Справа № 826/22376/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 грудня 2015 року письмове провадження № 826/22376/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ у м.Києві Васильєва Сергія Сергійовича,

Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві

про визнання протиправною та скасування постанови

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ у м. Києві Васильєва Сергія Сергійовича (далі - відповідач 1), Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач 2), у якій просить суд:

1. Визнати дії старшого державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Васильєва Сергія Сергійовича щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.09.2015 року протиправними.

2. Скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.09.2015 року.

3. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві у відповідності до вимог ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 826/3460/15 від 17.08.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний виконавець безпідставно відмовив у відкритті виконавчого провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.08.2015 року № 826/3460/15, оскільки виконавчий документ містить всі встановлені законодавством України реквізити. У виконавчому документі правомірно вказано код боржника, а саме: ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ' ТОВАРИСТВА «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК», від імені якого діє уповноважена особа ОСОБА_2., що є працівником та діє в інтересах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не як окрема фізична особа. Тому в даному випадку має місце вільне тлумачення державним виконавцем положень п„ 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», що є неприпустимим.

Ухвалою суду від 26.10.2015 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 06.11.2015 року.

Позивач у судове засідання не з'явився, через відділ діловодства суду подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; письмових заперечень на позовну заяву не надав.

Суд відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.08.2015 року Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 826/3460/15 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» ОСОБА_2, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» Ковальова Віктора Михайловича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії, відповідно до якого зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» за договором банківського рахунку з використанням платіжної картки № ПР-UAH/2013-2761 №23893 від 16 серпня 2013 року.

У виданому виконавчому листі судом зазначено код ЄДРПОУ боржника - 21708016.

Позивачем зазначений виконавчий лист разом із заявою про відкриття виконавчого провадження поданий до відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа № 826/3460/15 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві з посиланням на пункт 8 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову від 11.09.2015 ВП № 48706092 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до виконання виконавчого документа.

Як зазначено у вказаній постанові, відповідно до виконавчого документа боржником є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» ОСОБА_2 який є фізичною особою. Проте, у виконавчому документі вказано код боржника (), який належить юридичній особі. Яка не є боржником за виконавчим документом. Таким чином, наявні обставини, що унеможливлюють здійснення виконавчого провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню далі - рішення).

Частиною 1 статті 2 вказаного Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, якими, зокрема, згідно з пунктом першим частини 2 зазначеної статті є виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно з пунктом першим частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту восьмого частини 1 статті 26 цього Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як вбачається зі змісту постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.09.2015 ВП № 48706092, державний виконавець відмовляючи у відкритті виконавчого провадження послався на те, що у виконавчому документі боржником є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» ОСОБА_2 який є фізичною особою. Проте, у виконавчому документі вказано код боржника (), який належить юридичній особі, яка не є боржником за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012, № 4452-VI, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно ч. 1 ст. 34 вказаного Закону Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду (ч. 1 ст. 35 Закону).

Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 48 Закону, уповноважена особа виконує повноваження органів управління банку, тобто представляє інтереси банку у будь-яких відносинах, а тому, враховуючи, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 грудня 2014 року № 150 Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «ЄВРОГАЗБАНК» призначено ОСОБА_2 з 19 вересня 2014 року, у даних правовідносинах останній виступає представником банку та є посадовою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином у виконавчому листі від 17.08.2015 року № 826/3460/15 правомірно зазначено код ЄДРПОУ боржника 21708016 - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, виданий судом виконавчий лист відповідає вимогам ст. 18 Закону № 606-XIV, пред'явлений до належного органу ДВС та за ним не закінчився строк пред'явлення до виконання, а тому державний виконавець в силу ч. 1 ст. 25 Закону повинен був відкрити виконавче провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржена позивачем постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, то суд вважає, що така не підлягає задоволенню, оскільки вчинення виконавчих дій, є дискреційними повноваженнями відповідача.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.10.2008 року визначено, що суд не може підміняти собою органи владних повноважень. Суд не може підміняти собою орган, рішення якого оскаржуються, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Така позиція узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Виходячи з положень Закону № 606-XIV відкриття виконавчого провадження та винесення з цього питання постанови віднесено до виключної компетенції державного виконавця, а тому суд не може перебирати на себе ці повноваження.

Разом з тим, обов'язок державного виконавця відкрити виконавче провадження слідує із положень ст. 25 Закону № 606-XIV, оскільки виконавчі документи відповідають вимогам Закону, пред'явлені у встановлений строк та до належного органу ДВС.

Вимога позивача про визнання дій старшого державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Васильєва Сергія Сергійовича щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.09.2015 року протиправними, також задоволенню не підлягає, оскільки такі дії вчинені в межах його повноважень та у спосіб передбачений Законом України «Про виконавче провадження.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 17, 94, 158, 160, 161 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Васильєва Сергія Сергійовича від 11.09.2015 ВП № 48706092 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до виконання виконавчого документа).

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судові витрати в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій