Справа № 815/6105/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6105/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання - Селезньової А.В.

сторін:

позивача - ОСОБА_1, (за паспортом)

представник відповідача - ГУ МВС України в Одеській області- Рудь В.В. (за довіреністю №40/2079 від 24.11.2015 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ МВС України в Одеській області, Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів № 1910 від 03.06.2015 року, № 408 о/с від 27.06.2015 та зобов'язання вчинити певні дії,-

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУ МВС України в Одеській області, Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Одеській області №1910 від 03 червня 2015 року в частині звільнення оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області капітана міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за ст.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справи України в Одеській області №408 о/с від 27 червня 2015 року в частині звільнення з 29 червня 2015 року капітана міліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (М-220204) у запас Збройних Сил за п.66 (за дискредитацію);

поновити капітана міліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області;

зобов'язати Київський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 29 червня 2015 року по день фактичного поновлення на роботі виходячи з розміру середньоденної заробітної плати з відрахуванням всіх обов'язкових податків, платежів та зборів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Відповідно до записів у трудовій книжці АА № 075170, заповненій 01 серпня 2005 року ВАТ «Одеський припортовий завод», за наказом відповідача ГУМВС № 383 о/с від 08 вересня 2009 року ОСОБА_1 з 10 вересня 2009 року прийняли на службу в органи внутрішніх справ України, а наказом № 408 о/с від 27 червня 2015 року звільнено з органів внутрішніх справ з 29 червня 2015 року.

Наказом відповідача - ГУ МВС України в Одеській області від 03 червня 2015 року за № 1910, зазначає позивач, він був звільнений з органів внутрішніх справ із займаної посади

оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області капітана міліції за ст. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби.

Підставою для звільнення вказано грубе порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.п. 2.5., 12.1., 16.12. Правил дорожнього руху, розділу II п. 2.2. та розділу IV п. 1.1. Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виразилось у скоєнні 10.03.2015 року та 23.05.2015 року дорожньо-транспортних пригод, керуванні 23.05.2015 року автомобілем «Фольксваген» номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відмові від проходження медичного огляду, а також тесту за допомогою алкотеста «Драгер» та наданні пояснень, у намаганні уникнути дисциплінарної відповідальності за вчинення правопорушення, проявленої нещирості під час складання адміністративного протоколу та проведення службового розслідування. Наказ №1910 від 03.06.2015 року, вказує позивач, був реалізований наказом начальника ГУМВС України в Одеській області від 27 червня 2015 року № 408 о/с, відповідно до якого позивача, як капітана міліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (М-220204), 29 червня 2015 року звільнено у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію).

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що у мотивувальній частині наказу відповідача ГУ МВС України в Одеській області від 03 червня 2015 року за № 1910, а також висновку службового розслідування від 02.06.2015 року, проведеного за фактом порушення транспортної дисципліни працівником Київського РВ ОМУ ГУМВС капітаном міліції ОСОБА_1, підставою для звільнення позивача слугувало наступне.

25 травня 2015 року о 23:00 год. в м. Одесі на вул. 25-ї Чапаївської дивізії, керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2, у порушення вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, в результаті чого скоїв наїзд на залізний паркан автостоянки «Ветеран». В подальшому на місце події був направлений екіпаж автопатруля у складі інспекторів ДПС 1-го взводу роти ДПС прапорщика міліції ОСОБА_2 та старшого сержанта міліції ОСОБА_3, якими під час спілкування з позивачем було встановлено, що останній перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння, у присутності понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивачу було запропоновано пройти тест за допомогою алкотесту «Драгер» та прослідувати до медичного закладу для проведення медичного огляду з метою встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння, від чого ОСОБА_1 відмовився, від підпису в адміністративному протоколі останній також відмовився. В протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 № 526033, складеним 23.05.2015 року інспектором ДПС 1-го взводу роти ДПС ВДАШ м. Одеси старшим сержантом міліції ОСОБА_3, вказано що явні ознаки алкогольного сп'яніння полягають у запаху алкоголю з порожнини рота. Стверджується також, що ОСОБА_1,з метою уникнути дисциплінарного покарання, у своєму поясненні вказав, що ніде не працює, проте зазначено, що опитані в ході службового розслідування співробітники ВДАІ з обслуговування м. Одеси УДАІ ГУМВС прапорщик міліції ОСОБА_2 та старший сержант міліції ОСОБА_3 вказали, зокрема, що прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, де водій ОСОБА_1 через тривалий час представився працівником міліції.

