Справа № 810/5295/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року 810/5295/15

приміщення суду за адресою:м. Київ, бул. ОСОБА_1, 26

час прийняття постанови : 12 год. 10 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лиска І.Г.

при секретарі - Пономаренко Т.М., за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "В.М." до Київської митниці ДФС в особі Митного посту "Святошин" про визнання незаконним та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "В.М." з позовом до Київської митниці ДФС в особі Митного посту "Святошин" про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №125130013/2015/110032 від 17.08.2015 року та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів №125130013/2015/00083.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації є протиправними, оскільки ТОВ В.М. на законних підставах, правомірно і правильно визначило митну вартість товарів, а відповідач, у свою чергу, безпідставно відмовив позивачу у визначенні митної вартості за першим (основним) методом та визначив митну вартість за шостим (резервним) методом.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач позов не визнав, 20.11.2015 року на адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач вказав, що надані позивачем документи виявились недостатніми для визнання заявленої митної вартості за основним методом, тому митний орган законно та обґрунтовано прийняв рішення про коригування митної вартості та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів, підстави для їх скасування відсутні. Стверджував про правомірність дій органу доходів і зборів, а також те, що відповідальність за обґрунтування цін за зовнішньоекономічними контрактами покладається на суб'єктів підприємницької діяльності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.08.2015р. на митному посту «Святошин» Київської митниці ДФС до митного оформлення позивачем було подано митну декларацію №125130013/2015/406949, імпортер - TOB «В.М.» (), товар - «Запасні частини - картриджі для лазерних та струминних принтерів».

Разом з митною декларацією до митного оформлення було подано: Картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 100/2012/0001781 від 29.04.2015р.; Міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 122 від 11.08.2015р.; Коносамент (Bill of Lading) №ZIMUZSH0030686 від 01.07.2015р.; Комерційний інвойс № 110000612 від 30.06.2015р.; Банківський платіжний документ, що стосується товару (передоплата 100% за товар) №12 від 22.07.2015р.; Пакувальний лист б/н від 30.Об.2015р.; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товару № 1501 від 11.02.2015р.; Договір про надання послуг митного брокера № ДБ0110-1 від 03.10,2014р.; Сертифікат про походження товару загальної форми № 15С4404В0917/00123 від 21.07.2015р.; Копії експортних декларацій країни відправлення: № 05556510 від 01.07.2015р., №05556511, № 05556512 від 01.07.2015р.

Митну вартість по даній поставці було задекларовано за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), що передбачено ст.ст. 57, 58 Митного кодексу України.

Митним органом проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення за вказаною митною декларацією та повідомлено позивача про те, що відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту необхідно подати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару, а саме: договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору; виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи виробника товару); копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Позивачем додатково було подано митному органу документи стосовно заявленого товару, а саме: страховий поліс та договір страхуання; калькуляції затрат (собівартості) від виробника даного товару; цінова інформація з сайту отримувача товару.

На вимогу митного органу про надання Договору із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається було подано договір поставки та замовлення товару між виробником та відправником

На вимогу митного органу про надання рахунку про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором, було подано інформаційний лист стосовно способу оплати між виробником і відправником за поставлену продукцію.

Стосовно вимоги митного органу про надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору, такі рахунки не були надані , оскільки такі платежі не здійснювалися.

На вимогу митного органу про надання виписки з бухгалтерської документації були подані видаткові та податкові накладні щодо реалізації товару.

На вимогу митного органу про надання каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів виробника товару) було подано прайс-лист Ninestar Image Tech Limited та сертифікат завірений ТПП Китаю, копію митної декларації країни відправлення було подано позивачем при митному оформленні.

Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями додатково не були надані позивачем, оскільки на момент митного оформлення такі документи були відсутні.

За результатами розгляду поданих позивачем документів митним органом було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 17.08.2015р. № 125130013/2015/110032/2.

