Справа № 524/9388/15-а
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/9388/15-а
Провадження №
ПОСТАНОВА
І м е н е м У к р а ї н и
10.12.2015 року, Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Нестеренко С.Г., розглянувши у скороченому провадженні в м. Кременчуці адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-
Позивач звернувся до суду у листопаді 2015 року з позовом, у якому просив: - визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначені та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності; - зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок настання ІІ групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, з врахування проведеної виплати.
Позивач посилався на те, що є учасником бойових дій, оскільки приймав участь у бойових діях у Демократичній Республіці Афганістан з 01 лютого 1985 року по 10 вересня 1986 року і з 18 вересня 1986 року по 20 жовтня 1986 року, інвалідом війни другої групи, яка була встановлена 01 липня 2013 року.
10 вересня 2015 року звернувся до Кременчуцького об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності 2-гої групи, пов`язаної з проходженням військової служби, яка була направлена для розгляду до Полтавського обласного військового комісаріату.
Листом № 10/613 від 28 жовтня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив, що дія ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на позивача не поширюється.
Ухвалою суду від 20 листопада 2015 року відкрито скорочене провадження у справі.
Копію позовної заяви з додатками та з копією ухвали суду про відкриття скороченого провадження у справі було направлено відповідачу з наданням часу для надання заперечення на позов.
Судові документи відповідач отримав 26 листопада 2015 року, але станом на 10 грудня 2015 року з врахуванням десятиденного строку надання заперечення та строку поштового пересилання, до суду будь-які заперечення, відповіді, листи, документи від відповідача не надходили.
Крім того, станом на вказану дату до суду не надходили будь-які інші доповнення до позову, документи від позивача.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
З довідки Кременчуцького ОМВК за № М/560 від 02 липня 2013 року постає, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу з 24 жовтня 1984 року по 27 листопада 1986 року, у тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан з 01 лютого 1985 року по 10 вересня 1986 року і з 18 вересня 1986 року по 20 жовтня 1986 року (один рік вісім місяців 11 днів) та має статус учасника бойових дій відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Факт проходження військової служби підтверджується також і відповідними записами у військовому квитку позивача, копія якого наявна в матеріалах справи.
25 липня 2011 року позивачеві була встановлена друга група інвалідності по загальному захворюванню, що підтверджується копією довідки МСЕК, серія 7-66ТЕ.
Згідно довідки Полтавської обласної МСЕК № 2 за № 171554 позивачеві при повторному огляді встановлена друга група інвалідності безстроково з 01 липня 2013 року по причині захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії.
Крім того, з копії витягу із протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 904 від 16 квітня 2013 року вбачається, що позивачеві було встановлено відповідний діагноз і зроблено висновок, що захворювання пов`язані з виконанням військової службі при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
10 вересня 2015 року позивач звернувся до Кременчуцького об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату йому відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності 2-гої групи, пов`язаної з проходженням військової служби, яка була направлена для розгляду до Полтавського обласного військового комісаріату.
Листом № 10/613 від 28 жовтня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив, що дія ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на позивача не поширюється.
Відповідно до ст. 16-2Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;
б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.
Вказаний Закон було доповнено ст. 16-2 згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» (від 04.07.2012 № 5040-VI).
Згідно прикінцевих положень Закону України від 04 липня 2012 року за № 5040- VI визначено, що:
1. Цей Закон набирає чинності з 1 січня 2014 року.
2. Встановити, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.
3. Кабінету Міністрів України до 1 січня 2014 року:
підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України пропозиції про приведення законів України у відповідність із цим Законом;
прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону;
привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;
забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.
Постановою КМ України № 975 від 25 грудня 2013 року було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок).
Також, у п. 2 цієї Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);
допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Згідно п. 3 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
У відповідності до п.п. 1 п. 6 Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:
250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;
200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;
150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно п. 12 зазначеного Порядку передбачалося, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів), а згідно п. 13:
- керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку;
- розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Аналізуючи вказані норми законодавчих і підзаконних нормативних актів, суд приходить до висновку, що Полтавський обласний військовий комісаріат не підготував та не направив до Міністерства оборони України відповідний висновок по заяві позивача з доданням документів вказаних у п.п. 10, 11 Порядку і повернув документи позивачеві.
Такі дії, бездіяльність Полтавського обласного військового комісаріату позивачем у судовому порядку не були оскаржені.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
У п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень
У відповідності до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
Частиною 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:
1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;
2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;
3) спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;
4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;
5) спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;
6) спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;
7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.
Аналізуючи вказані правові норми та співставляючи наведені судом обставини, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем Міністерством оборони України не виник публічно-правовий спір, фактично та юридично такий спір відсутній, оскільки Міністерство оборони України не розглядало відповідну заяву позивача у зв`язку з ненаправленням такої заяви позивача Полтавським обласним військовим комісаріатом разом з висновками та документами для вирішення питання щодо призначення або відмови у призначенні виплати грошової допомоги. При цьому, суд враховує, що відповідно до чинного законодавства України Полтавському обласному військовому комісаріату не були делеговані повноваження Міністерства оборони України щодо визначення, прийняття рішення про здійснення виплат грошової допомоги або відмови у такому військовослужбовцям учасникам бойових дій, яким були встановлені відповідні групи інвалідності.
Отже, даний позов є, за висновком суду, передчасним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки спір між сторонами відсутній.
На підставі наведених обставин та керуючись ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою КМ України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», ст. ст. 2, 3, 17, 71,159-163, 167, 183-2 , 186 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.
Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного Адміністративного Суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: