Справа № 515/2020/15-а
Суддя: Сивоконь Т. І.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 515/2020/15-а
Провадження № 2-а/515/4489/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сивоконь Т.І.

за участю секретаря Комерзан Л.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари Одеської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області про неправомірну відмову у призначенні пільгової пенсії,

В С Т А Н О В И В:

03.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, посилаючись на наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 з 25.07.1979 р. по по 15.07.2008 року працював газоелектрозварником на різних підприємствах, що відображено в його трудовій книжці та має весь необхідний стаж для призначення пенсії, відповідно до п.»б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якого мають право на пільгову пенсію працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Позивач звернувся до Пенсійного фонду з заявою про призначення йому вказаної пільгової пенсії та надав всі наявні у нього документи на підтвердження трудового стажу. Після подачі документів вони були надіслані на розгляд комісії з питань підтвердження пільгового стажу роботи при головному управлінні пенсійного фонду України в Одеській області та 08.07.2015 р на адресу позивача надійшов лист УПФУ у Татарбунарському районі Одеської області про відмову у призначенні пільгової пенсії, на підставі рішення вказаної комісії, яким йому було зараховано до пільгового стажу лише 4 роки 06 місяців 15 днів.

В своїй відмові УПФУ у Татарбунарському районі Одеської області посилається на рішення Комісії, яким позивачу відмовлено у зарахуванні періодів роботи з 14.08.1980 року по 26.08.1981 року, з 12.11.1987 року по 04.05.1988 року, з 20.08.1992 року по 08.12.1995 року, з 12.12.1995 року по 08.06.1996 року та з 18.05.1999 року по 29.05.2002 року на посадах зварника та електрозварника, оскільки Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 передбачені електрозварники ручного зварювання та електрозварники зайняті на півавтоматичних машинах, а також на машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, посада «зварник» до списку не входить. Позивач не вважає себе винним, що підприємства, у яких він працював, невірно внесли записи (замість «електрозварник»- вказано «зварник»), тому він не має нести за це відповідальності.

Також позивачу було відмовлено у зарахуванні періодів роботи на наступних підприємствах, у Миколаївському Домобудівельному комбінаті ім.50 річчя СРСР, в Печерському будівельно-монтажному управлінні тресту «Південьенергомонтаж» з 08.09.1981 року по 31.03.1984 рік, на посаді зварника та електрозварника в колгоспі імені Дімітрова Татарбунарського району Одеської області, колгосп ім. Дімітрова реорганізувався в СК «Дельжилер» з 14.08.1980 року по 26.08.1981 рік, з 12.11.1987 року по 04.05.1988 року, з 20.08.1992 року по 08.12.1995 року та з 18.05.1999 року по 29.05.2002 року, на посаді електрозварника в Дніпропетровському Річковому Порті з 23.07.1986 року 05.08.1986 року, в Ново-Московському монтажному управлінні на посаді газоелектрозварника з 20.12.1988 року по 08.08.1992 рік, в Татарбунарському кооперативі «Агробуд» на посаді газоелектрозварника з 01.09.2003 року по 27.04.2005 року, в Одеському монтажному управлінні Тресту «Південьенергомонтаж» з 01.04.1985 року по 20.08.1985 року на посаді газоелектрозварника в ЧПОРП «Антарктика» з 12.12.1995 року по 08.06.1996 року, з 08.06.1996 року по 09.02.1998 року на посаді електрозварника, оскільки ним не були надані уточнюючі довідки з підприємств, він не має можливості надати вищезазначені довідки, оскільки більшість підприємств ліквідовані чи припинили свою діяльність.

Також УПФУ у Татарбунарському районі Одеської області повідомив у свій відмові, що не може зарахувати до пільгового стажу періоди роботи в ряді підприємств на посаді електрозварника, оскільки позивачем не були надані уточнюючі довідки з підприємств, але він не має можливості їх надати, так як більшість підприємств ліквідовано чи припинили свою діяльність.

Позивач вважає, що пенсія йому не нарахована з вини органів пенсійного фонду, адже він на підтвердження свого стажу надав основний документ, якою є трудова книжка, де повністю внесені всі записи про його трудову діяльність, а тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить визнати дії Управління пенсійного фонду щодо не нарахування йому пільгової пенсії незаконними та зобовязати пенсійний фонд призначити йому пенсію на пільгових умовах, починаючи з дня його звернення з даного питання з заявою до пенсійного фонду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що позивачу було відмовлено в призначенні пільгової пенсії в зв'язку з ненаданням ним уточнюючих довідок, що підтверджують його спеціальний трудовий стаж, так як обов'язок надання всіх документів, необхідних для призначення пенсії покладається на осіб, які звертаються за призначенням. А тому, управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі, керуючись вимогами чинного законодавства, при вирішення питання про призначення пільгової пенсії позивачу, діяло в межах своїх повноважень і відповідно до законів України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 07 квітня 1959 року, що підтверджується даними його паспорту (а.с.4). Після досягнення ним 56 років, а саме 08 квітня 2015 року він звернувся до УПФУ у Татарбунарському районі з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах, надавши в тому числі й трудову книжку (а.с.51).