Як зазначено в оскарженому позивачем Рішенні відповідача, декларантом не дотримано вимог ст. 53 , а саме не надано документи, які підтверджують митну вартість товарів: договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору; виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи виробника товару); копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Митна вартість визначена за резервним методом відповідно до ст. 64 Митного кодексу України. Визначена митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товарів. випущених у вільний обіг за МД від 13.07.2015 року №100260001/2015/143739.

Після прийняття Рішення митний орган здійснив оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації від 17.08.2015р. № 125130013/2015/00083 чим, по суті, відмовив декларанту в митному оформленні за обраним методом визначення митної вартості.

Задля уникнення можливих додаткових фінансових втрат позивач був змушений подати до митного органу митну декларацію, де митна вартість вже заявлена на основі Рішення митного органу і, відповідно, забезпечити сплату різниці між сумою митних платежів (160054,28 грн.) обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом згідно з прийнятим Рішенням (було оформлено митну декларацію від 17.08.2015р. № 125130013/2015/407065).

За вих. номером 1137/01-03 від 18 вересня 2015 року позивачем було подано до відповідача скаргу на Рішення про коригування митної вартості товару №125130013/2015/110032 від 17.08.2015 року з якою для підтвердження заявленої митної вартості, з метою обґрунтування своєї позиції, було надано основні та додаткові документи для визначення митної вартості по даній поставці, які беззаперечно дають змогу переконатися у правильності вибраного декларантом методу визначення митної вартості: коносамент (Bill of Lading) від 01.07.15р. № ZIMUZSH0030686; міжнародна автомобільна накладна СМR від 11.08.15 №122;пакувальний лист від 30,06.15р. №б/н; комерційний інвойс від 30.06.15р. № 110000612 на дану поставку; проформу-інвойс від 25,06.15р. №110000612 на дану поставку; сертифікат країни походження від 21.07.15р. №15С4404В0917/00123; експортну декларацію країни відправлення №05556510 від 01.07.15р.; експортну декларацію країни відправлення №05556511 від 01.07.15р.; експортну декларацію країни відправлення №05556512 від 01.07.15р.; платіжне доручення в іноземні валюті від 22,07.15р. № 12 про оплату даної поставки продавцю товару; виписка в форматі SWIFT-повідомлення від 23.07.15р. про оплату даної поставки продавцю товару; інформаційний лист, що підтверджує факт оплати товару від 28.07.15р. № б/н ; інформаційний лист про право підпису товару від 06.07,15р. № б/н; прайс-лист відправника Ninestar Image Tech Limited; сертифікат ТПП Гонконгу від 22.07.15р. № 3055622; повідомлення відправника Ninestar Image Tech Limited про зміну ціни на товари б/н від від 01.06.15p; договір поставки та замовлення товару, за якими продавець згідно поставки купував на території Китаю товар у виробника та інформаційним листом стосовно оплати товару: договір поставки від 24.06.15р. № 360002031&1937&2009&350002902&2470&3651 та замовлення товару від 24.06.2015р. № 360002031&1937&2009&350002902&2470&3651; інформаційний лист стосовно оплати товару від 06.07.2015р. № б/н ; інформаційний лист в якому відправник підтверджує об'єднання компаній Ninestar Image Tech Limited та Zhuhai Seine Technology Co, Ltd від 06.07.15р. №б/н; страховий поліс вантажного перевезення з накладною загального призначення Гуандунського місцевого податкового бюро та генеральний договір страхування експортного та імпортного вантажу: страховий поліс вантажного перевезення від 10.07.2015р. № PYIE00001502, накладна загального призначення Гуандунського місцевого податкового бюро від 08.06.2015р. № 40, генеральний договір страхування експортного та імпортного вантажу від 06.03.2015р. №44040009; калькуляція затрат (собівартості) від виробника даного товару від 17.06.2015р. № б/н; виписка з бухгалтерської документації - видаткові та податкові накладні щодо реалізації товару імпортером: видаткова №НЗК00460128 та податкова накладна №1026 від 16.06.15р.; видаткова №НЗК00460033 та податкова накладна №1029 від 16.06.15р.; видаткова NНЗK00461544 та податкова накладна №1671 від 25.06.15р.; видаткова накладна №НЗК00461949 та податкова накладна №1894 від 30.06.15р.; видаткова №ЗК00468749 та податкова накладна №736 від 13.08.15р.; видаткова №HЗK00464315 та податкова накладна №747 від 13.07.15р.; видаткова №НЗК00462892 та податкова накладна №193 від 03.07.15р.; видаткова №H3K00464933 та податкова накладна №1042 від 16.07.15р.; видаткова №НЗК00462695 та податкова накладна №162 від 03.07.15р.; видаткова №НЗК00461486 та податкова накладна №1577 від 24.06.15р.; видаткова №НЗК00464716 та податкова накладна №905 від 15.07.15р.; видаткова №H3K00462243 та податкова накладна №14 від 01.07.15р.; видаткова №НЗК0046648 та податкова накладна №1791 від 28.07.15р.; зовнішньоекономічний договір від 11.02.15р. №1501; Висновок про вартісні характеристики товару підготовлений спеціалізованою експертною організацією: висновок експерта ТПП від 08.07.2015 року №ГО-2269; цінова інформація з сайту отримувача товару.

