Справа № 826/11781/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Беспалова О.О.,

при секретарі судового засідання Гнідіній М.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: Янко М.І., Желіховський В.М.,

від відповідача Килівник Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Авіатехсервіс» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Авіатехсервіс» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.09.2013 № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року було зупинено апеляційне провадження у справі до надання доказів представником ТОВ «Авіатехсервіс».

У зв'язку з усуненням обставин, що були підставою для зупинення провадження у справі, 03 грудня 2015 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні представники позивача вимоги апеляційної скарги підтримали, просили апеляційну скаргу задовольнити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року скасувати.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Авіатехсервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток при взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Грант Тайм» за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 08.04.2015 № 11/26-58-22-07-11/33234653 (далі по тексту - акт перевірки), в якому контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 039 781,00 грн.; та пункту 198.1 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит на суму 1 098 320,00 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом було винесено податкові повідомлення - рішення від 28.04.2015:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1 299 726,00 грн., у тому числі за основним платежем - 1 039 781,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 259 945,00 грн.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1 372 900,00 грн., у тому числі за основним платежем - 1 098 320,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 274 580,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень- рішень до податкових органів скарги позивача було залишено без розгляду.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 28.04.2015 № та № протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з контрагентом ТОВ «Грант Тайм» в період, що перевірявся, не мали реального характеру, не підтверджуються первинними документами, що супроводжують господарські операції такого роду, та, виходячи з цього, прийшов до висновку, що визначення контролюючим органом підприємству податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток є правомірним.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені позивачем суми бюджетного відшкодування за період, що перевірявся, за висновками контролюючого органу не підлягають відшкодуванню, оскільки договори, укладені позивачем з його контрагентом ТОВ «Грант Тайм» є такими, що укладені без мети настання реальних наслідків, а первинні документи, підписані сторонами на їх виконання, не підтверджують фактичного здійснення господарських операцій, контрагент є фіктивним.

Колегія суддів звертає увагу, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що в періоді, за який проведено перевірку, позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Грант Тайм».

Судом першої інстанції встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Авіатехсервіс» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Грант Тайм» (постачальник) в особі директора ОСОБА_5 було укладено договір поставки від 30.01.2013 № 21.

За умовами вказаного договору постачальник зобов'язується доставляти і передавати на умовах та у встановлені даним договором строки товар, а покупець зобов'язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах даного договору.

Асортимент та загальна кількість товару, що буде поставлений згідно цього договору визначається в рахунках на оплату, які є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до розділу 3 договору, покупець, у випадку необхідності поставки для нього товару, відправляє постачальнику по факсу (через представника) замовлення, в якому визначає: асортимент, кількість одиниць кожного виду асортименту товару, строк поставки, місце та умови поставки товару, які узгоджуються до початку виконання поставки. Замовлення повинно бути підписано уповноваженою особою покупця та засвідчене печаткою покупця. Замовлення покупця є невід'ємною частиною даного договору. Поставка товару здійснюється на умовах DDP (склад або АЗС покупця): означає, що постачальник надає товар у власність покупця в місці поставки і несе всі ризики та видатки, пов'язані з поставкою продукції, до моменту передачі продукції покупцю в місці поставки.

Повноваження представників покупця на здійснення та оформлення здачі -прийняття товару в пункті поставки можуть підтверджуватися відповідною довіреністю, яка оформлюється на фірмовому бланку покупця.

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами оформленої належним чином видаткової накладної на товар в пункті поставки.

На підтвердження отримання товару позивачем надано суду наступні документи: рахунок на оплату (бетононасос НВТ 60 С Д3, контрольний вантаж для баштового крану, секція типова для баштових кранів б/в 2010) від 30.01.2013 № 5, видаткову накладну від 30.01.2013 № ГТ-0000005, акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 28.02.2013 № АТС00000001, розпорядження від 31.01.2013 № 3, сертифікат відповідності, податкову накладну від 30.01.2013 № 1286 за підписом ОСОБА_6

На підтвердження факту здійснення позивачем оплати на користь контрагента ТОВ «Грант Тайм» за отриманий товар позивач надав банківські виписки.

Крім цього, між товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Авіатехсервіс» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Грант Тайм» (постачальник) в особі директора ОСОБА_5 було укладено договір поставки від 11.04.2013 № 95, згідно умов якого постачальник зобов'язується доставляти і передавати на умовах та у встановлені даним договором строки товар, а покупець зобов'язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах даного договору.

