Справа № 159/5760/15-а
Суддя: Бойчук П. Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/5760/15-а
Провадження № 2-а/159/192/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 10 грудня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю:

секретаря Гусар Т.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Приймак В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Відродження" про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, скасування рішень та зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, при цьому обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що 14.03.2014 року він звернувся до Управління ПФУ в місті Ковелі та Ковельському районі із заявою про призначення пенсії за віком як трактористу-машиністу, надавши на вимогу відповідача всі необхідні документи. Однак йому було відмовлено в призначенні такої пенсії з підстав відсутності документів, необхідних для підтвердження стажу роботи тракториста-машиніста, та зазначалось, що стаж його роботи на цій посаді становить 18 років 2 місяці 2 дні. Періоди роботи в 1974, 1975, 1976, 1989 та 1994 роках були враховані до пільгового стажу за фактичною тривалістю, хоча зазначені роки зараховані йому до стажу роботи відповідним рішенням загальних зборів колгоспу, про що зроблено відповідні записи в трудовій книжці.

02 липня 2015 року позивач повторно звернувся до відповідача із завою про призначення пенсії на пільгових умовах. Однак йому було повторно відмовлено у призначенні пенсії та зазначено, що його стаж роботи на посаді тракториста становить 19 років 2 місяці 24 дні.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач вважає відмову у призначенні йому пільгової пенсії протиправною та такою, що порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення, оскільки він досяг відповідного пенсійного віку, має загальний стаж роботи понад 25 років, в тому числі пільговий стаж понад 20 років, що підтверджується записами в його трудовій книжці.

Враховуючи наведене, позивач просив суд: визнати рішення Комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій Управління ПФУ в м. Ковелі та Ковельському районі № 41 від 21.03.2014 року та № 51 від 01.10.2015 року щодо відмови у призначенні йому пільгової пенсії за віком протиправними та скасувати їх; зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому з 14 березня 2014 року пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; поновити термін позовної давності у разі необхідності та вважати його пропущеним з поважних причин; стягнути з відповідача судовий збір; постанову суду звернути до негайного виконання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити повністю. При цьому представник позивача зазначала, що відповідачем неправомірно не включено до пільгового стажу роботи позивача періоди його роботи на посаді тракториста-машиніста за 1974, 1975, 1976, 1989 та 1994 роки, оскільки трудова книжка позивача містить записи про зарахування цих років до стажу роботи позивача.

Представник відповідача Приймак В.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала повністю та суду пояснила, що позивач, звертаючись до відповідача за призначенням пенсії, жодного разу не надав додаткових документів, необхідних для підтвердження стажу його роботи на пільгових умовах. Стаж роботи позивача на посаді тракториста-машиніста, згідно п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", становить 19 років 2 місяці 24 дні при необхідному для призначення пенсії не менше 20 років. Такий пільговий стаж роботи позивача випливає з того, що встановлений мінімум трудової участі в колгоспному виробництві в 1974, 1975, 1976, 1989 та 1994 роках ним не виконувався, а тому ці роки враховані відповідачем до пільгового стажу за фактичною тривалістю, що становить 1 рік 22 дні. З врахуванням наведеного просила відмовити в задоволенні позову. В той же час зазначала, що в разі, якщо суд прийде до висновку про задоволення позову, то пенсію позивачу слід призначати з 02 липня 2015 року, тобто з часу останнього його звернення до відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Відродження", в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причин неявки суду не повідомлено, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку про відсутність перешкод для розгляду справи по суті у відсутності представника третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи письмові докази, прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення.

Зокрема, позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення Комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій Управління ПФУ в м. Ковелі та Ковельському районі № 41 від 21.03.2014 року до задоволення не підлягає, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне рішення Комісії № 41 було прийнято 21.03.2014 року. Про дане рішення відповідач був повідомлений відповідними листами від 27.03.2015 року та від 16.10.2014 року.

До суду з даним позов відповідач звернувся лише 09 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження вказаного рішення та не зазначив поважних причин пропуску процесуального строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів. Суд не вбачає підстав для його поновлення, тому в задоволенні позову в частині зазначеної позовної вимоги слід відмовити за даною підставою.

Щодо решти позовних вимог суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач 02 липня 2015 року звернувся із заявою до управління ПФУ в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що не заперечується сторонами по справі.

Рішенням № 51 від 01.10.2015 року комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, яка створена в управління ПФУ в м. Ковелі та Ковельському районі, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, тривалістю не менше 20 років.

З відповіді відповідача від 09 жовтня 2015 року вбачається, що при визначенні права на пенсію було встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 29 років 3 місяці 19 днів; стаж роботи на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, становить 18 років 2 місяці 2 дні. Додаткових документів для підтвердження пільгового стажу позивачем не надано.