Скарга позивача була залишена без задоволення Рішенням Київської митниці ДФС від 29.09.2015 року №8148/2/10-70-62-47.

Вважаючи Рішення про коригування митної вартості товару №125130013/2015/110032 від 17.08.2015 року та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів №125130013/2015/00083 протиправними та такими, що не відповідають положенням Митного кодексу України, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з статтею 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (частини четверта та пята статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в ОСОБА_1 відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до положень статті 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем подання позивачем всіх документів, перелік яких наведений у положеннях статті 53 Митного кодексу України.

В силу положень частини пятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (частини третя та четверта статті 53 Митного кодексу України).

Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень статті 53, частин першої, другої та пятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобовязаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Водночас, суд звертає увагу на те, що повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.03.2012 у справі №К/9991/89900/11.

В силу приписів частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Разом з цим, відповідач під час розгляду справи не повідомив суду жодних обставин та не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митних деклараціях зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що у митного органу не було підстав витребовувати додаткові документи, перелік яких наведений у частині третій статті 53 Митного кодексу України.

Водночас, відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тобто, не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Правову позицію з даного питання було викладено в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 по справі № 21-91а12 та від 11.09.2012 по справі № 21-262а12, зокрема в останніх було зазначено:

- за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування цим органом переліку документів, передбачених пунктом 11 Порядку № 1766, без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, суд дійшов правильного висновку про протиправність рішення цього органу щодо застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості;

- ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Таким чином ненадання декларантом всіх запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Відносно визначення митної вартості товарів за методом 2-ґ (стаття 57 Митного кодексу України, за резервним методом), слід зазначити таке.

Митним органом не доведено, що неможливо було застосувати інші методи визначення митної вартості, окрім резервного.

Згідно з частиною третьою статті 57 Митного кодексу України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої-шостої ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в ОСОБА_1 відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в ОСОБА_1 не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно з частиною другою ст.58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У запереченнях на позов відповідач та у судовому засіданні представник відповідача зазначили про розбіжності у документах, а саме: У сертифікаті про походження товару від 21.07.2015р. №15С4404В0917/00123 у графі 10 зазначено рахунок-фактуру від 30.06.2015р. №11000612, яка надано до митного оформлення вантажу і відповідно до якої умовами постачання товару вказано CIF - ODESSA. Натомість у графі 7 вищевказаного сертифікату про походження товару вказано зазначено відомості про постачання товару на умовах - FOB ZHUHAI, CHINA; У експортній декларації країни відправлення від 01.07.2015р. №05556511 зазначений суб'єкт господарської діяльності «Чжухайська компанія принтерних технологій САЙНА, ТОВ (Zhuhai Seine Printing Technology Co., Ltd.), у графі 31 МД від 13.08.2015р. №125130013/2015/406949 зазначений Zhuhai Seine Technology Co., Ltd., а також у листі стосовно оплати за товар від 24.06.2015р. №360002038d937&2009&350002902&2470&3651 продавцем є Zhuhai Seine Technology Co., Ltd; декларантом не подано до митного оформлення страхові документи.

