільки спірні операції не співпадають в часі з періодом декларування у 2015 році.

Приймаючи до уваги віднесення законодавцем доходу від курсової різниці до іншого доходу, не декларування Позивачем зазначеного доходу у перевіряємий період, суд критично оцінює зазначене обґрунтування Позивача і вважає його таким, яке не впливає на правомірність прийнятого Відповідачем рішення.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленої в Постанові від 01.04.2008, справа № 08/91, намір одержати дохід лише в обраний позивачем спосіб - шляхом відшкодування ПДВ з бюджету - не можна розглядати як самостійну ділову мету.

За наведених обставин наявність у покупця належно оформлених документів, необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцем податкових накладних, не є підставою для відшкодування ПДВ, оскільки позивачем не доведено і судом не встановлено об'єктивність та поважність причин продажу товару за ціною, нижчою від ціни придбання…

Враховуючи правову позицію Верховного суду, приймаючи до уваги, що Позивач не довів тієї обставини, що при визначенні ціни товарів (робіт, послуг) під час укладення договорів сторони виходили із оцінки ситуації на відповідному ринку, а також володіли достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги) та ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг), і взагалі не обґрунтував наявність розумних економічних або інших причин (ділової мети) укладення угод купівлі-продажу та надання послуг за цінами, нижчими від виробничої собівартості, то прийняття спірних податкових повідомлень-рішень є правомірним.

З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не належать.

У звязку із відмовою в задоволені позову судові витрати зі сплати судового збору позивачу не відшкодовуються. На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні 09 грудня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини 2 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Рідкісні гази» до Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.08.2015 №, № НОМЕР_1 відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 14 грудня 2015 року.

Суддя ОСОБА_7