Справа № 815/2337/15
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2337/15

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Золотнікова О.С.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_1 та представника відповідача - Прилипко Олександра Віталійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі ДМС) про визнання протиправними дій ДМС щодо відмови у розгляді документів від позивачки на поновлення дозволу на імміграцію в Україну та дій щодо відмови у розгляді документів на видачу посвідки на постійне місце проживання в Україні, щодо відмови у розгляді документів на видачу довідки про належність (набуття) громадянства України за територіальним походженням, та з вимогою зобов'язати ДМС поновити дозвіл на імміграцію в Україну позивачці, прийняти документи на видачу довідки про належність (набуття) громадянства України позивачки за територіальним походженням та видати довідку про належність (набуття) громадянства України за територіальним походженням.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року адміністративний позов було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 липня 2002 року ВГІРФО УМВС України в Одеській області було видано батькам позивачки посвідки на постійне проживання в Україні з терміном дії - безстроково. Позивачка, 1995 р.н., була вписана у посвідку на постійне проживання в Україні матері ОСОБА_5.

05 серпня 2008 року, згідно ст.8 Закону України "Про громадянство України", а саме у зв'язку із встановленням факту постійного проживання, рішенням Дніпровського районного суду Херсонської області відносно батьків позивачки було прийнято рішення про оформлення документів для набуття громадянства України, а 08 серпня 2008 року Дніпровським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області було видано батькам позивачки паспорти громадян України.

15 вересня 2008 року, на підставі висновків, складених завідувачем сектору імміграційної роботи ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області, дозволи на імміграцію в Україну батькам позивачки було скасовано згідно з п.6 ст.12 Закону України "Про імміграцію" у зв'язку зі зміною статусу перебування на території України та набуттям громадянства України, та визнано недійсними посвідки на проживання.

Постановою апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2011 року було скасовано постанову Дніпровського районного суду Херсонської області, яким було встановлено факт постійного проживання батьків позивачки на території України до 24 серпня 1991 року.

На підставі вказаного рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2011 року було скасовано громадянство України батьків позивачки, а їх паспорти громадян України визнано недійсними та вилучено.

07 лютого 2012 року батьки позивачки звернулися до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, який постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року, залишено без задоволення.

23 жовтня 2014 року постановою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу батьків позивачки було задоволено частково. Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2013 року у справі №1570/972/2012 скасовано та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково. Суд скасував висновки відділу у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 15 вересня 2008 року про скасування дозволів на імміграцію в Україну та зобов'язав Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити дозволи на імміграцію в Україну та посвідки на постійне місце проживання в Україні громадянам В'єтнаму - батькам позивачки. В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

На виконання постанови Вищого адміністративного суду України поновлено дозвіл на імміграцію в Україну гр. В'єтнаму ОСОБА_5 .

У зв'язку з тим, що у 2002 році батьки позивачки були документовані посвідками на постійне проживання в Україні на підставі абзацу 3 пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію", яким визначено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 06 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємствах і в організаціях СРСР від 02 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію, тому на той час позивачка вважалася такою, що має дозвіл на імміграцію, оскільки вона народилася від громадян В'єтнаму, які залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності Закону України "Про імміграцію" із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Вважаючи протиправними дії ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області по анулюванню дозволу на імміграцію в Україну та не видачі довідки про належність (набуття) громадянства України позивачки за територіальним походженням, ОСОБА_4 звернулась з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні вимог, суд першої інстанції, на ряду з іншим, виходив з того, що позивачка не зверталася до територіального органу за місцем проживання з питання набуття громадянства, жодних доказів про подання заяви та відповідних документів до районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Згідно до положень п.2 Порядку оформлення і видачі посвідки на постійне проживання, який затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983 (далі Порядок), заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразки заяв та порядок їх розгляду визначаються МВС.

Для оформлення посвідки на постійне проживання разом із заявою подаються: паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), та його копія; переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; копія рішення про надання дозволу на імміграцію; квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (у разі її наявності) (п.3 Порядку).

Згідно до п.7 Порядку посвідки оформляються іноземцям та особам без громадянства, які досягли 16-річного віку. У виняткових випадках посвідка на постійне проживання може оформлятися особі до досягнення 16-річного віку за наявності нотаріально засвідченої згоди обох батьків. Відомості про дитину, яка не досягла 16-річного віку і отримала дозвіл на імміграцію в Україну разом з батьками (законними представниками), або прибула разом з батьками (законними представниками) в Україну для тимчасового проживання, зазначаються в посвідці одного з батьків (законних представників).

Крім того, ч.4 ст.11 Закону України "Про імміграцію" передбачено, що особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

З аналізу наведених положень законодавства вбачається, що видачі посвідки на постійне проживання в Україні та за умови дотримання інших критеріїв (вік) передує звернення особи, яка посвідчується, з заявою до відповідною органу.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні, а позивачем не було доведено дотримання заявного принципу отримання посвідки на постійне проживання в Україні, що дає підстави для висновку, що позивачка, як самостійний суб'єкт даних правовідносин, з метою отримання посвідки на постійне проживання в Україні з відповідною заявою не зверталась та визначені вказаним Порядком документи не подавала.

Окрім іншого, преамбулою Порядку провадження за заявами і поданням з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 передбачено, що цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Так, згідно положень п.39 розділу ІІ вищезазначеного Порядку встановлено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною, один із батьків якої народився до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент його народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і яка є особою без громадянства або іноземцем (частина друга статті 8 Закону), один із батьків дитини або опікун чи піклувальник подає відповідний пакет документів, зокрема, заяву про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням; заяву дитини віком від 14 до 18 років про згоду щодо набуття громадянства України; декларацію про відсутність у дитини іноземного громадянства - для дітей, які є особами без громадянства; зобов'язання припинити іноземне громадянство - для дітей, які є іноземцями. Для дітей-іноземців, які є громадянами (підданими) кількох держав, - зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов'язання припинити іноземне громадянство не вимагається для дітей, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є діти, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; заяву про зміну громадянства - для дітей-іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

Судом першої інстанції було встановлено та під час апеляційного провадження спростовано не було, що позивачка не зверталася до територіального органу за місцем проживання з питання набуття громадянства, жодних доказів про подання заяви та відповідних документів до районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області надано не було.

Додатково колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять паспорт громадянина Соціалістичної республіки В'єтнам №N1486318 (т.1 а.с.114), з якого вбачається, що позивачка у 2013 році отримала громадянство Соціалістичної республіки В'єтнам, що з огляду на п.36 Розділ ІІ Порядку провадження за заявами і поданням з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, унеможливлює оформлення набуття позивачкю громадянства України за територіальним походженням. Факт відмови позивачки від громадянства Соціалістичної республіки В'єтнам доведено не було.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій ДМС щодо відмови у розгляді документів від позивачки на поновлення дозволу на імміграцію в Україну та дій щодо відмови у розгляді документів на видачу посвідки на постійне місце проживання в Україні, щодо відмови у розгляді документів на видачу довідки про належність (набуття) громадянства України за територіальним походженням, та вимоги про зобов'язання ДМС поновити дозвіл на імміграцію в Україну позивачці, прийняти документи на видачу довідки про належність (набуття) громадянства України позивачки за територіальним походженням та видати довідку про належність (набуття) громадянства України за територіальним походженням є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

Доводи, викладені у апеляційній сказі, були предметом дослідження судом першої інстанції та свого підтвердження не знайшли.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: О.С. Золотніков О.А. Шевчук