У судовому засіданні встановлено, що у сертифікаті про походження товару від 21.07.2015р. №15С4404В0917/00123 у графі 7 зазначаються не умови поставки товару, а кількість та тип упаковки, опис товару.

У сертифікаті можуть вказуватися умови формування ціни, а саме FOB ZHUHAI, CHINA як умова постачання товару між його виробником Zhuhai Seine Technology Co., Ltd та продавцем Ninestar Image Tech Limited.

Така умова є у деяких інших документах і стосується взаємовідносин між Zhuhai Seine Technology Co., Ltd та Ninestar Image Tech Limited, а саме у: Договорі від 24.06.201р. (Supply Agreement No.: 360002031&1937&2009&350002902&2470&3651, DATE:20150624); Замовленні товару від 24.06.2015р. (Sales Order No.: 360002031&1937&2009&350002902&2470&3651, DATE:20150624).

Позивач не може нести відповідальність за відображення його постачальником у виписаних ним документах інформації, яка відрізняється від закріплених в договорі умов.

Бюро перекладів HQ (фізична особа-підприємець ОСОБА_3) надано пояснення щодо допущену неточність при перекладі експортних вантажних накладних №05556511 та 05556512, а саме те що слово «принтерних» не відноситься до власної назви компанії та надано виправлений варіант перекладу, де вірна назва компанії - «Чжухайська компанія технологій САЙНА, ТОВ (Zhuhai Seine Technology Co., Ltd.)».

Крім того, у листі відповідача від 29.09.2015р. №8148/2/10-70-62-47 зазначено те, що не в повному обсязі надано додаткові документи, а саме - договір з третіми особами, пов'язаними з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

Проте, такий договір (Supply Agreement No.: 360002031&.1937&2009&350002902&2470&3651, DATE: 20150624) надавався Позивачем на запит від 14.08.2015р. та як додаток 16 до листа Позивача вих. 1137/01-03 від.18.09.2015р.

Спростовано у судовому засіданні також, твердження відповідача про не надання позивачем страхових документів, оскільки, як встановлено судом, позивачем на запит від 14.08.2015р. та і з листом вих. 1137/01-03 від.18.09.2015р. надавався відповідачу страховий поліс вантажного перевезення з накладною загального призначення Гуандунського місцевого податкового бюро та генеральний договір страхування експортного та імпортного вантажу: страховий поліс вантажного перевезення від 10.07.2015р. № PYIE00001502.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку що позивачем належним чином підтверджено заявлену митну вартість товарів, а відповідачем жодних належних та допустимих доказів правомірності коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів не надано.

Таким чином, митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації, тому ці рішення підлягають скасуванню.

Крім того судом встановлено, оскаржувані Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та Рішення про коригування митної вартості товарів оформлено структурним підрозділом відповідача Митним постом Святошин.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 цього Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано суду заперечень на позов, належних та достатніх доказів на підтвердження позиції щодо правомірності застосування норм митного законодавства, а відтак, відповідач не довів суду правомірність прийняття оскаржуваних рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №125130013/2015/110032 від 17.08.2015 року та Картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №125130013/2015/00083 Київської міської митниці Державної фіскальної служби України в особі її структурного підрозділу Митного посту Святошин.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю В.М. понесені ним судові витрати в розмірі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість ) грн. 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 10 грудня 2015 р.