Справа № 825/2467/14
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ К/800/52321/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В, Цвіркуна Ю.І.,

при секретарі Бруй О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Чернігові Головного управління Міндоходів в Чернігівській області

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року

у справі №825/2467/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «МЛИБОР» ( надалі - ПАТ «МЛИБОР»)

до Державної податкової інспекції у м.Чернігові Головного управління Міндоходів в Чернігівській області ( надалі - ДПІ у м.Чернігові)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому поставлено питання про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м.Чернігові №, № від 09.07.2014р., № від 24.07.2014р., №, №, №1 від 12.06.2014р.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.08.2014р. залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014р, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судами норм матеріального права, ставить питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та прийняття нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «МЛИБОР» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ «МЛИБОР» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2014р., за наслідками якої складено акт від 19.05.2014р. №1222/15/14226133.

На підставі висновків зазначеного акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.06.2014р.:

- №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 4290776,00грн.;

- №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 1053102,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 526551,00грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 3109271,00грн., в т.ч. за основним платежем у розмірі 2072847,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1036424,00грн.

Крім того, контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ «МЛИБОР» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2014р., за наслідками якої складено акт від 20.06.2014р. № 1523/15/14226133.

На підставі висновків цього акту ДПІ у м.Чернігові прийнято наступні податкові повідомлення-рішення від 09.07.2014р.:

- № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 4290776,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 2145388,00грн.;

- № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 3766265,00грн.

Також, ДПІ у м. Чернігові проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПАТ «МЛИБОР» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2014р., за результатом якої складено акт від 11.07.2014р. № 1640/15/14226133.

На підставі акту від 11.07.2014р. ДПІ у м.Чернігові прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.07.2014р. №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 3511243,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1755622,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якими погодилась колегія апеляційного суду, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України,).

Відповідно до підпункту "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до статті 201.10 Податкового Кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.200.1 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Для підтвердження правомірності включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених позивачем у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Дані положення врегульовані ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Виходячи з наведених правових норм, можливо зробити висновок, що вони дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів/робіт/послуг та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Судами також встановлено, між ПАТ «МЛИБОР» та TOB «Чернігівська індустріальна молочна компанія» укладено договір купівлі-продажу № 05 від 20.01.2014р., відповідно до умов якого продавець в узгоджений між сторонами строк зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти й оплатити сільськогосподарську продукцію, кукурудзу 2013р.

Реальність виконання вказаного договору підтверджують наступні первинні документи: специфікації, податкові накладні, видаткові накладні, банківські виписки, контракти на підтвердження подальшого використання придбаного товару у власній господарській діяльності, залізничні накладні, митні накладні, меморіальні ордери, експертні висновки, оборотно-сальдові відомості

В подальшому з метою здійснення господарської діяльності, ПАТ «МЛИБОР» (Продавець), було укладено Контракт №13/02/14/1 від 13.02.2014р. з Компанією NegoceAgricoleS.a.r.l. (Покупець) на поставку кукурудзи українського походження врожаю 2013р.

Крім того, позивач уклав з МАГ Коммодітіз АГ контракт на поставку кукурудзи 3-го класу на кормові цілі, українського походження врожаю 2013 року.

Товар за контрактами, укладеними з ПАТ «МЛИБОР» та МАГ Коммодітіз АГ, був доставлений до місця призначення, що підтверджується залізничними накладними, документами отримувача товару щодо його фактичного отримання, та оплачений в повному обсязі покупцем, що підтверджується банківськими виписками щодо оплати. В подальшому товар був фактично експортований, підтвердженням чого є вантажно-митні декларації.

Згідно з експертними висновками від 20.02.2014р. №000544 п/14, від 2602.2014р. №000602 п/14, від 28.02.2014р. № 000621 п/14, від 11.03.2014р. № 000778 п/14, від 12.03.2014р. № 000803 п/14, від 14.03.2014р. № 000847 п/14 ТОВ «Чернігівська індустріальна молочна компанія» є виробником кукурудзи українського походження врожаю 2013р., яка є предметом поставки за вищевказаними Контрактами.

Податковим органом, в свою чергу, не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться наданих позивачем первинних документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

На момент здійснення господарських операцій, позивач та TOB «Чернігівська індустріальна молочна компанія» були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавалися.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що господарські операції позивача з контрагентами здійснювалися в межах звичайної господарської діяльності підприємств, а тому вони є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, які містять усі обов'язкові реквізити та розкривають зміст та обсяг господарських операцій.

Також, як встановлено судами попередніх інстанцій, іншого майна, яке відповідало б характеристиці - кукурудза 3 класу врожаю 2013 року для кормових цілей, ПАТ «МЛИБОР» в спірному періоді на праві власності не мало, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями за рахунком №281 та за рахунком 6315, що унеможливлює експорт іншого, а ніж спірного зерна.

Отже, оцінюючі зібрані по справі докази, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення позовних вимог та визнання протиправними й скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Чернігові Головного управління Міндоходів в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун