Справа № 826/5288/15
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5288/15 Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин В.М., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук О.Д., Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Київхімволокно» (далі - Позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук О.Д., Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Відповідачі) у якому просило:

- визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук О.Д. щодо відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у державній реєстрації прав та їх обмежень (щодо іншого речового права), у результаті чого позивачу відмовлено у знятті іпотеки та заборони на нерухоме майно;

- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук О.Д. про відмову у державній реєстрації прав та їх обмежень від 17.03.2015 року №20064711 та №20066847 щодо відмови у державній реєстрації інших речових прав (припинення) іпотеки на нерухоме майно;

- зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у місті Києві в особі реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві припинити іпотеку на нерухоме майно, загальною площею 787,7 кв.м., шляхом виключення відповідного запису;

- зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у місті Києві в особі реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві припинити заборону на нерухоме майно, загальною площею 787,7 кв.м., внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна згідно запису №8353969 від 08.01.2009 року, шляхом виключення відповідного запису.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2015 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 09.08.2013 року представником АБ «Синтез» подано заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо припинення іпотеки та зняття заборони), які зареєстровані у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційними номерами №10633470 та №10632850, картки прийому заяв №20056290 та №20055259.

Згідно з картками прийому заяв №20056290 та №20055259, для проведення державної реєстрації подано рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2011 року у справі №17/28, яким:

- визнано недійсним договір іпотеки від 28.11.2007 року, укладений між АБ «Синтез» та ТОВ «Альянс Технік»;

- визнано недійсним договір відступлення прав за договором іпотеки від 28.01.2009 року, укладений між АБ «Синтез» та ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія».

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, заборону накладено на підставі договору іпотеки від 27.11.2007 року, код ЄДРПОУ TOB «Альянс Технік» 32227479.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру іпотек, підставою обтяження є договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 08.08.2011 року.

17.03.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Томащук О.Д. (далі по тексту - державний реєстратор) прийнято рішення №20064711 та №20066847 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (припинення обтяження та зняття заборони) заборони на нерухоме майно АБ «Синтез» (обтяжувач), а також у державній реєстрації іншого речового права - іпотеки (припинення) на нерухоме майно.

Не погоджуючись із зазначеними діями та прийнятими рішеннями державного реєстратора, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2011 року у справі №17/28, на яке посилається позивач, містить суперечливі відомості поряд з інформацією, яка міститься у Державному реєстру іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.03.2015 року державним реєстратором Томащук О.Д. прийнято рішення №20064711 та №20066847 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (припинення обтяження та зняття заборони) заборони на нерухоме майно АБ «Синтез», а також у державній реєстрації іншого речового права - іпотеки (припинення) на нерухоме майно.

Підставою для відмови стало те, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: подані документи містять суперечливі відомості поряд з інформацією, яка міститься в Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відносно об'єкту нерухомого майна, щодо якого подана заява (відносно договору іпотеки та договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2011 року у справі №17/28 містить суперечливі відомості поряд з інформацією, яка міститься у Державному реєстру іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме: не співпадають відомості щодо дати укладення договору іпотеки та договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, ЄДРПОУ боржника.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі по тексту - Закон 1952-IV ), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі по тексту - Порядок №868), Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 (далі по тексту - Порядок №1141), Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5 (далі по тексту - Порядок № 3502/5).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2, пп. 1, 2 ч. 2 ст. 9 ч. 9 Закону 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі по тексту - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону 1952-IV державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

У разі придбання (передачі) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, державна реєстрація припинення іпотеки проводиться на підставі заяви державного виконавця.

Відповідно до пп. 8, 73, 74, пп. 1 п. 75 Порядок №868, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у п. 1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач).

У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження.

Для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону 1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч. 9 ст. 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених ст. 4-2 та ч. 9 ст. 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до ст. 26 Закону 1952-IV, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно із п. 41 Порядку №1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку №3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

У разі ліквідації державної нотаріальної контори, зупинення або припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса заява подається до органу державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна.

Заява подається щодо кожного об'єкта нерухомого майна окремо.

Згідно із п. 2.3 Порядку №3502/5 заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703.

Пунктом 2.6 Порядку №3502/5 передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у п. 2.3 цього розділу.

Відповідно до п. 2.10 за результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Згідно із 2.11 Порядку №3502/5 державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.

Правовими положеннями частини 4 ст. 9 Закону 1952-IV передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Таким чином, записи у Державному реєстрі прав скасовуються на підставі судового рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що набрало законної сили. Зазначене судове рішення подається реєстратору разом із заявою та іншими документами, визначеними Порядком №3502/5.

Між тим, матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду належних доказів подачі державному реєстратору судового рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що набрало законної сили разом із заявою та іншими документами, які визначені Порядком № 3502/5.

Крім того, апелянтом не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції рішення суду яким би було скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке міститься в Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що державним реєстратором правомірно відмовлено позивачу у знятті іпотеки та заборони на нерухоме майно та у державній реєстрації інших речових прав (припинення) іпотеки на нерухоме майно.

Між тим, вимоги до Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо зобов'язання припинити іпотеку на нерухоме майно, загальною площею 787,7 кв.м., шляхом виключення відповідного запису та припинити заборону на нерухоме майно, загальною площею 787,7 кв.м., внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна згідно запису №8353969 від 08.01.2009 року, шляхом виключення відповідного запису є передчасними, оскільки вони є похідними від основних позовних вимог, які не підлягають задоволенню.

Разом з тим, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції доводи апелянта щодо допущення державним реєстратором помилки при внесенні відомостей до електронного реєстру, а саме: зміни дату договору іпотеки з 28.11.2007 на 27.11.2007, оскільки скаржником не надано жодного належного та допустимого доказу, відповідно до ст. 70 КАС України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, надано суду апеляційної інстанції належні докази правомірності своїх дій та рішень, які полягали у відмові позивачу у знятті іпотеки та заборони на нерухоме майно і відмові у державній реєстрації інших речових прав (припинення) іпотеки на нерухоме майно.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.