Відповідно до розділу 3 договору, покупець, у випадку необхідності поставки для нього товару, відправляє постачальнику по факсу (через представника) замовлення, в якому визначає: асортимент, кількість одиниць кожного виду асортименту товару, строк поставки, місце та умови поставки товару, які узгоджуються до початку виконання поставки. Замовлення повинно бути підписано уповноваженою особою покупця та засвідчене печаткою покупця. Замовлення покупця є невід'ємною частиною даного договору. Поставка товару здійснюється на умовах DDP (склад або АЗС покупця): означає, що постачальник надає товар у власність покупця в місці поставки і несе всі ризики та видатки, пов'язані з поставкою продукції, до моменту передачі продукції покупцю в місці поставки.

Повноваження представників покупця на здійснення та оформлення здачі -прийняття товару в пункті поставки можуть підтверджуватися відповідною довіреністю, яка оформлюється на фірмовому бланку покупця.

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами оформленої належним чином видаткової накладної на товар в пункті поставки.

На підтвердження отримання товару позивачем надано суду наступні документи:

- рахунки на оплату по замовленню № 98 від 03.12.2013, від 04.11.2013 № 95;

- видаткові накладні від 03.12.2013 № 298, від 09.12.2013 № 302, від 04.11.2013 № 265, від 05.11.2013 № 266, від 06.11.2013 № 268, від 07.11.2013 № 267, від 11.11.2013 № 275, від 12.11.2013 № 276, від 15.11.2013 № 281, від 18.11.2013 № 282, від 19.11.2013 № 283, від 21.11.2013 № 287, від 22.11.2013 № 289, від 25.11.2013 № 291, від 27.11.2013 № 293, від 29.11.2013 № 295;

- податкові накладні від 03.12.2013 № 1039, від 09.12.2013 № 1042, від 04.11.2013 № 1555, від 05.11.2013 № 1556, від 06.11.2013 № 1557, від 07.11.2013 № 1558, від 11.11.2013 № 1560, від 12.11.2013 № 1561, від 15.11.2013 № 1562, від 18.11.2013 № 1563, від 19.11.2013, від 21.11.2013 № 1565, від 22.11.2013 № 1566, від 25.11.2013 № 1567, від 27.11.2013 № 1568, від 29.11.2013 № 1569 за підписом ОСОБА_4;

- банківські виписки.

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Авіатехсервіс» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Грант Тайм» (постачальник) в особі директора ОСОБА_5 було укладено договір поставки на умовах розстрочки платежу від 17.07.2013 № 25-7, згідно якого постачальник зобов'язується доставляти і передавати на умовах та у встановлені даним договором строки товар, а покупець зобов'язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах даного договору.

Відповідно до розділу 3 договору, покупець, у випадку необхідності поставки для нього товару, відправляє постачальнику по факсу (через представника) замовлення, в якому визначає: асортимент, кількість одиниць кожного виду асортименту товару, строк поставки, місце та умови поставки товару, які узгоджуються до початку виконання поставки. Замовлення повинно бути підписано уповноваженою особою покупця та засвідчене печаткою покупця. Замовлення покупця є невід'ємною частиною даного договору. Поставка товару здійснюється на умовах DDP (пункт поставки - визначається в заявках.

Повноваження представників покупця на здійснення та оформлення здачі -прийняття товару в пункті поставки можуть підтверджуватися відповідною довіреністю, яка оформлюється на фірмовому бланку покупця.

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами оформленої належним чином видаткової накладної на товар в пункті поставки.

На підтвердження отримання товару позивачем надано суду наступні документи: рахунки на оплату, видаткові накладні, податкові накладні за підписом ОСОБА_5 (т. 1, арк. 111-251, т. 2, арк. 1-68), банківські виписки (т. 2).

Проаналізувавши надані документи на підтвердження виконання спірних господарських операцій по договорах поставки, що ідентичні за змістом, колегія суддів приходить до висновку, що господарські операції позивача з ТОВ «Грант Тайм» не мали реального характеру, оскільки в матеріалах справи відсутні докази транспортування, зберігання придбаного товару, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, докази подальшого використання товару у власній господарській діяльності.

При вирішенні справи колегія суддів також враховує позицію Верховного Суду України, висловлену у постановах від 22.09.2015 по справі № 810/5645/14 та від 05.03.2012 по справі № 21-421а11, що винесені в порядку 244-2 Кас України, в яких наведено правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

У ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 - засновник і директор ТОВ «Грант Тайм», якого згідно з ухвалою Шеваченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року по справі № 761/17926/15-к (провадження № 1-кп/761/870/2015) визнано винним у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 28, частиною 1 першою статті 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво), проте з нереабілітуючих підстав, у зв'язку із закінченням строків давності, звільнений від кримінальної відповідальності, а провадження відносно нього закрито - заперечує свою участь у створенні та діяльності цього товариства, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів.

