Справа № 810/2259/15
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2259/15 Головуючий у 1-й інстанції: Басай О.В. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Міністерства освіти і науки України, третя особа на стороні позивача, - Міністерство юстиції України, треті особи на стороні відповідачів, - Національний університет Державної податкової служби України та виконувач обов'язків ректора Національного університету Державної податкової служби України ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом від 09.10.2014 року №820-0 ОСОБА_4 з 10.10.2014 року призначено на посаду директора Департаменту розвитку митної справи ДФС у порядку переведення (а.с.85-88, том 2).

29 грудня 2014 року ОСОБА_4 було подано заяву голові ДФС України про звільнення із займаної посади у зв'язку з переведенням на роботу до Національного університету Державної податкової служби України.

Наказом ДФС від 29.12.2014 року №2195-0 ОСОБА_4 було звільнено з посади директора Департаменту розвитку митної справи ДФС України у зв'язку з переведенням його на роботу до Національного університету державної податкової служби України на підставі пункту 5 статті 36 КЗпП України (а.с.88, том 2).

30 грудня 2014 року ДФС прийнято наказ №2198-0 "Про призначення ОСОБА_4", яким призначено з 30.12.2014 року виконуючим обов'язки ректора Національного університету Державної податкової служби України доктора економічних наук, професора ОСОБА_4 до заміщення в установленому порядку вакантної посади ректора цього ж Університету.

Судом першої інстанції також встановлено, що 01.12.2014 року ОСОБА_4 подав на ім'я Голови ДФС заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", в якій повідомив, що заборони, визначені частинами 3 та 4 статті 1 даного Закону України "Про очищення влади", не застосовуються щодо нього та надав згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо себе відповідно до вимог Закону.

03 грудня 2014 року ДФС листом за №8549/5/99-99-99-04-03-01-6 надіслало Міністерству юстиції України повідомлення про початок проходження перевірки, в якому, зокрема, зазначила і про початок перевірки щодо Директора Департаменту розвитку митної справи ДФС ОСОБА_4

Крім того, 03.12.2014 року ДФС направила запити про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", до відповідних органів державної влади, а саме: Міністерства внутрішніх справ України (вих. №8555/5/99-99-04-03-01-16), Державної судової адміністрації (вих. №8554/5/99-99-04-03-01-16), Генеральної прокуратури (вих. №8556/5/99-99-04-03-01-16), ДПІ у Святошинському районі ГУДФС у м. Києві, Міністерства юстиції України (вих. №8560/5/99-99-04-03-01-16), Служби безпеки України (вих. №8561/5/99-99-04-03-01-16) (а.с.2-31 том 3).

Під час судового розгляду справи в суді першої інстанції представник ДФС повідомив, що станом на 11.06.2015 року до ДФС надійшли відповіді від Служби безпеки України, Державної судової адміністрації, Генеральної прокуратури України та висновок ДПІ у Святошинському районі ГУДФС у м. Києві, згідно з якими обмежень та заборон щодо зайняття вищезазначеної посади ОСОБА_4 не встановлено (а.с.126-138, том 2).

Судом першої інстанції встановлено, що перевірка відносно ОСОБА_4 не завершена, оскільки станом на 14.09.2015 року до ДФС не надійшла відповідь з Міністерства внутрішніх справ України.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджував про те, що Державна фіскальна служба України не дотрималась вимог Закону України "Про очищення влади" в частині здійснення заходів з очищення влади (люстрація) та проведення відповідної перевірки стосовно ОСОБА_4 і, як наслідок, його було незаконно призначено на посаду виконуючим обов'язків ректора Національного університету державної податкової служби України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У контексті з положеннями частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Згідно з частиною 1 статті 55 Конституції України та пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (справа за зверненням жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 КАС України передбачено, що адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах; а пунктом восьмим частини 1 статті 3 КАС України встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою надання правового захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

З наведеного слідує, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що у спірних відносинах підлягає встановленню факт, чи мало місце порушення прав позивача з боку Державної фіскальної служби України в частині здійснення заходів з очищення влади (люстрація) та проведення відповідної перевірки згідно вимог Закону України "Про очищення влади" стосовно ОСОБА_4, який на час звернення до суду обіймав посаду в.о. ректора Національного університету державної податкової служби України.

Позивач пояснив, що пов'язує порушення свого права саме з фактом незаконного призначення ОСОБА_4 на посаду виконувача обов'язків ректора Національного університету державної податкової служби України.

Проте питання законності призначення ОСОБА_4 на посаду виконувача обов'язків ректора Національного університету державної податкової служби України згідно з наказом від 30.12.2014 року №2198-0 та дій ДФС і МОН, вчинених у процесі організації виборів ректора Університету, були предметом розгляду в адміністративній справі №810/1552/15 за позовом ОСОБА_3

За результатами розгляду справи №810/1552/15, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій ДФС щодо призначення в.о. ректора Університету ОСОБА_4 на вакантну виборну посаду без дотримання процедури обрання керівника вищого учбового закладу, передбаченою статтею 42 Закону України "Про вищу освіту", та захистив порушене право позивача шляхом визнання протиправним та скасування наказу Державної фіскальної служби України від 30.12.2014 №2198-о "Про призначення ОСОБА_4"

Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у справі № 810/1552/15 скасував та ухвалив нову, якою в задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що станом на день ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення наказом МОН України від 13.08.2015 року № 366-К "Про оголошення конкурсу на заміщення посади ректора Національного університету державної податкової служби України" вже було призначено вибори ректора Університету на 12.11.2015 року, а оскаржуваний наказ Міністерства освіти і науки України "Деякі питання організації конкурсів на зайняття посад керівників вищих навчальних закладів" в частині, що стосується Національного університету державної податкової служби України від 20.02.2015 року № 194 фактично втратив чинність. Враховуючи вищевикладені обставини та докази у цій справі у їх сукупності, у відповідності до вимог ст. 86 КАС України, та перевіряючи оскаржуване рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних скарг, згідно з ч. 1 ст. 195 КАС України, тобто лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що в даному випадку відсутні жодні правові підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині, а судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Щодо бездіяльності Державної фіскальної служби, яка виявилась у незастосуванні до ОСОБА_4 положень Закону України "Про очищення влади", суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що факт порушення прав позивача відсутній, оскільки рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади по застосуванню положень Закону України "Про очищення влади" є адміністративними актами індивідуальної дії, які стосуються виключно осіб, до яких застосовуються положення цього Закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено 11 грудня 2015 року.

.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.