Справа № 813/4303/15
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Справа № 876/10289/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретарів судового засідання Андрушківа І.Я., Бадівської О.О.,

представника позивача Сухоцького М.П.,

відповідачки та представника відповідача Корнеєвої Є.Ю.,

представників третьої особи Марківа В.Д., Шабата Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2015 року в справі за позовом приватного підприємства «Шива» до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Корнєєвої Євгенії Юріївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Микитченка Олексія Васильовича, державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року приватне підприємство «Шива» звернулося до суду з позовом до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Корнєєвої Є.Ю., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Микитченка О.В., державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка О.А., третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії.

З врахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив:

- визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Микитченка О.В та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23530037 від 10.08.15р.;

- визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка О.А. та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15р.;

- визнати протиправними дії державного реєстратора Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Корнєєвої Є.Ю. та скасувати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42034454 від 10.08.15р.;

- зобов'язати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом виключення записів про рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15р. та № 23530037 від 10.08.15р.

Позивач посилався на те, що приватним нотаріусом Микитченко О.В. як спеціальним суб'єктом, на якого покладені функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, протиправно, з перевищенням повноважень, прийнято рішення № 23530037 від 10.08.15р., яким припинено обтяження на нерухоме майно ПП «Шива», в тому числі нежитлові приміщення по вул. Зубрівській, 38 у м. Львові. На вказаний об'єкт нерухомості постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 29.07.15р. ВП № 48294213 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 24.07.15р. № 466/5679/15-ц про забезпечення позову, накладено арешт та заборону відчуження.

Наявність запису про заборону відчуження майна була перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде знято.

Оскільки дії приватного нотаріуса Микитченка О.В. по внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження на майно позивача є протиправними, позивач вважав, що всі подальші рішення та дії державних реєстраторів щодо перереєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомості за ПАТ «ВіЕс Банк» є також протиправними.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Микитченка Олексія Васильовича та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23530037 від 10.08.15р.

Визнано протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка Олександра Анатолійовича та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржило ПАТ «ВіЕс Банк», яке в апеляційній скарзі просить її скасувати в частині визнання протиправними дій приватного ноніуса Микитченка О.В. та скасування його рішення, а також в частині визнання протиправними дій державного реєстратора Марченка О.А. та скасування його рішення та прийняти нову постанову, якою закрити провадження в справі в частині позовних вимог до приватного нотаріуса Микитченка О.В. та відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до державного реєстратора Марченка О.А. Постанову суду в частині відмови в позові залишити без змін.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що оскаржувані дії та рішення № 2350037 від 10.08.2015 року були вчинені саме приватним нотаріусом Микитченком О.В. як суб'єктом владних повноважень, а не іншою особою (особами). Суд не встановив факту та суб'єкта порушення встановленого порядку державної реєстрації припинення обтяження прав ПП «Шива» на нерухоме майно, тому не мав підстав для висновку про протиправність рішення державного реєстратора Марченка О.В. про реєстрацію права власності на будівлю по вул. Зубрівська, 38 у м. Львові за ПАТ «ВіЕс Банк». На момент прийняття державним реєстратором Марченко О.В. оскаржуваного рішення № 23542612 від 10.08.15р. запис про обтяження прав на нерухоме майно ПП «Шива» був відсутній. Незалежно від підстав та обставин державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна державний реєстратор діяв правомірно, оскільки не був пов'язаний умислом на неправомірну реєстрацію нерухомості за ПАТ «ВіЕс Банк». Судом допущено порушення норм процесуального права, що свідчить про поспішність та упередженість при вирішенні справи. Крім того, оскільки оскаржувані дії відповідачів порушують цивільне право позивача - право власності на будівлю по вул. Зубрівська, 38 у м. Львові, спір підлягає розгляді в суді господарського судочинства.

Доповнивши апеляційні вимоги, апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно не зупинив провадження в справі до розгляду апеляційних скарг на ухвалу суду в цивільній справі про забезпечення позову та на постанову суду в справі в справі про оскарження постанови державного виконавця про арешт нерухомого майна. Суд не застосував положень ч.6ст.3 Закону України «Про іпотеку», що призвело до неправильного вирішення справи. Оскільки вартість будівлі складала 40833000,00 грн., сума вимоги за іпотекою складала 1868539,24 доларів США, а арешт було накладено в межах суми цивільного позову - 100000 грн., то відмова в реєстрації нерухомості за ПАТ «ВіЕс Банк» була б непропорційним рішенням, що суперечило п.8 ч.3 ст. 2 КАС України.

