Справа № 804/16488/14
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Київ К/800/31170/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - Інспекція)

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2014

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015

у справі № 804/16488/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпр Обл Зем Агенція" (далі - Товариство)

до Інспекція

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 03.07.2014 № .

Судові акти зі спору мотивовані тим, що реальність виконання операцій з поставки позивачеві інформаційних послуг, топографо-геодезичних та інших видів робіт у рамках правовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «Кийторгсервіс» (далі - ТОВ «Кийторгсервіс»), а також використання цих послуг у господарській діяльності позивача підтверджується належними первинними документами, що засвідчують реальні факти господарської діяльності та підтверджують його добросовісність як платника податків.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати ухвалені у справі судові акти та повністю відмовити у позові. На обґрунтування касаційних вимог скаржник посилається на те, що подані платником документи не містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст розглядуваних операцій та не дозволяють ідентифікувати осіб, відповідальних за їх складення; порівняння наявних у позивача та заявленого контрагента ресурсів свідчить про неможливість виконання ТОВ «Кийторгсервіс» розглядуваних робіт та послуг в задекларованих обсягах, що у сукупності з відсутністю доказів взаємодії цих осіб у процесі виконання розглядуваних операцій, відсутності у ТОВ «Кийторгсервіс» ліцензії на здійснення даного виду робіт (послуг) підтверджує номінальний характер розглядуваних операцій виключно з метою отримання позивачем бажаних податкових наслідків.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що Інспекцією було проведено документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Кийторгсервіс» за листопад, грудень 2013 року, їх реальності та повноти відображення, оформлену актом від 10.06.2014 № 2020/22-3852979.

Під час цієї перевірки Інспекцією зроблено висновок про відсутність реальних фінансово-господарських операцій між позивачем та названим контрагентом, що виключає правомірність формування позивачем податкового кредиту з ПДВ за операціями з придбання у ТОВ «Кийторгсервіс» топографо-геодезичних та камеральних робіт земель сільськогосподарського призначення, а також інформаційних та інших послуг.

Наведений висновок слугував підставою для прийняття Інспекцією оспорюваного податкового повідомлення-рішення, згідно з яким Товариству визначено грошове зобов'язання з ПДВ у розмірі 332 782 грн. за основним платежем та 166 436 грн. за штрафними санкціями.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.3 цієї ж статті ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Керуючись наведеними положеннями закону, суди сформували обґрунтовану правову позицію відносно того, що податкові наслідки у вигляді формування податкового кредиту з ПДВ є правомірними лише у випадку реального виконання господарської операції та її підтвердження належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт.

Досліджуючи дотримання платником наведених законодавчих вимог при відображенні у податковому обліку операцій з ТОВ «Кийторгсервіс», суди встановили, що на підставі договору від 20.10.2013 № 2010113 позивач залучив названого контрагента до виконання робіт та послуг перед своїми клієнтами. У рамках виконання цього договору ТОВ «Кийторгсервіс» поставив позивачеві топографо-геодезичні та камеральні роботи на земельних ділянках сільськогосподарського призначення, послуги з розробки документації із землеустрою, послуги щодо підготовки обмінного файла у складній конфігурації, інформаційно-консультаційні послуги. Фактичне виконання цих операцій оформлено складеними актами приймання-передачі послуг з переліком поставлених робіт (послуг) та їх вартістю, податковими накладними; факт оплати позивачем придбаних робіт у безготівковому порядку засвідчений платіжними дорученнями (копії яких залучені до матеріалів справи).

Результати зазначених робіт та послуг були використані платником у власній господарській діяльності при виконанні своїх договірних зобов'язань перед третіми особами.

Проаналізувавши наведені докази за правилами статті 86 КАС, суди надали належну правову оцінку взаємовідносинам позивача із заявленим контрагентом, згідно з якою позивачем дотримано вищенаведені умови одержання права на податковий кредит.

Податковим органом не спростовано добросовісності податкової вигоди, на яку претендує позивач, не доведено недостовірності відомостей, що містяться у поданих платником первинних документах. Усі доводи Інспекції, викладені в касаційній скарзі, отримали належну правову оцінку під час вирішення спору в судах попередніх інстанцій. Зокрема, суди встановили, що подані платником документи містять необхідну інформацію про зміст розглядуваних операцій та їх учасників; виконання зазначених видів робіт та послуг не потребує наявності ліцензії.

Посилання Інспекції на недостатність у ТОВ «Кийторгсервіс» трудового персоналу для виконання робіт та послуг в заявлених обсягах також не можуть слугувати спростуванням товарності цих операцій з огляду на існуючі у суб'єктів господарювання можливості залучати до виконання робіт фізичних осіб на умовах цивільно-правових договорів (найму).

За таких обставин суди на підставі обґрунтованого висновку про недоведеність податковим органом недобросовісності платника в силу оформлення фіктивних операцій правомірно задовольнили позов.

Норми права при вирішенні спору застосовані судами правильно. Порушень процесуальних норм, що тягнуть скасування судових актів, не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваних судових актів зі спору не вбачається.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015 у справі № 804/16488/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько