Справа № 813/1449/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 р. Справа № 876/7640/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у справі №813/1449/15 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

23.03.2015р. ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ), просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.12.2014р. №.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2015р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДПІ подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2015р. та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно відомостями державного реєстру фізичних осіб ДФС України в період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. ФОП ОСОБА_2 отримала дохід в сумі 26 847,89 грн. від АТ «Райффайзен банк Аваль», ознака доходу « 126 - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо». Відповідно до абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. Тому, позивачем не відображено у повному розмірі загальний річний оподатковуваний дохід за 2012 рік в сумі 26 847,89 грн. в т.ч. отриманий дохід як додаткове благо від анулювання боргу в розмірі 26 847,89 грн. Таким чином, відповідачем правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.10.2007р. між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладений кредитний договір №014/7300/82/52736 на суму 11 206,00 грн.

Позивачем порушено умови кредитного договору щодо несвоєчасної сплати кредитних коштів, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 26 847,89 грн. (в тому числі 4 588,93 грн. заборгованості за тілом кредиту; 821,73 грн. заборгованості за відсотками та 21 437,23 грн. заборгованості пені по кредиту).

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника (ОСОБА_2), у зв'язку із достроковим погашенням частини кредитної заборгованості, між нею та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 03.10.2012р. укладено договір про припинення зобов'язань за кредитним договором №014/7300/82/52736 від 17.10.2007р. (а.с.7)

21.11.2014р. ДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ФО ОСОБА_2 за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., результати якої оформлено Актом від 21.11.2014р. №1922/13-05-17-01/ (а.с.8-11).

Згідно з п.2.2 Акта від 21.11.2014р. №1922/13-05-17-01/ перевіркою правильності визначення загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи - платника податку, відображеного в податкових деклараціях встановлено, що згідно договору про припинення зобов'язання за кредитним договором №014/7300/82/52736 від 17.10.2007р. АТ «Райффайзен Банк Аваль» анулював борг ОСОБА_2 в сумі 26 847,89 грн. та суму анульованого боргу було включено до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг анульовано. ОСОБА_2 згідно уточнюючих декларацій про майновий стан і доходи за 2012 задекларувала частину доходу від анульованого боргу в розмірі 5 410,66 грн. та задекларувала до сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 811,59 грн.

У висновках акта ДПІ зазначено, що перевіркою встановлено порушення позивачем пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 п.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік на суму 3 537,95 грн.

На підставі складеного за результатами перевірки Акта, відповідачем 10.12.2014р. прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що справляються фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 4 422,44 грн. (з них 3 537,95 грн. за основним платежем та 884,49 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с.14).

Вважаючи, що податкове повідомлення-рішення не ґрунтується на вимогах законодавства, ОСОБА_2 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пп.162.1.1. п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п. 44.1. ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 46.1 ст.46 ПК України встановлено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п.177.11 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору про припинення зобов'язань за кредитним договором №014/7300/82/52736 від 17.10.2007р., розмір непогашеної позивачем як Позичальником заборгованості за кредитним договором станом на день укладення Договору про припинення зобов'язань за кредитним договором від 03.10.2012р. становить 26 847,89 грн.

Відповідно до п.1.2 цього Договору сторони домовились, що з дати укладання Договору боргові зобов'язання за Кредитним договором припиняються, а кредитний договір вважається розірваним.

Згідно п.1.5 Договору, з підписанням цього Договору Позичальник вважається належним чином повідомлений про анулювання йому суми Боргових зобов'язань, та про те, що інформація про суму боргу Позичальника, анульованого Банком до закінчення строків позовної давності відповідно до вимог податкового законодавства, буде включена Банком до податкового розрахунку сум доходів, нарахованих на користь платника. Позичальник зі змістом підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України ознайомлений.

На підставі укладеного 03.10.2012р. Договору про припинення зобов'язань 18.10.2013р. та 14.11.2013р. ОСОБА_2 подано уточнюючі Податкові декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, у яких вказано суму нарахованого (виплаченого) доходу 5 410,66 грн., сума податку - 851,65грн.

Відповідно до квитанції №155 від 14.10.2013р. позивачем сплачено податок на доходи фізичних осіб в сумі 851,65 грн. (а.с.22).

Підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV «Податок на доходи фізичних осіб» ПК України. Так, відповідно до підпункту «д» пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 вказаного розділу ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема, у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Аналіз норм чинного законодавства та встановлених обставин у справі дає можливість колегії суддів погодитись з висновком суду першої інстанції, що сума пені нарахована банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню. А тому дії Позивача щодо не включення до річної податкової декларації за 2012 рік суми анульованої банком заборгованості в розмірі 21437,23 грн. пені по кредиту, суд оцінює як такі що відповідають нормам ПК України, оскільки анульована банком заборгованість пені по кредиту, не є доходом Позивача.

Водночас, підпунктом «д» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, який був чинний на день укладення Договору про припинення зобов'язань встановлено, що якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України, сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ (далі - податковий розрахунок №1ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу « 126» (наказ ДПА України від 24.12.2010р. №1020, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 р. за N 46/18784).

Платник податку - боржник, у відповідності до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України, зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації (п. 179.7 ст. 179 Кодексу).

Відповідно пункту 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

Аналіз норм чинного законодавства дає можливість колегії суддів дійти висновку, що у разі невиконання кредитором вимог підпункту «д» пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України стосовно повідомлення боржника про суму анульованого боргу та включення її до податкового розрахунку №1ДФ, такий кредитор зобов'язаний в повному обсязі виконати обов'язки податкового агента, встановлені пунктом 176.2 статті 176 Кодексу.

Аналогічна позиція викладена в листі Державної податкової служби від 07.12.2012р. №3155/0/141-12/Б/17-1114 «Щодо обкладення ПДФО сум анульованого боргу».

З оглянутих в судовому засіданні суду апеляційної інстанції матеріалів перевірки ОСОБА_2 колегією суддів встановлено, що при проведенні перевірки ДПІ використано Копія Договору про припинення зобов'язань за кредитним договором №014/7300/82/52736 від 17.10.2007р., Податкові декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік від 04.03.2013р. та від 18.10.2013р., 14.11.2013р., відомості державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України в період з 01.01.2012 року по 31.12.2012р.

Як це вбачається з п.1.11 Акта перевірки, інформація про зустрічні перевірки (звірки) з питань взаємовідносин не проводилась.

Оскільки на момент проведення перевірки та прийняття спірного рішення ДПІ не з'ясовано виконання Банком як кредитором вимог підпункту «д» пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України стосовно повідомлення позивача як боржника про суму анульованого боргу та включення її до податкового розрахунку №1ДФ, заперечення позивача щодо такого включення розрахованої пені по кредиту в сумі 21 437,23 грн., оскільки останній не вважає таку своїм доходом в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню, що є наслідком вважати недотримання ДПІ принципів, передбачених ч.3 ст.2 КАС України: розсудливості; обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так рішення Європейський Суд з прав людини у справі «Україна-Тюмень проти України» від 22 листопада 2007 року, заява 22603/02 є показовим прикладом того, що відповідаючи інтересам суспільства певна дія, вчинена органами влади, все одно може порушувати права особи через її непропорційність.

На підставі аналізу законодавчих норм та обставин справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у справі №813/1449/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

Н.В. Ільчишин

Повний текст Ухвали виготовлено 11.12.2015р.