Рішенням управління ПФУ у Татарбунарському районі на підставі протоколу комісії з питань підтвердження пільгового стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (а.с.6-10) позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність уточнюючих пільгових довідок, результатів проведення атестації робочих місць та зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Цим рішенням встановлено, що до пільгового стажу роботи зараховуються наступні періоди: з 01.04.1985 по 20.08.1985, з 09.10.1985 по 30.06.1986, з 21.10.1986 по 22.10.1987, з 23.05.1988 по 08.12.1988, з 28.08.2006 по 15.07.2008 , що у загальному складає 04 роки 06 місяців 15 днів (при необхідному не менше 10 років).

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 01.01.1992) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством.

Відповідно до розділу «XXXII. Общие профессии» Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільговому розмірі, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, до нього включені газозварювальники і електрозварювальники та їхні підручні.

Відповідно до розділу «XXXIII. Загальні професії» Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березні 1994 року №162, до нього включені за позицією 620 «Газозварники» і за позицією 906 «Електрозварники ручного зварювання».

Відповідно до розділу «XXXIII. Загальні професії (у всіх галузях господарства)» Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, до нього включені за позицією 33 «газозварники» та «електрозварники ручного зварювання».

При цьому, відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за №1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі цього Закону, також, відповідає п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. (далі - Порядок №637).

Суд вважає, що відомості, зазначені в трудовій книжці колгоспника позивача УКР №0093062/228, виданої 20 серпня 1980 року, підтверджують наявність у нього необхідного стажу роботи електрозварювальником в різні періоди його роботи в колгоспі ім.Дімітрова, в подальшому агрофірми ім.Дімітрова та СК «Дельжилер» Татарбунарського району, які не враховані комісією при Головному управлінні пенсійного фонду України в Одеській області, що дає право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказані відомості також підтверджуються архівними довідками трудового архіву Татарбунарського району (а.с.11,12). Відсутність в архівній установі інших первинних документів які б могли підтвердити зайнятість позивача повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці не позбавляє ОСОБА_1 права на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки не збереження документації чи ведення її не належним чином відбулося не з вини позивача.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що право позивача на призначення пільгової пенсії не підтверджено за результатами атестації робочих місць за умовами праці, оскільки обов'язок проведення атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, Отже, своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.

Несвоєчасне або неналежне проведення атестації робочих місць не можуть позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом 18 Порядку №637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Допитані у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що працював з позивачем в колгоспі ім.Дімітрова з 1992 по 1995 рік, а свідок ОСОБА_5 працював з позивачем в СК «Дельжилер» з 2000 по 2003 рік та підтвердили, що позивач був безпосередньо зайнятий повний робочий день на роботі газоелектрозварювальника по ремонту сільськогосподарської та автотехніки і різного обладнання. Робота здійснювалась на ручному зварюванні, атестація робочих місць проводилася, адже неможливо без цього допускати до роботи працівників, що проводять роботу в шкідливих умовах, цими питаннями займалися відповідальні особи, але чи збереглася документація, що підверджувала би даний процес, свідкам невідомо.

Таким чином, встановлено, що діяльність позивача на посаді газоелектрозварника повний робочий день була повязана з шкідливими умовами праці. Загальний стаж роботи позивача складає більше 25 років, в тому числі на посаді газоелектрозварника більше необхідних 10 років, але документально не підтверджено у зв'язку з відсутністю первинних документів (обліковий лист, табель обліку робочого часу, відомість нарахування заробітної плати), які не збереглися, що також підтверджується даними архівного відділу райдержадміністрації (а.с.11,12). Суд вважає, що відсутність таких документальних підтверджень не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку про те, що рішення відповідача пов'язане із безпідставною відмовою позивачу у призначенні йому пільгової пенсії - є протиправним та не відповідаючим діючому законодавству, а тому, відповідно, права позивача підлягають захисту.

До того ж, слід зазначити й про те, що згідно із вимогами ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Докази того, що позивач у спірні періоди працював на посаді газоелктрозварника, не спростовані відповідачем та в своїй сукупності дозволяють прийти висновку про те, що у вказаний період часу позивач працював саме на посаді газоелектрозварника, тобто на посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією або з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Оскільки позивач звернувся з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах 08.04.2015 року, тому пенсія йому підлягає призначенню саме із вказаної дати.

Керуючись ст.ст.13,62 Закону України «Про пенсійне забезпечення", Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» п.п.2,11,18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637, ст.ст.2,6,11,71,86,160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області про неправомірну відмову у призначенні пільгової пенсії - задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області щодо відмови в нарахуванні ОСОБА_1 пільгової пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Татарбунарському районі Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах на підставі п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 08 квітня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів після її проголошення або з дня отримання копії постанови.

Суддя Сивоконь