В судовому засіданні представник відповідача уточнила, що в зазначеній відповіді було допущено описку, а стаж роботи позивача на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, згідно поданих документів, становить 19 років 2 місяці 24 дні, як про це зазначено в оскаржуваному рішенні.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи відповідність дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту "в" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах за пунктом "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7, згідно якого до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва.

Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист.

До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Згідно з п. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до страхового стажу зараховуються періоди (строки), протягом яких особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за які щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій, а ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з п. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 1 січня 2004 року, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно ст. 62 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На підтвердження стажу своєї роботи на посаді тракториста, позивачем надано трудову книжку, з якої вбачається, що позивач, поміж іншого, з 01 квітня 1974 року по 01 вересня 1977 року та з 14 лютого 1978 року по 01 вересня 1995 року працював трактористом-машиністом у колгоспі "Шлях Леніна" Ковельського району Волинської області.

Згідно довідки № 30, виданої 10.03.2014 року СВК "Відродження", колгосп "Шлях Леніна" ліквідовано, а створено КСП "Забілля". В процесі подальшого реформування КСП "Забілля" реорганізовано в СВК "Відродження". СВК "Відродження" є правонаступником КСП "Забілля", а КСП "Забілля" є правонаступником колгоспу "Шлях Леніна".

Як встановлено в судовому засіданні, спірними роками, які не були зараховані до пільгового стажу позивача, є 1974, 1975, 1976, 1989 та 1994 роки.

В той же час, як вбачається із записів в трудовій книжці позивача, 1974, 1975, 1989, та 1994 роки були зараховані до стажу роботи позивача на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, відповідними протоколами загальних зборів колгоспу.

Ця ж обставина підтверджується відомостями про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь в колгоспному виробництві.

Крім записів у трудовій книжці позивача, той факт, що на день звернення до УПФ із заявою про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах, трудовий стаж останнього на посаді тракториста-машиніста становив понад 20 років підтверджується довідкою № 33 від 10 березня 2014 року, виданою СВК "Відродження" на підставі книг обліку трудового стажу та заробітку колгоспника за 1974-1995 роки.

Таким чином суд прийшов до переконливого висновку, що відповідач, обраховуючи пільговий стаж позивача, не мав права вважати, що встановлений мінімум трудової участі в колгоспному виробництві в 1974, 1975, 1989 та 1994 роках ним не виконувався, а тому й не мав права враховувати ці роки до пільгового стажу за фактичною тривалістю.

Позивач має посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1, яке було видане йому 12.04.1992 року на заміну попереднього, виданого 02.04.1974 року. Ця ж обставина підтверджується копією талону попередження № 323, виданого 02.04.1974 року.

Таким чином позивач мав відповідне посвідчення тракториста-машиніста з початку своєї трудової діяльності.

Крім цього, позивач має вік понад 55 років, що підтверджується його паспортом громадянина України.

Загальний стаж роботи позивача становить понад 25 років, що не оспорюється відповідачем.

Належна оцінка наявних у справі доказів, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності, дають змогу суду прийти до висновку про те, що в позивача наявні всі умови виходу на пільгову пенсію, а тому він має право на пенсію на пільгових умовах, згідно п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Доводи представника відповідача про те, що позивач не має необхідного пільгового стажу роботи, який дає йому право на пільгову пенсію, суд не може прийняти до уваги, оскільки ці обставини не відповідають дійсності і спростовуються записами в трудовій книжці позивача та зазначеними вище висновками суду.

За таких обставин суд прийшов до переконливого висновку про те, що в даному випадку права позивача були порушені, а тому підлягають судовому захисту.

Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідним і достатнімє визнання протиправним та скасування вказаного вище рішення № 51 від 01.10.2015 року та зобов'язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що позивач і просить серед своїх позовних вимог.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач звернувся до відповідача 02 липня 2015 року, а 55 років йому виповнилось 27 травня 2012 року, а відтак - звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців. Таким чином слід зобов'язати відповідача призначити і виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 02 липня 2015 року.

Серед своїх позовних вимог позивач просив звернути постанову суду до негайного виконання, що суперечить вимогам ст. 256 КАС України, оскільки пенсія ще не призначалась, а тому в цій вимозі слід відмовити.

Крім цього, суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 94 КАС України, стягує з Державного бюджету України в користь позивача понесені ним судові витрати по справі в сумі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 70, 71, 72, 86, 94, ч. 2 ст. 99, 159, 160, 161, 162, 163, 186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 13, 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.ст. 24, 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заявлений адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 51 від 01.10.2015 року комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 02 липня 2015 року пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

В решті позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 14 грудня 2015 року.

Головуючий:П. Ю. Бойчук