Вислухавши суддю-доповідача, представників апелянта, які апеляційну скаргу підтримали, представника позивача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, відповідачку та представника Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Корнєєву Є.Ю., яка у вирішенні справи покладається на суд, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

В справі встановлено, що приватному підприємству «Шива» на підставі свідоцтва про право власності №294436, виданого 05.02.13р. державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Величко А.С. (рішення про державну реєстрацію прав №241739 від 05.02.13р.), належало на праві власності нежитлове приміщення №38 по вул. Зубрівській у м. Львові.

31.10.13р. між ПП «Шива» (іпотекодавець) та ПАТ «ВіЕс Банк» (іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського управління юстиції Грищенко Н.О. за №2780.

Відповідно до п.1.2. іпотечного договору в забезпечення виконання іпотекодавцем умов кредитного договору №KU 018029 від 27.07.12р., іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю будівлю - фізкультурно-оздоровчий комплекс з вбудованим підприємством торгівлі, загальною площею 8548,2 м2 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Зубрівська, 38.

Згідно з п. 6.5 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; цього договору шляхом задоволення вимог іпотекодержателя.

Пункт 6.6 Договору передбачає, що реалізація предмету іпотеки може здійснюватись такими способами, зокрема, шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів на підставі рішення; шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу на підставі рішення суду; шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу на підставі цього договору (в порядку, встановленому розділом 7 Договору) або шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки на підставі цього договору (в порядку, встановленому розділом 7).

Розділ 7 Договору передбачає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателю в рахунок погашення зобов'язань іпотекодавця, в порядку, передбаченому цим договором та ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить Іпотекодержателю.

ПП «Шива» умов кредитного договору не виконав, в зв'язку з чим ПАТ «ВіЕс Банк» подало до Господарського суду Львівської області позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 31.10.13р. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.07.15р. порушено провадження у справі №914/2465/15 за даним позовом.

З наявної в матеріалах справи копії реєстраційної справи видно, що 06.08.15р. представником ПАТ «ВіЕс Банк» Покоєвичем А.О. подано до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції заяву про державну реєстрацію за ПАТ «ВіЕс Банк» права власності на нерухоме майно за адресою: м.Львів, вул. Зубрівська, 38 в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», реєстраційний номер заяви 12711029. Вказана заява 07.08.15р. підлягала розгляду державному реєстратору Корнєєвій Є.Ю. До заяви долучено свідоцтво про право власності № 294436 від 05.02.13р.; витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 294798 від 05.02.13р.; іпотечний договір № 2780 від 31.10.13р.; технічний паспорт від 21.11.12р.; повідомлення-вимога № 09-4/6846 від 02.04.15р.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 607/5 від 02.04.13р. "Про заходи взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб" у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають, зокрема, на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та на об'єкти нерухомого майна, загальною площею понад 5000 м2, що розташовані на земельній ділянці, рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру.

З цих підстав заява ПАТ «ВіЕс Банк» разом з долученими до неї документами була надіслана до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України.

10.08.15р. о 15 год. 43 хв. Державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченком О.А. за результатами розгляду цієї заяви прийнято рішення № 23542612 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким проведено державну реєстрацію права власності на будівлю № 38 по вул. Зубрівській у м.Львові за ПАТ «ВіЕс Банк».

На підставі такого рішення державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Корнєєвою Є.Ю. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ПАТ «ВіЕс Банк» права власності на вказану будівлю та сформовано Витяг № 47613741 від 10.08.15р.

З наявних у справі копій ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 24.07.15р. у справі № 466/5679/15-ц, постанови заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 29.07.15р. ВП № 48294213, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (індексний номер 42125113) судом першої інстанції встановлено, що 29.07.15р. о 16 год. 00 хв. державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Салаською В.А. було прийнято рішення № 23251248 та внесено до реєстру запис про обтяження - арешт на все нерухоме майно, що належить ПП «Шива».