Не заперечуючи факту наїзду на залізний паркан автостоянки «Ветеран», позивач зазначає, що його звільнення з органів внутрішніх справ було здійснене безпідставно виходячи з наступного.

Так, 20 травня 2015 року, зазначає позивач, він був оглянутий сімейним лікарем комунальної станови «Центр первинної медичної і санітарної допомоги № 2» за результатами якого йому був встановлений попередній діагноз «Хронічний гастродуоденіт, загострення. Езофагіт», призначено вживання лікарських препаратів за умов амбулаторного лікування та рекомендована консультація гастроентеролога.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода щодо наїзду на паркан автостоянки «Ветеран» була викликана, на думку позивача, нетривалим у часі різким погіршенням стану здоров'я, обумовленим вищевказаними захворюваннями.

Щодо підозри перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння, то це, зазначає позивач, пояснюється хворобливим станом останнього, що стався несподівано безпосередньо перед пригодою, а також вживанням напередодні призначених лікарських препаратів, які могли бути на спиртовій основі і надавати відповідного відтінку запаху з порожнини рота.

Надалі, вказує позивач, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2882, він з 28 травня по 15 червня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в комунальній установі «Одеський обласний клінічний медичний центр», де йому був встановлений остаточний клінічний діагноз: хронічний холецистит з гіпомоторною дискинезією, фаза загострення. Холестероз жовчного міхура. Хронічний гастродуоденіт, фаза загострення».

Наведені обставини, щодо перебігу захворювання та тривалого лікування, на думку позивача, свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода була вчинена не з його вини, а у зв'язку з різким загостренням наявних хронічних захворювань, у зв'язку з якими він тривалий час перебував на лікуванні.

Не відповідають дійсності, вказує позивач, і твердження відповідача про відмову ОСОБА_1 пройти тест за допомогою алкотесту «Драгер» та прослідувати до медичного закладу для проведення медичного огляду з метою встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння. Від експертизи останній відмовився, оскільки не міг залишити без нагляду свій пошкоджений автомобіль, у той же час, вказує позивач, він не відмовлявся на місці пригоди пройти тест за допомогою алкотесту «Драгер», проте йому це не було запропоновано і відповідного прибору у інспектора ДГІС 1-го взводу роти ДПС ВДАШ м. Одеси старшого сержанта міліції ОСОБА_3 позивач не бачив.

Щодо посилання в наказі від 03.06.2015 року № 1910 на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП, то воно також не відповідає дійсності через те, що такий факт може бути підтверджений тільки відповідною постановою суду.

Однак, постановою від 03.09.2015 року судді Київського районного суду м. Одеси Чванкіна С.А. у справі № 520/7524/15-п (провадження № 3/520/2555/15) провадження по адміністративні справі щодо ОСОБА_1 про вчинення останнім 23.05.2015 року правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України було закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи трьохмісячного строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, стверджує позивач, вказаною постановою не було встановлено факту керування позивачем автомобілем 23.05.2015 року з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Вищевказана постанова, зазначає позивач, не була оскаржена в апеляційному порядку і набрала законної сили.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві (а.с.4-7).

Представник відповідача - ГУ МВС України в Одеській області у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.72-76), в яких, зокрема, з посиланням на ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, Правила поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155, Наказ МВС України №81 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності ОВС та попередження надзвичайних подій пов'язаних з загибеллю та травмуванням особового складу» вказує, що наказом ГУМВС України в Одеській області від 25.05.2015 року №1766 по факту порушення транспортної дисципліни СКМСД Київського РВ ОСОБА_1, проведено службове розслідування.

