Справа № 826/23661/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Укрліфтсервіс" до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з додатковою відповідальністю "Укрліфтсервіс" (далі - позивач, ТДВ "Укрліфтсервіс") до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач, ДПІ у Дарницькому районі) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги відповідача від 05 жовтня 2015 року №2594-23 (далі - оскаржувана вимога).

В обґрунтування позову зазначено, що позовна вимога підлягає задоволенню, оскільки при складенні оскаржуваної вимоги відповідачем неправильно застосовано норми податкового законодавства, що, у свою чергу, призвело до безпідставного нарахування позивачу грошового зобов’язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ).

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому, на обґрунтування якого надано письмові докази.

Представник відповідача у судове засідання 16 листопада 2015 року не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 16 листопада 2015 року судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

До суду 16 листопада 2015 року через канцелярію від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову разом із доказами на їх обґрунтування, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем 05 жовтня 2015 року складено оскаржувану вимогу, відповідно до якої, станом на 04 жовтня 2015 року сума податкового боргу позивача за узгодженими зобов’язаннями становить 2680874,96 грн.

Сума податкового боргу складається із:

- суми у розмірі 780248,97 грн. несплаченого ПДВ за серпень 2015 року відповідно до податкової декларації з ПДВ за серпень 2015 року, яку позивач подав відповідачу 18 вересня 2015 року;

Вище викладена обставина відповідачем підтверджується, про що зазначено у письмових запереченнях проти позову.

Стосовно податкового боргу у розмірі 780248,97 грн. суд зазначає наступне.

Вказаний рахунок СЕА ПДВ позивач має право лише поповнювати, а усі операції щодо відкриття/закриття рахунків у СЕА ПДВ, перерахування сум податку із них, а також повернення помилково або надміру сплачених коштів тощо здійснюються Державною казначейською службою України виключно на підставі реєстрів органів ДФС України.

СЕА ПДВ працює повністю в автоматичному режимі та передає інформацію до ДФС України про стан рахунків у режимі реального часу. Свідченням цього є те, що платники не укладають з органом казначейства договори про розрахунково-касове обслуговування електронних ПДВ рахунків, не подають засновницькі документи та картки з відбитками печатки і зразками підпису службових осіб тощо.

Тобто, фактично єдиними особами, які мають постійний доступ до відомостей про стан рахунка СЕА ПДВ позивача, є контролюючі органи, у тому числі відповідач, а позивач виконує обов'язок щодо сплати ПДВ у момент переказу власних коштів на рахунок СЕА ПДВ, відкритий на ім'я позивача.

Платіжні доручення №27 від 07 вересня 2015 року, №66 від 10 вересня 2015 року та №70 від 14 вересня 2015 року надійшли на виконання до банку, про що свідчить надпис "одержання банком" відповідними датами, штамп та підпис повноважної особи банку, тобто банком прийнято дані платіжні доручення до виконання.

Однак, банк не виконав вказані платіжні доручення, при цьому, на рахунку на момент отримання банком платіжних доручень було достатньо грошових коштів для їх виконання з урахуванням оплати послуг із розрахункового обслуговування, про що свідчить виписка банку від 10 вересня 2015 року.

18 вересня 2015 року позивач подав відповідачу податкову декларацію з ПДВ за серпень 2015 року із задекларованою до сплати сумою ПДВ у розмірі 787272,00 грн.

Заявою №490 від 16 вересня 2015 року позивач повідомив відповідача про здійснений ним переказ ПДВ у розмірі 1240000,00 грн. згідно із вказаними платіжними дорученнями.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 57.1 ст. 57, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ;

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), ще не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 129.6 ст. 129 ПК України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8, п. 22.4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (п. 1.29 ст. 1 "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст. 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Отже, як вбачається з вище викладених норм, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню до бюджету суми податкового зобов'язання пов'язане із моментом подання до банку платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не у повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Як уже зазначено вище, 07, 10 та 14 вересня 2015 року, тобто у строки, встановлені п. 57.1 ст. 57 ПК України, позивачем подано платіжні доручення на перерахування коштів у сумі 1240000,00 грн., що підтверджується відповідною відміткою на платіжних дорученнях. Платіжні доручення не виконано саме з вини банку.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що подання до банку платіжних доручень на перерахування суми грошового зобов'язання з ПДВ здійснено позивачем у встановлені нормами податкова законодавства строки, обов'язок позивача щодо сплати такого грошового зобов'язання у вказаних сумах припинився.

Оскільки суду не відомі інші обставини, які б давали підстави для тверджень відповідача про наявність порушень з боку позивача норм податкового законодавства, тому, за переконанням суду, оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов товариства з додатковою відповідальністю "Укрліфтсервіс" до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення відповідача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві від 05 жовтня 2015 року №2594-23

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин