Справа № 815/5302/13-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5302/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Вербицької Н.В., Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2013 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та скасування розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій від 16 травня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» подало апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2013 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Постановою від 23 серпня 2013 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» до управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси про визнання неправомірними дій по нарахуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах ОСОБА_1 та скасування розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій №7559/03 від 16 травня 2013 року.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам позивача, оскільки управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси протиправно, без наявності законних підстав та за відсутності документів, передбачених Постановою Правління ПФУ №3-2 від 25.01.2008р. «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення пільгової пенсії та перерахування підприємствами та організаціями коштів на її виплату», включило в розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсії, призначеної відповідно до п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1. Не проведення атестації робочих місць за період з 22.08.1992р. по 19.03.2004р. в товаристві з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946», за висновками апелянта, свідчить про відсутність робочих місць із шкідливими умовами праці, а тому у апелянта відсутній обов'язок щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_1

Також, апелянт посилається на те, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії №105П від 02.11.2011р. видана ОСОБА_1 помилково.

Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси письмових заперечень на апеляційну скаргу не надало.

Ухвалюючи постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що товариство з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» зареєстровано Виконавчим комітетом Одеської міської ради та як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси.

Суд першої інстанції встановив, що позивач видав ОСОБА_1 довідку №103-П від 02.11.2011р., яка уточнює особливий характер роботи та умов праці за період з 17.10.1985р. по 04.03.1987р. та з 05.11.1990р. по 19.03.2002р., необхідний для призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Пенсія призначена ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003р. та відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991р.

Також суд першої інстанції встановив, що, враховуючи наявну заборгованість у ТОВ «Реставратор-1946» з покриття витрат на виплату і доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах колишньому працівнику товариства ОСОБА_1 в сумі 1517,85 грн., управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси направлено позивачу розрахунок зазначеної заборгованості.

З посиланням на п.п. 6.2, 6.8 п.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджену постановою Правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що товариство з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» повинно покривати витрати на виплату і доставку пенсій, призначених його колишнім працівникам на пільгових умовах за Списком №2, оскільки Прикінцеві Положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 року не передбачають будь-яких правил щодо звільнення від сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у вигляді покриття витрат на виплату і доставку пенсій на пільгових умовах.

Суд першої інстанції відхилив доводи позивача щодо неправомірності призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії на підставі п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII у зв'язку з не проведенням атестації робочих місць, зазначивши, що постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2013р. по справі №1519/19001/2012, яка набрала законної сили, управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси зобов'язано зарахувати трудовий стаж ОСОБА_1 з 17.10.1985р. по 04.03.1987р. та з 05.11.1990р. по 19.03.2002р. до пільгового за Списком №2.

За висновками суду першої інстанції, оскільки судовим рішенням в іншій справі встановлено правомірність призначення колишньому працівнику ТОВ «Реставратор-1946» пільгової пенсії, позивач має покривати витрати управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси на її виплату і доставку.

Справу розглянуто апеляційним судом в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є дії управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси по нарахуванню товариству з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» до сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1, призначеної на пільгових умовах, а також розрахунок таких витрат №7559/03 від 16 травня 2013 року.

При цьому, як правильно встановив суд першої інстанції та не спростовано доводами апеляційної скарги, товариство з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» не заперечує необхідності покриття підприємствами та організаціями витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №2. Товариство заперечує правомірність призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії на підставі п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII з тих підстав, що на підприємстві не проводилася атестація робочих місць на посадах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, обов'язковість проведення якої встановлено частиною 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року. Тобто, за висновками апелянта, наявність на підприємстві робочих місць із шкідливими умовами праці не доведено.

Апеляційний суд відхиляє такі посилання апелянта, оскільки правомірність призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за Списком №2 не є предметом даного спору, а тому не може досліджуватися судом.

При цьому апеляційний суд зазначає, що обов'язок управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м.Одеси щодо зарахування ОСОБА_1 трудового стажу роботи на посаді виконроба з 05.11.1990р. по 19.03.2002р. у ТОВ «Реставратор-1946» до пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах, а також обов'язок нарахувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах з 25.04.2012р., встановлений постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2013р. по справі №1519/19001/2012, яка залишена без змін ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2013р. та від 10.02.2014р.

Наявність у ОСОБА_1 права на призначення пільгової пенсії за Списком №2 встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили а тому, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, ці обставини не доказуються при розгляді даної справи.

Відповідно до п.п.6.8 п.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року, підприємства та організації зобов'язані в термін до 25 числа щомісячно забезпечити відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Розділу 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 року в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» та «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII згідно наданих розрахунків, до досягнення зазначених осіб пенсійного віку.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Реставратор-1946» та відсутність підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-72, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Реставратор-1946» залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя Н.В.Вербицька

суддя О.О.Кравець