03 червня 2015 року складено висновок службового розслідування за результатами службового розслідування за фактом порушення транспортної дисципліни оперуповноваженим СКМСД Київського РВ ОСОБА_1, згідно якого за грубе порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460- IV, п. 2.5., 12.1, 16.12 Правил дорожнього руху, розділу II, п.2.2. та розділу IV п. 1.1. Правил поведінки професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155, що виразилось у скоєнні 10.03.2015 та 23.05.2015 дорожньо-транспортної пригод, керуванні 23.05.2015 року автомобілем «Фольксваген», номерний знак ВН 4366ЕО, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відмові від проходження медичного огляду, а також тесту за допомогою алкотеста «Драгер» та наданні пояснень, у намаганні уникнути дисциплінарної відповідальності за вчинення правопорушення, проявленої нещирості під час складання адміністративного протоколу та проведення службового розслідування наказано оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області капітана міліції ОСОБА_1 звільнити з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

На виконання дисциплінарного наказу ГУМВС України в Одеській області від 03.06.2015 року № 1910, у відповідності до ст. 18 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, відповідачем видано наказ начальника ГУМВС України в Одеській області по особовому складу від 27.06.2015 року № 408 о/с.

Відповідач звертає увагу суду на те, що адміністративна справа у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч.1 КУпАП було закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи трьохмісячного строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, а не з підстав відсутності правопорушення.

Жодне порушення службової дисципліни, зазначає відповідач, не може залишитися без реагування, оскільки безкарність породжує в працівника міліції відчуття вседозволеності.

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrйditer - підривати довіру) - це довір'я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, вказує відповідач, можна прийти до висновку, що вони тісно пов'язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у статті 5 Закону України «Про державну службу», Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника ОВС та власне органи внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

Отже, враховуючи вищевикладене, вказує відповідач, вбачається, що співробітники Головного управління МВС України в Одеській області, при звільнені ОСОБА_1, діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв'язку з викладеним, представник відповідача - ГУ МВС України в Одеській області просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача - ГУ МВС України в Одеській області, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно послужного списку позивача, ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС України з вересня 2009 року, відповідно до наказу №42о/с від 30.04.2015 року був призначений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, яку обіймав до звільнення (а.с.77-80).

10 квітня 2015 року ОСОБА_1 ознайомився з вимогами Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV, Правил дорожнього руху, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 року №155, наказом МВС України від 26.03.2010 року №90, наказом ГУМВС України в Одеській області від 10.07.2014 року №2089, СТ ГУМВС України в Одеській області від 08.11.2014 року №9/343 та зобов'язався їх неухильно дотримуватись, а також попереджений про недопустимість порушення Правил дорожнього руху України, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, та про наслідки дисциплінарного реагування, передбаченого Дисциплінарним статутом ОВС України (а.с.96).

Як вбачається з матеріалів, а також зазначено позивачем у позові та відповідачем -ГУ МВС України в Одеській області в запереченнях, 23.05.2015 року о 23 год.00 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем «Фолксваген», н/з НОМЕР_2, по вул. 25 Чапаївської дивізії в м. Одесі, не впорався з керуванням, в результаті чого скоїв наїзд на паркан автостоянки «Ветеран».

23.05.2015 року інспекторами ДПС 1-го взводу роти ДПС прапорщиком міліції ОСОБА_2 та старшим сержантом міліції ОСОБА_3 складено протоколи серії АП1 №526027 про порушення ст. 124 КУпАП та №526033 про порушення ст. 130 КУпАП (а.с.107-108).

Наказом Головного управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 25.05.2015 року №1766 «Про проведення службового розслідування» за фактом порушення транспортної дисципліни оперуповноваженим СКМСД Київського РВ ОМУ ГУМВС Украхни в Одеській області капітаном міліції ОСОБА_1 призначено службове розслідування (а.с.97).

В ході службового розслідування старшим інспектором з ОД ВІОС УКЗ ГУМВС України в Одеській області майором міліції ОСОБА_8, зокрема, були відібрані пояснення від інспекторів ДПС 1-го взводу роти ДПС прапорщика міліції ОСОБА_2 та старшого сержанта міліції ОСОБА_3, а також від уповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 (а.с.112-118).

За результатами службового розслідування факту порушення транспортної дисципліни працівником Київського РВ ОМУ ГУМВС капітаном міліції ОСОБА_1, складено висновок від 02.06.2015 року, який затверджений Начальником ГУМВС України в Одеські області генералом-майором міліції ОСОБА_9 (а.с.13-17, 98-103).

Вказаним висновком встановлено, що 25.05.2015 о 23.00. в м. Одесі на вулиці 25-ї Чапаївської дивізії уповноважений сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2, у порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з скеруванням, в результаті чого скоїв наїзд на залізний паркан автостоянки «Ветеран».

В подальшому на місце події оперативним черговим чергової частини ВДАІ з обслуговування м. Одеси УДАІ ГУМВС був направлений екіпаж автопатруля «Маяк-119», у складі інспекторів ДПС 1-го взводу роти ДПС прапорщика міліції ОСОБА_2 та старшого сержанта міліції ОСОБА_3, якими під час спілкування з ОСОБА_1 було встановлено, що останній перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння, у присутності понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивачу було запропоновано пройти тест за допомогою алкотестеру «Драгер» та прослідувати до медичного огляду з метою встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння. ОСОБА_1, в порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22.02. 2006 № 3460-ІV, розділу ІІ п.2.2., розділу IV п.1.1. Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 №155, та п.2.5. Правил дорожнього руху, від проходження медичного огляду, а також підпису в адміністративному протоколі відмовився.

За порушення вимог п.п.12.1, 2.5 Правил дорожнього руху працівниками ДАІ відносно ОСОБА_1 були складені протоколи серії АП1 № 526027 та № 526033 про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124 та ст.130 КУпАП, відповідно.

При цьому, ОСОБА_1 власноручно в протоколі зазначив, що від проходження медичного огляду та наданні пояснень згідно ст. 63 Конституції України відмовляється.

Також позивач у порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, розділу II п. 2.2 та розділу IV п.1.1. Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 №155, з метою уникнення дисциплінарного покарання, у своєму поясненні вказав, що ніде не працює.

Матеріали про адміністративне правопорушення за ст.124 та ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_10 були направлені до Київського районного суду м. Одеси для прийняття рішення згідно чинного законодавства.

В своїх поясненні поняті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказали, що ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду, а також тесту за допомогою алкотеста «Драгер» та наданні пояснень відмовився.

Опитані в ході службового розслідування співробітники ВДАІ з обслуговування м. Одеси УДАІ ГУМВС прапорщик міліції ОСОБА_2 та старший сержанти міліції ОСОБА_3 вказали, що за вказівкою чергового ВДАІ вони прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, де водій ОСОБА_1, який через тривалий час представився працівником міліції, керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2, скоїв наїзд на залізний паркан автостоянки «Ветеран», при розмові з ОСОБА_1 було встановлено, що він перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння. В подальшому ОСОБА_1 в присутності двох понятих від проходження медичного огляду, а також тесту за допомогою алкотеста «Драгер» та наданні пояснень відмовився.

Крім цього була проведена звірка з базою АІПС «Адмінпрактика» УДАІ ГУМВС, в ході якої було встановлено, що крім вищевказаного порушення 10.03.2015 о 07.40. год. в м. Одесі на перехресті вулиць Купріна-Баштанна, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2, в порушення п.16.12 (проїзд перехрестя) не надав дорогу автомобілю «Хюндай», номерний знак НОМЕР_4, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення.