Наведене підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 01.04.2014, згідно якого останній стверджував, що погодився за грошову винагороду зареєструвати на своє ім'я ТОВ «Грант Тайм» без наміру здійснювати господарську діяльність, жодні відомості про фінансово-господарську діяльність, право підписів, місце знаходження даного товариства йому не відомі.

Оскільки у даній справі ОСОБА_5 - засновник та директор ТОВ «Грант Тайм» заперечує свою участь у створенні та діяльності ТОВ «Грант Тайм», зокрема й у підписанні договорів та будь-яких первинних документів, а, отже, виписані від його імені первинні документи не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважною особою звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

У той же час, обізнаність позивача відносно наявності у контрагентів відповідних ресурсів при укладанні угод, обумовлюється характером та специфікою угод (обумовлених операцій) та звичайною діловою практикою.

Відтак, виходячи з встановлених судом обставин та наведених вище норм законодавства у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність наявності сукупності умов, обставин та підстав (фактичного виконання спірних операцій саме контрагентом позивача), з якими наведені вище норми законодавства пов'язують можливість правомірного формування спірних сум податкових вигод та, відповідно, про відсутність у позивача підстав для їх формування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що операції позивача з ТОВ «Грант Тайм» не мали реального характеру, оскільки в сукупності не підтверджуються необхідними первинними документами, що передбачені для такого роду господарських операцій.

Крім того, відсутні докази використання придбаних товарів у власній господарській діяльності.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1. Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Водночас відповідно до п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6. Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені де складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи на підставі наведених норм законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що надані позивачем первинні документи не підтверджують реальне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Грант Тайм» у спірний період та наявність господарської мети при їх здійсненні.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що право позивача на отримання податкового кредиту не підтверджене належними доказами, а тому висновок відповідача про порушення позивачем вимог п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України внаслідок завищення від'ємного значення з податку на додану вартість відповідає дійсним обставинам справи.

Перевіряючи висновок податкового органу про порушення позивачем вимог 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізований товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.1 даної статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на основі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами, ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II даного Кодексу.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, для підтвердження включення витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат підприємства, а також для підтвердження включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги) до складу податкового кредиту, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» (далі-Закон).

Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ст.2).

Частиною 2 ст.3 Закону визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.1 Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Враховуючи наведені правові норми, а також встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати подані позивачем документи на підтвердження формування податкових зобов'язань з податку на прибуток первинними бухгалтерськими документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», тобто документами, які підтверджують фактичне придбання позивачем товару від контрагента, фактичне здійснення господарських операцій та дають позивачу право на формування власних податкових зобов'язань за наслідками таких господарських операцій.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що витрати, понесені позивачем за період, що перевірявся, при веденні фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Грант Тайм» не повинні приймати участь у формуванні об'єкта оподаткування з податку на прибуток підприємства за цей період, оскільки не підтверджуються відповідними первинними документами.

Спростовуючи посилання позивача на висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.09.2015 № 680,724/15-23, яким встановлено що не підтверджуються документально та нормативно висновки, викладені в акті № 11/26-58-22-07-11/33234653 від 08.04.2015 з урахуванням первинних документів, податкових декларацій ТОВ «Фірма «Авіатехсервіс» () та матеріалів кримінального провадження № 0000190.

Колегією суддів досліджено зазначений висновок експерта.

Висновки експертизи про підтвердження реального характеру господарських операцій позивача з ТОВ «Грант Тайм» ґрунтуються лише на дослідженні видаткових та податкових накладних, виписаних ТОВ «Грант Тайм», які, виходячи з позиції експерта відповідають встановленим вимогам.

Проте, як вбачається з висновку, експертом не досліджувалося питання щодо того, як відбувалося транспортування, приймання-передачі та зберігання товару, чи був використаний товар в господарській діяльності позивача.

В матеріалах справи відсутні такі докази, а лише видаткові та податкові накладні не можуть підтверджувати фактичне здійснення господарської операції.

З огляду на викладене, колегією суддів відхиляються посилання позивача на судово-економічної експертизи Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.09.2015 № 680,724/15-23.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги позивача висновки суду першої інстанції не спростовують та відхиляються судом так, як є помилковими.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Авіатехсервіс» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.О.Беспалов

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 10.12.2015

.

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Беспалов О.О.