Справа № 826/2150/15
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2150/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ч.1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до суду з позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило визнати протиправним та скасувати з дати його прийняття рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 04 лютого 2015 року № 1; визнати протиправними та скасувати з дати їх оформлення інкасові доручення (розпорядження) відповідача: № 21-22, № 22-22, № 23-22, № 24-22, № 25-22, № 26-22 від 06.02.2015 року, оформленні на підставі рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 04.02.2015 року № 1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2015 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для зміни судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» () перебуває на обліку як платник податків у Міжрегіональному головному управлінні Міндоходів - Центральному офісі з обслуговування великих платників.

Зареєстроване місцезнаходження суб'єкта господарювання - юридичної особи ПАТ «Укрнафта» є: м. Київ, провул. Несторівський, 3-5.

У ІІІ, IV кварталі 2014 року. ПАТ «Укрнафта» подало до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області податкові розрахунки із плати за користування надрами для видобування корисних копалин, а саме: податкові розрахунки за липень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2014 року, які не були сплачені Позивачем у встановлений ПК України строк. Значну частину податкового боргу, що утворився внаслідок своєчасної несплати податкових зобов'язань за вказані періоди було погашено Позивачем у грудні 2014р.

Рішенням начальника Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Івано-Франківській області про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків від 04.02.2015 №1, відповідно до пункту 32 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів ПАТ «Укрнафта».

На підставі вказаного рішення відповідачем оформлено та направлено обслуговуючому банку інкасові доручення (розпорядження) №21-22, №22-22, №23-22, №24-22, № 25-22, № 26-22 від 06.02.2015 на загальну суму 238 586 644,84 грн.

Не погоджуючись з вказаними вище рішеннями про стягнення коштів та інкасові доручення, позивач звернувся до суду з позовом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія Київського апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

04.02.2015 року Долинською ОДШ прийнято рішення № 1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків, яким на підставі процедури, передбаченої п. 32 розділу 10 «Інші перехідні положення» XX «Перехідні положення» ПК України, з ПАТ «Укрнафта» стягується податковий борг з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти, природного газу та газового конденсату).

Так, Пунктом 32 розділу 10 «Інші перехідні положення» XX «Перехідні положення» ПК України тимчасово, а саме до 01.07.2015 року було запроваджено особливу процедуру стягнення податкового боргу платника податків, що виник у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку.

Суть такої процедури полягає в тому, що в разі виникнення податкового боргу за наслідками несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у встановлені цим ПК України строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках, здійснюється за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду за умови, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

Враховуючи коментовані положення ПК України, у випадку якщо у держави існують зобов'язання щодо повернення платнику податків надміру сплачених ним грошових зобов'язань, то контролюючий орган (за рішенням керівника) не може приймати рішення про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків до того моменту поки сплачені грошові зобов'язання не будуть повернуті державою платнику податків.

Судом першої інстанції аналізуючи зміст положення ПК України вірно встановлено, що стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за наступних умов: - виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку; - податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень; - відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

Отже, зазначена норма закону прямо встановлює право керівника контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків лише у разі відсутності зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

З аналізу приписів п. 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України вбачається, що буквальний зміст цього пункту вказує на необхідність відсутності зобов'язань саме держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань, а не конкретного контролюючого органу та за необмеженим колом грошових зобов'язань, тому, наявність зобов'язань держави в особі будь-якого контролюючого органу перед платником податків щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з будь-якого податку чи збору унеможливлює стягнення податкового боргу на підставі рішення контролюючого органу без звернення до суду.

На підтвердження того, що в держави існували зобов'язання щодо повернення ПАТ «Укрнафта» надміру сплачених грошових зобов'язань позивачем було надано суду першої інстанції копії листів товариства до територіальних органів податкової: № 08.1.14/105 від 30.01.2015 року; № 08.1.14/116 від 30.01.2015 року; № 08.1.14/286 від 10.03.2015 року та № 15/1-08 від 20.03.2015 року.

Таким чином, Долинською ОДПІ перед прийняттям оскаржуваного рішення №1 та оформленням інкасових доручень (розпоряджень) потрібно було спочатку вжити заходів щодо встановлення наявності обліку за Позивачем переплати з будь-яких податкових платежів та, за наявності переплати, здійснити заходи щодо повернення Позивачу надміру сплачених грошових зобов'язань і лише після цього приймати відповідне рішення про стягнення податкового боргу або зменшити суму стягнення за оскаржуваним рішенням №1 пропорційно розміру суми зобов'язань держави щодо повернення ПАТ «Укрнафта» надміру сплачених ним грошових коштів з вказаного збору та інших податків.

Оскільки, таких дій Долинською ОДПІ вчинено не було, тому оскаржуване рішення №1 вважається таким, що прийняте з порушенням п. 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України, оскільки прийняте за наявності зобов'язань держави щодо повернення ПАТ «Укрнафта» надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

Крім того, порядок стягнення готівкових коштів врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 95 ПК України» № 1244 від 29.12.2010 року.

