Справа № 2а-0770/881/12
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Справа № 3962/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючогосудді Сеника Р.П.,

суддів Сапіга В.П., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.01.2013 року у справі № 2а-0770/881/12 за позовом ОСОБА_2 до Чопської митниці Державної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Чопської митниці, якою просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення №95 від 13.03.2012 року та №96 від 13.03.2012 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до наказу начальника Чопської митниці від 21.03.2012 року за №233, митним органом було проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання позивачем митного законодавства України при оформленні транспортного засобу за ВМД №302000010/2010/703241 від 09.04.2010 року - «вантажний автомобіль» марки «VOLKSWAGEN», МОДЕЛЬ «LT46» 2006 року випуску.

За наслідками даної перевірки Чопською митницею було складено акт №0006/12/305000000/НОМЕР_1 від 25.02.2012 року. На підставі цього акту митним органом позивачу було надіслано податкові повідомлення - рішення №95 від 13.03.2012 року та №96 від 13.03.2012 року, в яких визначено зобов'язання, що виникли у зв'язку із наданням митному органу документів, які містять неправдиві відомості щодо митної вартості транспортного засобу, ввезеного на митну територію України, що призвело до несплати митних платежів в повному обсязі.

Вказані податкові повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та такими, що прийняті з порушенням чинного законодавства, оскільки в даному випадку відповідачем при проведенні перевірки використовувалися докази, які є неналежними та такими, що одержані з порушенням закону, документи, які були взяті відповідачем до уваги при проведенні перевірки не можуть слугувати підставами для перерахунку раніше здійсненних митних та податкових нарахувань, а тому просить суд даний адміністративний позов задовольнити повністю та скасувати вищезазначені податкові - повідомлення - рішення.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.01.2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апеллянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.01.2013 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що з метою отримання, підтвердження або спростування даних, зазначених у наданих митному органу документах відносно імпортованого ОСОБА_2 на територію України транспортного засобу, митним органом (через Державну митну службу України) на адресу Національної податкової та митної адміністрації Угорщини був направлений запит за № 7/23-5233.

На вказаний запит, листами Національної податкової та митної адміністрації Угорщини від 04.10.11 № VF/2011 та від 12.10.10.11 № надані, завірені митними органами Угорщини, копії документів:

1) рахунка - фактури угорської фірми - продавця „NEM SPED KFT" від 31.03.2010 року № AG7S-U 191902;

2) угорської експортної декларації № MRN 10HU721020209CA290, копії яких наявні в матеріалах даної адміністративної справи.

Відповідь Національної податкової та митної адміністрації Угорщини від 18.04.10.11 № VF/2011 та від 12.10.10.11 № з додатками, отримана у встановленому законом порядку, відповідно до угоди між Україною та ЄС про взаємну адміністративну допомогу в митних справах, яка зафіксована Протоколом про надання адміністративними органами взаємної допомоги у вирішенні митних питань (невід'ємна частина Угоди про партнерство та співробітництво між Європейськими Співтовариствами і Україною) від 14.06.1994, який ратифікований згідно із Законом України «Про ратифікацію Угоди про партнерство і співробітництво між Україною і Європейськими Співтовариствами та їх державами-членами» від 10 листопада 1994 року № 237/94-ВР та набрав чинності для України 1 березня 1998 року.

Відповідач згідно наказу Чопської митниці від 21.02.12 № 233 та на підставі опрацювання документів поданих позивачем до вантажної митної декларації від 09.04.2010 № 302000010/210/703241, а саме: інвойсу від 31.03.2010 року № AG7S-U 191902 (без відмітки митних органів Угорщини) угорської фірми - продавця „NEM SPED KFT", що вказував про придбання ОСОБА_2 від угорської компанії "NEM SPED KFT" транспортного засобу за ціною 600000 угорських форинтів та листа національної податкової та митної адміністрації Угорщини від 18.10.2011 № VF/2011 з додатками, а саме: (копіями, належним чином завіреними державним органом Угорщини, експортної декларації Угорщини та рахунку - фактури від 04.10.11 № VF/2011 та від 12.10.10.11 № на суму 1 900 000 угорських форинтів, митницею, проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 законодавства України з питань митної справи при митному оформленні за вантажною митною декларацією від 09.04.2010 № 302000010/2010/703241 транспортного засобу - "вантажного автомобіля, марки: VOLKSWAGEN, модель LT номер кузова: НОМЕР_2, календарний рік виготовлення 2006; модельний рік виготовлення 2006".

