Справа № 405/4799/15-а
Суддя: Плохотніченко Л. І.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/4799/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

за участю секретаря Волошиної І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради зазначивши, що 12 серпня 1992 року виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради прийняв рішення № 555 «Про надання у приватну власність земельних ділянок під будівництво індивідуальних жилих будинків і господарських будівель робітникам і службовцям виробничого обєднання «Радій», згідно з яким йому, як робітнику заводу радіодеталей надано у приватну власність під будівництво індивідуальних жилих будинків і господарських споруд, земельну ділянку площею 1000 кв. м. по вул. Марії Заньковецької, 20.

Відповідно до вказаного вище рішення, управлінням по містобудівництву, архітектури, землеустрою та землекористуванню надано дозвіл на індивідуальне будівництво житлового будинку та надвірних будівель від 31 березня 1993 року за № 169 по вул. Марії Заньковецької, 20.

Разом з тим, як зазначив позивач, ним не було зведено індивідуальний житловий будинок з причин, які не залежали від нього, але на вказаній земельній ділянці розташовані гараж та насаджені фруктові дерева.

07.10.2014 року, з урахуванням рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 555 «Про надання у приватну власність земельних ділянок під будівництво індивідуальних жилих будинків і господарських будівель робітникам і службовцям виробничого обєднання «Радій» від 12 серпня 1992 року, на підставі звернення до відповідача із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за адресою: м. Кіровоград, вул. Марії Заньковецької, 20, за наслідками розгляду якого відповідачем було прийнято рішення № 3430 від 07.10.2014 року про надання такого дозволу, проте позивач позбавлений можливості набути у власність земельну ділянку за вказаною адресою, оскільки відповідачем прийнято інше рішення про надання громадянину ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення тієї ж самої земельної ділянки за цією ж самою адресою, без урахування раніше прийнятого рішення № 555 від 12.08.1992 року.

Вважаючи рішення відповідача незаконним, позивач з даним позовом звернувся до суду.

Позивач надав до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив здійснити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву, згідно з якою просив розгляд справи провести без його участі, проти позовних вимог не заперечував.

З урахуванням викладених обставин, відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України суд ухвалив провести розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти.

12 серпня 1992 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради прийнято рішення № 555 «Про надання у приватну власність земельних ділянок під будівництво індивідуальних жилих будинків і господарських будівель робітникам і службовцям виробничого обєднання «Радій», згідно з яким ОСОБА_1, як робітнику заводу радіовиробів було надано у приватну власність під будівництво індивідуальних жилих будинків і господарських будівель, земельну ділянку площею 1000 кв. м. по вул. Марії Заньковецької, 20.

Пунктом 2 цього ж рішення зазначалося: зобовязати забудовників до 15.09.1992 року оформити в управлінні по містобудівництву, архітектурі, землеустрою та землекористуванню технічну документацію на забудову виділених ділянок і протягом року приступити до їх освоєння. Закінченні будівництвом жилі будинки здати в експлуатацію.

Відповідно до пункту 3 вказаного рішення, забудовників попереджено, що в разі порушення умов по забудові ділянок і відсутності на те поважних причин, буде розглянуто питання про вилучення ділянок та зарахування їх до міського фонду. ООБТІ після здачі будинків в експлуатацію видати свідоцтво на право особистої власності (п. 4 рішення).

31.03.1993 року, позивачем було отримано дозвіл № 169 на індивідуальне будівництво житлового будинку та надвірних будівель, виданий управлінням по містобудівництву, архітектурі, землеустрою та землекористуванню на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів про надання земельної ділянки під будівництво № 555 від 12 серпня 1992 року, адреса будівництва: вул. Марії Заньковецької, 20.

Маючи на меті будівництво житлового будинку та надвірних будівель на даній земельній ділянці, позивачем було замовлено та отримано генплан земельної ділянки, площею 1000, 00 кв. м.

15.07.2014 року, з письмовою заявою, позивач звернувся до міського голови ОСОБА_4 з приводу надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за адресою: м. Кіровоград, вул. Марії Заньковецької, 20, для присадибної ділянки та 07.10.2014 року відповідачем прийнято рішення № 3430 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам», згідно з п. 5 якого позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність по вул.. Марії Заньковецької, 20, загальною площею 0, 1000 га землі одно та двоповерхової житлової забудови для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (КВЦПЗ 02.01) за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі.

В цьому ж році, а саме: 25.12.2014 року, в присутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок було складено акт прийомки передачі межових знаків на зберігання.

Згідно з висновком управління містобудування та архітектури ОСОБА_2 міської ради № 227 від 30.01.15 року по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по вул. Марії Заньковецької, 10, даним управлінням погоджено проект та з боку цього ж управління відсутні заперечення проти відведення позивачу земельної ділянки площею 0, 10 га по вул. Марії Заньковецької, 10 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

11.02.2015 року Управлінням Держземагенства у ОСОБА_2 районі Кіровоградської області Головного управлінням Держземагенства у Кіровоградській області на адресу ПП «І Експерт Сервіс» було направлено висновок про погодження проекту землеустрою, відповідно до якого дане управління погодило та не заперечувало проти відведення земельної ділянки позивачу площею 0, 1000 га за адресою: м. Кіровоград, вул. Марії Заньковецької, 20 у власність.

18.03.2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до ОСОБА_2 міської ради та просив повідомити інформацію щодо кадастрового номеру на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Кіровоград, вул. Марії Заньковецької, 20, про що свідчить вхідний номер відділу по роботі зі зверненнями громадян ОСОБА_2 міської ради К 1793 від 18.03.2015 року, на яку надано відповідь без урахування порушеного заявником питання та повідомлено, що пунктом 23 рішення ОСОБА_2 міської ради № 3425 від 07.10.2014 року «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок учасникам АТО» також надано ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Марії Заньковецької, 20 в м. Кіровограді.

Відповідь аналогічного змісту позивачу відповідачем було також надано 03.04.15 року.

Під час розгляду справи, відповідачем надано копію рішення № 4495 від 22 вересня 2015 року «Про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по проїзду Петровського, 61»,тобто третій особі надано відповідачем безоплатно у власність земельну ділянку, орієнтовною площею 0,0991 га за іншою адресою.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Земельного Кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема на: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови.

У відповідності до ст.. 38 Земельного Кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

За загальним правилом, що випливає з наведеної вище норми ЗКУ, - землі житлової та громадської забудови складають той обсяг землі, що знаходиться в межах населеного пункту і які призначені для будівництва обєктів містобудування.

За ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій. (ст. 1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності).

Згідно зі ст. 17 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Відповідно до с. 2 цього ж Закону, планування і забудова територій - діяльність державних

органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням. Інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідності до п. 7 Перехідних положень ЗК України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Як передбачено статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, суд вважає, що прийняте відповідачем рішення № 3425 від 07.10.2014 року «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок учасникам АТО» не відповідає ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до якої вказане рішення повинне бути прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги або заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 71 КАС країни кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного п Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.. 10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 11 КАС України).

Згідно з ч. 3 ст. 12 КАС України розгляд справ в адміністративних судах проводиться відкрито.

Відповідно до ст. 13 КАС України Особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст. 14 КАС України).

Таким чином суд вважає, що рішення відповідача суб`єкта владних повноважень є незаконним, таким, що прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто без урахування усіх обставин, що мали б значення для прийняття рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 69-71, 94, 122, 158-163, 167 КАС України

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_2 міської ради - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати пункт 23 рішення сорок першої сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради № 3425 від 07.10.2014 року «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок учасникам АТО» по вул. Марії Заньковецької, 20, орієнтовною площею 0, 1000 га, - землі одно- та двоповерхової житлової забудови для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі.

Стягнути з місцевого бюджету міського бюджету м. Кіровограда на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 73,08 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко