Справа № 2-а-40/10
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа 2-а-40/10
Суддя доповідач Бабенко К.А
У Х В А Л А

11 грудня 2015 року м. Київ

Суддя-доповідач Київського апеляційного адміністративного суду Бабенко К.А., перевіривши матеріали апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області на Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до частин першої, дев'ятої ст. 103 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок; строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Згідно з частиною другою ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як вбачається з Супровідного листа суду першої інстанції (а.с.101), копію оскаржуваної Постанови суду першої інстанції надіслано Відповідачу 16 листопада 2015 року. Апеляційну скаргу подано ним 03 грудня 2015 року, що підтверджується зазначеною на відбитку штемпелю вхідної кореспонденції суду першої інстанції, датою, тобто, з пропущенням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку.

В апеляційній скарзі Відповідачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та зазначено, що копію оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції отримано ним 24 листопада 2015 року. Як доказ отримання Відповідачем оскарженої Постанови саме 24 листопада 2015 року до апеляційної скарги додано копію супровідного листа суду першої інстанції із відбитком штемпелю його вхідної кореспонденції, проте, зазначене не може бути належним та допустимим доказом, тому, як Відповідач є зацікавленою особою, а доказів щодо дати отримання ним копії оскаржуваної Постанови суду першої інстанції (поштового конверта, в якому надіслано оскаржуване судове рішення, тощо) ним не надано.

Відповідно до частини четвертої ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, згідно з частиною шостою ст. 187 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до частини першої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI (надалі - Закон №3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.п. 1, 2 частини третьої Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита; розмір судового збору визначається відповідно до підпункту "б" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", крім випадків, встановлених підпунктом 3 цього пункту.

Відповідно до пп. б п. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», в чинній на час звернення Позивача з даним адміністративним позовом редакції, із скарг за неправомірні дії органів державного управління і службових осіб, що ущемляють права громадян ставка державного мита становить 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

А згідно з п. 22.5. ст. 22 Прикінцеві положення Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2003 року №889-IV, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 цього Закону для відповідного року (з урахуванням положень пункту 22.4 цієї статті).

Відповідно до пп. 2) п. 3 частини другої ст. 4 Закону №3674-VI, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року №484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, тобто на час подачі Відповідачем апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги, зокрема на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні, зокрема позовної заяви.

Згідно з частиною третьою ст. 6 Закону №3674-VI в цій же редакції, у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з адміністративного позову Позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, у зв'язку з чим за подачу апеляційної скарги Відповідач мав сплатити судовий збір у сумі 7,48 грн. (3,74 грн. (3,40 грн. (17 грн. х 0,2) х 110 %) х 2)

До апеляційної скарги Відповідачем додано Клопотання, в якому він просить суд звільнити його від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у зв'язку з тим, що він є державним органом, який фінансується виключно за рахунок коштів державного бюджету.

Дійсно, відповідно до ст. 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

А згідно з частиною першою ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Проте, Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності можливості сплати судового збору за подачу апеляційної скарги не надано, а лише його статус та бюджетне його фінансування не є підставою для звільнення його від сплати судового збору і призведе до створення прецеденту і несвоєчасного надходження грошових коштів до Державного бюджету України, у зв'язку з чим суддя-доповідач відмовляє Відповідачу у звільненні від сплати судового збору.

Згідно з частиною третьою ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 187 Кодексу адміністративного судочинства України, застосовуються правила ст. 108 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху.

Керуючись ст.ст. 103, 108, 186, 189, 206, 254 Кодексом адміністративного судочинства України, суддя-доповідач,

У Х В А Л И В:

Відмовити Управлінню Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області у звільненні від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області на Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року залишити без руху.

Повідомити, що протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право вказати інші підстави для поновлення строку апеляційного оскарження.

Встановити для усунення недоліків, а саме, сплати судового збору у сумі 7,48 грн., тридцятиденний строк з дати отримання копії даної Ухвали.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач Бабенко К.А.