За результатами проведеної перевірки встановлено наступне:

При митному оформленні Транспортного засобу по ВМД від 09.04.2010 № 302000010/2010/703241 (далі - ВМД) ОСОБА_2 були подані документи (контракт купівлі-продажу від 31.03.2010 та рахунок - фактура від 31.03.2010 року № AG7S-U 191902) угорської фірми - продавця „NEM SPED KFT", що вказували про придбання нею від угорської компанії "NEM SPED KFT" Транспортного засобу за ціною 600000 угорських форинтів.

Особою, відповідальною за фінансове врегулювання при митному оформленні товару, згідно інформації, наведеної в графі 9 ВМД, виступала ОСОБА_2

Враховуючи курс Національного Банку України, який застосовується для розрахунків по зовнішньоекономічних операціях і діяв на день подання митної декларації вартість Транспортного засобу згідно контракту та рахунку, наданих позивачем до митного оформлення становила 23515,38 грн. (600000 угорських форинтів.)

Під час митного оформлення, відповідно до ст.ст.266, 267 Митного кодексу України митна вартість транспортного засобу, визначалась за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, збільшена на витрати, пов'язані з його доставкою та становила 30178,07 грн.

На підставі заявленої позивачем митної вартості було сплачено ввізне мито у розмірі 3017,81 грн. (основа нарахування 30178,07 грн., ставка мита 10%) та ПДВ у розмірі 6639,18 грн. (основа нарахування - 33195,88 грн., ставка податку 20%).

Вищевказані документи свідчать про продаж угорською фірмою - продавцем „NEM SPED KFT" ФОП ОСОБА_2 Транспортного засобу за ціною 600000 угорських форинтів.

Враховуючи курс Національного Банку України, який діяв на день подання ВМД, встановлено, що вартість Транспортного засобу згідно документів отриманих від митних органів Угорщини становить 74465,37 грн. (1 900 000 угорських форинтів).

При цьому, митна вартість, з врахуванням витрат на транспортування та страхування до пункту пропуску на митну територію України становить 75719,52 грн.

Таким чином позивач, на підставі зазначеної митної вартості, яка визначена на підставі документів офіційно отриманих від митних органів Угорщини, на підставі відповідної міжнародної угоди, повинен був сплатити ввізне мито у розмірі 7571,95 грн. (основа нарахування 75719,52 грн., ставка мита 10%) та ПДВ у розмірі 16658,29 грн. (основа нарахування 83291,47 грн., ставка податку 20%).

Подання позивачем контракту купівлі-продажу від 31.03.2010 №191902 та рахунка - фактури від 31.03.10 №191902, які містять неправдиві дані, під час митного оформлення по ВМД Транспортного засобу, призвело до заниження митної вартості на 45541,45 гривень, що в свою чергу спричинило недобір митних платежів на суму 14573,25 грн., з яких ввізне мито - 4554,14 грн., ПДВ - 10019,11 грн.

У зв'язку із вказаним визначенням митним органом суми податкового зобов'язання позивачу в даному випадку і були направлені оскаржувані податкові повідомлення, при цьому відповідно до п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України на платника податку було накладено штраф у розмірі 25 % суми нарахованого податкового зобов'язання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимогах у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення №95 від 13.03.2012 року та №96 від 13.03.2012 року Чопської митниці прийняті у межах повноважень та у спосіб, що встановлені законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.6 Порядку № 71 під час проведення перевірки посадові особи митного органу:

1) вивчають, аналізують та порівнюють:

відомості, зазначені у митних деклараціях та/або їх електронних копіях, що містяться в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби, а також належних до таких декларацій комплектах товаросупровідних документів;

дані, що містяться в документах, отриманих від уповноважених органів іноземних держав, та інформацію, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриману від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з Інтернету, наукової літератури, висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів тощо;

2) приймають рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування тощо;

3) роблять висновок щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів.

Згідно п.9. Порядку № 71, за результатами перевірки складається відповідний акт у двох примірниках. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування тощо окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про проведення перевірки.

Таким чином, на підставі наведених норм, та зважаючи на наявність офіційно отриманої інформації яка вказувала на недостовірність задекларованої позивачем митної вартості Транспортного засобу, відповідачем було правомірно призначено та проведено невиїзну документальну перевірку.

Відповідно до ст. ст. 259, 261 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу. Відомості про митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, використовуються для нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), ведення митної статистики, а також у відповідних випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

У відповідності до статті 264 Митного кодексу України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі.

Згідно пункту 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.06 № 1766, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Всупереч наведеним приписам митного законодавства, як слідує із офіційних документів отриманих від Національної податкової та митної адміністрації Угорщини, заявлена позивачем митна вартість базувалась на основі контракту та рахунку, які містять неправдиві дані, і є нижчою за митну вартість, розраховану у відповідності до Митного кодексу України.

Таким чином, обґрунтованим та правомірним є висновок митного органу, про заниження митної вартості та порушення вимог статті 264 Митного кодексу України, що в свою чергу спричинило порушення норм статті 17 Закону України „Про Єдиний митний тариф", пункту 4.3 статті 4 Закону України „Про податок на додану вартість", та призвело до несплати митних платежів в повному обсязі та заниження податкових зобов'язань.

Відповідно до п.41.1.2. ст. 41 Податкового кодексу України, митні органи є контролюючими органами щодо мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересилання) товарів і предметів на митну територію України.

Відповідно до п 54.4. ст. 54 Податкового кодексу України, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Згідно п.п. 54.3.6 п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до ст.58 Податкого кодексу України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно п. 123.1. ст.123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, на підставах, визначених підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - то на платника податків накладається штраф в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання.

Таким чином, митним органом в даному випадку правомірно було визначено податкове зобов'язання та винесено оскаржувані позивачем податкові повідомлення - рішення.

Посилання позивача, що висновки про наявність податкового зобов'язання прийняті митним органом на підставі припущень, спростовуються належним чином задокументованими офіційними відповідями митних органів Угорщини.

Зазначені відповіді, всупереч доводам позивача отримані у встановленому законом порядку, відповідно до угоди між Україною та ЄС про взаємну адміністративну допомогу в митних справах, яка зафіксована Протоколом про надання адміністративними органами взаємної допомоги у вирішенні митних питань (невід'ємна частина Угоди про партнерство та співробітництво між Європейськими Співтовариствами і Україною) від 14.06.1994, який ратифікований згідно із Законом України «Про ратифікацію Угоди про партнерство і співробітництво між Україною і Європейськими Співтовариствами та їх державами-членами» від 10 листопада 1994 року №237/94-ВР та набрав чинності для України 1 березня 1998 року.

Так, відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Доводи позивача, що він не подавав митному органу документи, які містять неправдиві дані щодо вартості Транспортного засобу, спростовуються інформацією яка міститься у ВМД та відповідних товаросупровідних документах

Посилання позивача на те, що митним органом не прийнято рішення про митну вартість Транспортного засобу суперечить приписам п.9. Порядку № 71, відповідно до яких рішення щодо правильності визначення заявленої у митних деклараціях митної вартості окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про проведення перевірки, та спростовується змістом Акта перевірки.

Крім того слід зазначити, що згідно наявного в матеріалах справи Висновку експертного авто товарознавчого дослідження спеціаліста з оцінки транспортного засобу № 27-5/10 від 08.04.2010 року становить 7755 EUR (сім тисяч сімсот п'ятдесят п'ять євро), що в свою чергу ще раз підтверджує в даному випадку, що вартість вищевказаного транспортного засобу, яка зазначена у документах у розмірі 600000 угорських форинтів, які і були поданні митному органу України і стали підставою для ввезення його на територію України є значно меншою від реальної вартості даного транспортного засобу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є безпідставним, не обґрунтованим і не підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.01.2013 року у справі № 2а-0770/881/12 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : В.П. Сапіга

Я.С. Попко