Даною постановою визначено механізм стягнення готівки платника податків, а також запроваджено форму рішення контролюючого органу про погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення готівки. При цьому, дана Постанова регулює питання стягнення податкового боргу за рахунок готівкових коштів тільки на підставі рішення суду, а не на виконання рішення контролюючого органу.

Можливість стягнення готівки на підставі рішення керівника контролюючого органу з'явилась у контролюючих органів тільки 29.05.2015 року у зв'язку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015р. № 273 «Про деякі питання стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу».

На відміну від існуючого законодавчого механізму стягнення готівки на підставі п. 95.4. ст. 95 ПК України, порядок за яким відбувається стягнення коштів з рахунків платника податків у банках (тобто безготівкове стягнення) на підставі п. 32 Підрозділу 10. «Інші перехідні положення» ПК України законодавством не визначений, так само не визначено і форму рішення контролюючого органу на підставі якого стягнення реалізується (проводиться).

В свою чергу, форма рішення контролюючого органу про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках перебуває тільки на стадії розгляду, свідченням чого є проект постанови Кабінету Міністрів України від 2015 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1244» оприлюднений на офіційному Інтернет сайті Державної фіскальної служби України: http://sta-sumv.gov.ua/diyalnist-/regulyatorna-politika-/regulyatorna-politika/2015-rik/63550.html.

Таким чином, за відсутності встановленого законодавством порядку за яким відбувається стягнення коштів з рахунків платника податків у банках (стягнення безготівкових коштів) на підставі рішення керівника контролюючого органу, а також затвердженої у спосіб, встановлений чинним законодавством України форми рішення контролюючого органу на підставі якого проводиться безготівкове стягнення коштів, прийняте апелянтом оскаржуване рішення №1 від 04.02.2015 року в частині порядку його стягнення є сумнівним.

Оформлені інкасові доручення від 06.02.2015 року апелянтом було передано обслуговуючому ПАТ «Укрнафта» банку для здійснення відповідного переказу суми податкового боргу з рахунку Позивача на рахунок Відповідача.

Згідно з п. 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті № 22 від 21.01.2004 року, інкасовим дорученням (розпорядженням) є розрахунковий документ, що містить вимогу стягувана (органу державної податкової служби) до банку, що обслуговує платника, здійснити без погодження з платником переказ визначеної суми коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Тобто, інкасове доручення є рішенням (розпорядженням) органу стягнення, спрямоване на стягнення суми податкового боргу.

В силу п. 12.1. вказаної Інструкції, органом стягнення податкового боргу відповідно до ст. 41 ПК України та ст. 17 Бюджетного кодексу України є органи державної податкової служби.

Разом з тим, згідно з пунктом 32 розділу 10 «Інші перехідні положення» XX «Перехідні положення» ПК України у випадку якщо у держави існують зобов'язання щодо повернення платнику податків надміру сплачених ним грошових зобов'язань, то контролюючий орган (за рішенням керівника) не може приймати рішення про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків до того моменту поки сплачені грошові зобов'язання не будуть повернуті державою платнику податків.

Датою дії цих положень є 01.07.2015 року. Тобто, на вказану дату, дані інкасові доручення не були реалізовані, тому і підстав для подальшого стягнення на даний час немає.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо визнання протиправним та скасування рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 04.02.2015 №1 щодо стягнення коштів з дати його прийняття та інкасових доручень (розпоряджень) Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області: № 21-22, №22-22, №23-22, № 24-22, № 25-22, №26-22 від 06.02.2015, оформлені на підставі рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 04.02.2015 №1 щодо стягнення коштів з дати їх оформлення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що станом на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, за складеними інкасовими дорученнями № 21-22, №22-22, №23-22, № 24-22, № 25-22, №26-22 від 06.02.2015 року, загальна сума яких становить 238 586 644,84 грн. податкового боргу з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти, природного газу та газового конденсату), ПАТ «Укрнафта» здійснено сплату коштів за відповідними платежами, що підтверджується копіями платіжних доручень від 19 серпня 2015 року за №2771 на суму 6770188,67 грн., №2772 на суму 1057960,81 грн., №2773 на суму 9805,16 грн., №2774 на суму 657557,02 грн., від 26 серпня 2015 року за №2823 на суму 18580827,20 грн., №2824 на суму 6701399,48 грн., від 16 вересня 2015 року за №3144 на суму 74323308,80 грн., №3145 на суму 2021567,20 грн., №3146 на суму 23588654,00 грн., №3147 на суму 66470,20 грн. та від 29 жовтня 2015 року за №3756 на суму 39322357,53 грн., №3757 на суму 10201908,03 грн., №3759 на суму 15719319,33 грн., №3760 на суму 6101942,88 грн. та №3762 на суму 26435,26 грн.

Враховуючи наведене, сума податкового боргу, яку апелянт намагається стягнути на підставі власного рішення №1 та інкасових доручень не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх рішень, а тому, доводи, викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові суду першої інстанції, та є підставою для її скасування.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Івано-Франківській області - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Повний текст рішення виготовлено 07.12.2015р.

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.