За вказані порушення ПДР Працівником ДПС відносно ОСОБА_1 був складений протокол серії АП1 №570309 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 в порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 №155, виявив нещирість та повідомив працівникам ДПС, що ніде не працює.

Матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були спрямовані до Київського районного суду м. Одеси, де постановою вказаного суду ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., який останній сплатив.

Окрім цього, висновком службового розслідування, проведеного за фактом порушення транспортної дисципліни працівником Київського РВ ОМУ ГУМВС капітаном міліції ОСОБА_1 встановлено, що опитаний в ході службового розслідування капітан міліції ОСОБА_1 у порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 N 3460-ІV, розділу II п.п. 2.2., розділу IV п.1.1. Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 №155, виявив нещирість та факт вживання спиртних напоїв заперечив. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що на прохання працівників ДАІ пройти медичний огляд відмовився, у зв'язку з тим, що не хотів залишати розбитий автомобіль, а від надання пояснень, у зв'язку з тим, що був у шоковому стані. Також ОСОБА_1 пояснив, що 10.03.2015 він скоїв дорожньо - транспортну пригоду, за що відносно нього Київським і судом м. Одеси було накладено штраф у розмірі 425 грн., який він сплатив. Про скоєння ДТП він доповів начальнику сектору кримінальної міліції у дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області підполковнику міліції ОСОБА_6

Зазначена подія, встановлено вищевказаним висновком, стала можливою внаслідок низьких морально-етичних якостей оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області капітана міліції ОСОБА_1, грубого порушення ним вимог ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, g.2.5 Правил дорожнього руху, розділу ІІ п.2.2 та розділу ІV п.1.1 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 №155, наказів МВС України від 16.03.2007 №81, від 15.05.2007 №157, ігнорування наказів та доручення МВС та ГУМВС щодо неухильного дотримання транспортної дисципліни.

Наказом Головного управління МВС України в Одеській області від 03.06.2015 року №1910, зокрема, за грубе порушення ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, ,п.п.2.5, 12.1, 16.12 Правил дорожнього руху, розділу II п. 2.2 та розділу IV п.1.1. Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 №155, що виразилось у скоєнні 10.03.2015 року та 23.05.2015 року дорожньо-транспортних пригод, керуванні 23.05.2015 року автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, відмові від проходження медичного огляду, а також тесту за допомогою агкотесту «Драгер» та наданні пояснень, у намаганні уникнути дисциплінарної відповідальності за вчинення правопорушення, проявленої нещирості під час складання адміністративного протоколу та проведення службового розслідування, звільнено з органів внутрішніх справ оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області капітана міліції ОСОБА_1 за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби. (а.с.18-20, 93-94, 103-105).

16 червня 2015 року Начальником ГУМВС України в Одеській області Г. Лорткіпанідзе по поданню до звільнення з органів внутрішніх справи у запас Збройних Сил за п.66 (за дискредитацію) (а.с. 81) прийнято рішення про звільнення капітана міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.82).

27 червня 2015 року наказом Головного управління МВС України в Одеській області №408 о/с на підставі наказу ГУМВС від 03.06.2015 року №1910 та у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, капітана міліції ОСОБА_1 (М-220204) оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області звільнено у запас Збройних сил України за п.66 (за дискредитацію) з 29.06.2015 року, сплативши грошову компенсацію за 15 діб невикористаної чергової відпустки за період з 01.01.2015 року по день звільнення (а.с21-22, 95).

Судом встановлено, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 03.09.2015 року по справі №520/7524/15-п, оскільки термін встановлений ст.38 КпАП України закінчився, провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, про вчинення ним 23.05.2015 року правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України закрито (а.с.25).

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про міліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV (надалі - Статут), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (надалі -Положення) та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України, затвердженою наказом МВС України від 06.12.1991 року №552 (надалі - Інструкція №552).

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про міліцію" порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі -Положення).

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3640-ІV (далі - Статут).

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст.2 вказаного Статуту). Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (ст.1 Статуту).