10.08.15р. в 11 год. 33 хв. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Микитченком О.В. прийнято рішення № 23530037 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким припинено обтяження нерухомого майна ПП «Шива», внесеного до реєстру на підставі вказаної вище ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 24.07.15р. про забезпечення позову та постанови заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції виконавця від 29.07.15р. ВП 48294213.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що дії та рішення приватного нотаріуса Микитченка О.В. як спеціального суб'єкта, на якого покладені функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, а також дії та рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Марченка О.А. щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно по вул. Зубрівській, 38 у м.Львові суперечать чинному законодавству.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.04р. № 1952-IV (далі - Закону) державною реєстрацією є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Статтею 19 Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що державна реєстрація обтяжень здійснюється, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили, а також постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно.

Відповідно до п.74 та п.75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.13р. № 868 (далі - Порядок № 868), для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є:

1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;

2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;

3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;

4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат;

6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном;

7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону (п.78 Порядку № 868).

Згідно з п.79 вказаного Порядку у разі проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно не за місцем його розташування орган державної реєстрації прав, нотаріус, який проводив таку реєстрацію, у строк, що не перевищує п'яти робочих днів, передає заяву, копії поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату адміністративного збору, а також інші документи, видані, оформлені або отримані ним під час проведення державної реєстрації прав, органові державної реєстрації прав за місцем розташування такого нерухомого майна у порядку, встановленому Мін'юстом, для формування реєстраційної справи відповідно до законодавства.

Отже, підставою для припинення обтяження нерухомого майна та внесення відповідного запису до реєстру речових прав на нерухоме майно можуть бути виключно рішення чи акти державних органів чи посадових осіб про припинення обтяження, які були ними вжиті. При цьому документи, що є підставою для припинення обтяження, протягом п'яти робочих днів після прийняття такого рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно чи нотаріусом, як спеціальним суб'єктом, який наділений такими повноваженнями, повинні бути долучені до матеріалів реєстраційної справи.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України та п.2 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

За положеннями ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. В цьому випадку державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з майна (ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»).

В справі встановлено, що вжиті ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24.07.15р. у справі № 466/5679/15-ц заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна ПП «Шива» на час прийняття оскаржених рішень не були скасовані, вказана ухвала суду була чинною, а постанова державного виконавця про зняття арешту на майно ПП «Шива» не виносилась в силу відсутності для цього правових підстав.

Правомірність постанови заступника начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 29.07.15р. ВП № 48294213 про накладення арешту на майно ПП «Шива» підтверджена постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015 року у справі № 876/9741/15, яка набрала законної сили.

Скасування в апеляційному порядку ухвали суду про забезпечення позову, на що посилається апелянт, не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки дана ухвала була звернута до негайного виконання та час прийняття оскаржуваного рішення приватного нотаріуса не була скасована у встановленому законом порядку.

В приватного нотаріуса були відсутні повноваження самостійно приймати рішення про зняття накладеного державним виконавцем на підставі ухвали суду про забезпечення позову в цивільній справі арешту. Такі повноваження належали тільки державному виконавцю на підставі рішення суду.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що у приватного нотаріуса Микитченка О.В. не було підстав для прийняття рішення № 23530037 від 10.08.15р. про припинення обтяження нерухомого майна ПП «Шива» (номер запису про обтяження 10601183) та для внесення відповідного запису про таке рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як видно з письмових пояснень приватного нотаріуса Микитченка О.В., надісланих на адресу суду у даній справі, зняття заборони на відчуження нерухомого майна ПП «Шива» ним не проводилося, а проведено таке невстановленими особами, які вчинили кримінальне діяння шляхом проникнення до системи його персонального комп'ютера та викрадення ключів персонального доступу, паролю та логіна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З матеріалів справи, зокрема, листа Шевченківського районного управління ГУМВСУ в м. Києві № 59/1840 від 07.08.15р. видно, що рішення про припинення обтяжень нерухомого майна від імені приватного нотаріуса Микитченка О.В. вносились невстановленими особами до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ще в липні 2015 року, і з цього приводу відкрите кримінальне провадження. Приватному нотаріусу про це офіційно це стало відомо 8.08.2015 року, тобто з дати реєстрації зазначеного листа органів міліції у канцелярії приватного нотаріуса.