Зокрема, статтею 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що Міністру внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу. Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм Міністром внутрішніх справ України. Начальник, який не наділений правом накладання дисциплінарних стягнень, має право порушити перед старшим прямим начальником клопотання про притягнення особи рядового або начальницького складу до дисциплінарної відповідальності. Правом накладання дисциплінарних стягнень користуються тільки прямі начальники. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

Статтею 27 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ передбачено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є крайнім заходом дисциплінарного стягнення і може провадитись за систематичне порушення дисципліни або вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Відповідно до статті 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір'я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Ці вимоги відображені у ст. 5 Закону України "Про державну службу", Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Так, 28.12.1991 р. постановою Кабінету Міністрів України № 382 затверджено присягу працівника органів внутрішніх справ України, згідно тексту: Я, (прізвище, ім'я та по батькові), вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, складаю Присягу і урочисто клянуся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Я присягаю з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ. Клянуся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. Якщо ж я порушу цю Присягу, то хай мене покарають за всією суворістю закону.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника ОВС та власне органи внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

До таких вчинків, слід віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в ОВС; систематичне поширення компрометуючої ОВС України інформації за допомогою засобів мас-медіа.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведених вимог, відповідач - ГУМВС України в Одеській області, як суб'єкт владних повноважень надав до суду достатні беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність прийнятих ним спірних наказів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем - ГУМВС України в Одеській області доведено факт вчинення ОСОБА_1 проступку, який дискредитує звання начальницького складу працівника міліції

З огляду на вищевикладене, суд вважає необґрунтованими посилання позивача стосовно того, що підстав для його звільнення не було, так як Постановою Київського районного суду м. Одеси від 03.09.2015 року по справі № 520/7534/15-п провадження по справі закрито на підставі ст. 38, п. 7, ст. 247, п. 3 ст. 284 КпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст. 38 КУпАП України, оскільки постанова суду лише свідчить про закриття справи про адміністративне правопорушення з нереабілітуючих підстав, та не є доказом того, що позивачем не був скоєний проступок несумісний з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст.124, ст.130 КУпАП України підтверджується свідченнями свідків: співробітників ВДАІ з обслуговування м. Одеси УДАІ ГУМВС прапорщика міліції ОСОБА_2 та старшого сержанта міліції ОСОБА_3, а також висновком службового розслідування за фактом грубого порушення транспортної дисципліни оперуповноваженим сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1, згідно якого вбачається, що саме позивач 23.05.2015 року керував транспортним засобом марки "Фольксваген" номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп'яніння та від проходження медичного огляду відмовився.

Суд критично ставиться до посилання ОСОБА_1 у своїй позовній заяві на підстави наїзду на паркан автостоянки «Ветеран», оскільки позивач надає щодо цього суперечливі відомості. Так у позовній заяві позивач вказує, що дорожньо-транспортна пригода 23.05.2015 року щодо наїзду на паркан автостоянки «Ветеран» була викликана нетривалим у часі різким погіршенням стану здоров'я позивача, а згідно пояснень, наданих під час службового розслідування за фактом порушення транспортної дисципліни працівником РВ ОМУ ГУМВС капітаном міліції ОСОБА_1 позивачем та співробітниками ВДАІ з обслуговування м. Одеси УДАІ ГУМВС прапорщиком міліції ОСОБА_2 та старшим сержантом міліції ОСОБА_3 (а.с.112-118), вказана подія мала місце в зв'язку з тим, що в автомобілі лопнуло колесо.

Враховуючи те, що судом не встановлено підстав для визнання незаконним звільнення позивача з органів внутрішніх справ, вимоги щодо поновлення на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними, тому не підлягають до задоволення.

У відповідності до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, відповідач - ГУМВС України в Одеській області, як суб'єкт владних повноважень, довів належними та допустимими доказами правомірність звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які вона посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідачів.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а її вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2,7,9,11,27,69-71,86,159-163 КАС України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 14 грудня 2015 року.

Суддя О.Я. Бойко

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

14 грудня 2015 року.