Проте, Микитченком О.В. не надано суду доказів того, що після виявлення таких фактів ним вживались заходи щодо заміни паролю та ключів доступу до Державного реєстру речових прав, що унеможливлювало б проникнення 10.08.2015 року до системи його персонального комп'ютера та викрадення ключів персонального доступу, паролю та логіна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Доводи апелянта в частині того, що приватний нотаріус оскаржуваного рішення про припинення обтяжень нерухомого майна не приймав, а тому підстав для визнання неправомірними його дій не має, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вважає, що суд першої інстанції, скасовуючи рішення цього відповідача, правомірно виходив з інформації про припинення обтяження, яку внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно саме цим приватним нотаріусом.

Отже, безсумнівним є факт того , що рішення приватного нотаріуса Микитченка О.В. № 23530037 від 10.08.15р. про припинення обтяження нерухомого майна ПП «Шива» прийняте без належних на це підстав та з порушенням встановленого законодавством порядку, а тому таке рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону, є підставою для відмови у прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язану з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

В силу того, що державна реєстрація припинення обтяження прав ПП «Шива» на нерухоме майно, в тому числі на будівлю по вул. Зубрівській, 38 у м.Львові, є протиправною, позовні вимоги позивача щодо протиправності рішення державного реєстратора Марченка О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23542612 від 10.08.15р., яким проведено державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за ПАТ «ВіЕс Банк», також є обґрунтованими.

Хронологічний аналіз реєстраційних дій за 10.08.15р. відносно будівлі по вул. Зубрівська, 38 у м.Львові свідчить, що реєстраційній дії Державного реєстратора Марченка О.А. по реєстрації права власності на вказану будівлю за ПАТ «ВіЕс Банк» (15 год. 43 хв.) передувала реєстраційна дія приватного нотаріуса Микитченка О.В. по припиненню обтяження належного ПП «Шива» нерухомого майна (11 год. 33 хв.). Незаконність припинення обтяжень нерухомого майна та реєстрація права власності на нього перебувають у причино-наслідковому зв'язку.

Таким чином, протиправність дій державного реєстратора Марченка О.А. та прийнятого ним рішення № 23542612 від 10.08.15р. випливає з незаконних дій приватного нотаріуса Микитченка О.В. по припиненню обтяження на все нерухоме майно ПП «Шива», оскільки за відсутності запису про припинення обтяження на нерухоме майно ПП «Шива», у відповідача Марченка О.А. були б підстави для відмови у проведенні державної реєстрації прав на таке майно.

Неправомірність припинення обтяжень на нерухоме майно, на думку колегії суддів, не тягне за собою правомірності реєстрації права власності на нього.

Доводи апелянта щодо наявності у сторін спору про право цивільне є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Під діями державного реєстратора також слід розуміти його рішення, прийняті ним з питань державної реєстрації прав на нерухоме майно, оскільки будь-які рішення є актами вольової поведінки відповідного суб'єкта.

Згідно з ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оскільки протиправними діями та рішеннями відповідачів як суб'єктів владних повноважень, порушені права позивача у сфері державної реєстрації речових прав, колегія суддів дійшла висновку, що заявленими позовними вимогами позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав.

Предметом судового розгляду в даній справі є неправомірні дії відповідачів в частині порушення встановленого законом порядку вчинення реєстраційних дій ( реєстрація права при наявності неправомірно знятого обтяження), а не спірні відносини, пов'язані з правом власності на майно. При наявності такого спору він підлягає розгляду в судах господарської юрисдикції.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічним шляхом йде судова практика вирішення подібних спорів (ухвала Вищого адміністративного суду України від 11.06.2015 року в справі № К/800/ 51950/14 та постанова Верховного Суду України від 27.10.2015 року в справі за позовом прокурора до державного реєстратора Державної реєстраційної служби про визнання протиправними рішень, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії).

Посилання апелянта на процесуальні порушення - не залучення до справи третіх осіб, вирішення справи при відсутності інформації про наслідки апеляційного розгляду справ є безпідставними, оскільки дії суду, які оскаржуються, не призвели до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, дав належну оцінку доказів, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та обґрунтовано частково задовольнив позов, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2015 року в справі №813/4303/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М. Старунський