Справа № 815/7015/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7015/15
УХВАЛА

15 грудня 2015 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду - Єфіменко К.С., ознайомившись зі справою за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача Доніної Людмили Анатоліївни про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання надати інформацію, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача Доніної Людмили Анатоліївна про визнання протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо не надання інформації на адвокатський запит адвоката Доніної Людмили Анатоліївни від 01.12.2015 вих. №050-5/15 направлений на виконання договору про надання правової допомоги від 01.09.2014 року в інтересах ОСОБА_1 та зобов'язати Генеральну прокуратуру України надати в повному обсязі інформацію, яка запитувалася в адвокатському запиті адвоката Доніної Людмили Анатоліївни від 01.12.2015 року вих.№050-5/15 направленому на виконання договору про надання правової допомоги від 01.09.2014 року в інтересах ОСОБА_1.

Приписами ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб. Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.

Відповідно до ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Однак, при визначенні юрисдикції суду необхідно враховувати характер та предмет спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, а також суб'єктний склад сторін.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За змістом п.1 ч.1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Водночас, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (ч.2 ст.4 КАС України).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Із змісту поданої ОСОБА_1 позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач фактично оскаржує бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо не надання інформації на адвокатський запит в рамках кримінального провадження №000585.

Суд звертає увагу на те, що згідно ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінально-процесуальним законодавством України.

Положеннями ч.1 ст.303 КПК України визначено чіткий перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, оскарження яких можливе на досудовому розслідуванні.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Отже, із змісту наведеного вбачається, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Позивач у своєму позові оскаржує бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо не надання інформації на адвокатський запит в рамках кримінального провадження.

Суддя вважає за необхідне зазначити, що органи досудового розслідування та прокуратури під час здійснення слідчих та інших процесуальних дій в межах кримінального провадження, виконують не владні управлінські функції, а процесуальні функції з метою виконання завдань покладених процесуальним законом - Кримінальним процесуальним кодексом України.

Тому, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування врегульований параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 року визначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не можуть бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості та не належить до управлінської сфери.

Таким чином, спірні відносини, які виникли між ОСОБА_1 та Генеральною прокуратурою України з приводу отримання інформації в рамках кримінального провадження не пов'язані із здійсненням владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень.

Так, відповідач у межах спірних правовідносин здійснює особливі процесуальні повноваження у кримінальному провадженні, а не владні управлінські функції, що виключає можливість розгляду справи у межах адміністративного судочинства. У зв'язку з цим необхідно зазначити, що оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність суб'єктів кримінально - процесуальних правовідносин, має свої особливості, та не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 17, п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача Доніної Людмили Анатоліївни про визнання протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо не надання інформації на адвокатський запит адвоката Доніної Людмили Анатоліївни від 01.12.2015 вих. №050-5/15 направлений на виконання договору про надання правової допомоги від 01.09.2014 року в інтересах ОСОБА_1 та зобов'язати Генеральну прокуратуру України надати в повному обсязі інформацію, яка запитувалася в адвокатському запиті адвоката Доніної Людмили Анатоліївни від 01.12.2015 року вих.№050-5/15 направленому на виконання договору про надання правової допомоги від 01.09.2014 року в інтересах ОСОБА_1.

Копію ухвали разом із позовом та всіма додатками до нього надіслати позивачеві.

Роз'яснити позивачеві, що вказані в його позові вимоги належить розглядати у порядку кримінального судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання ухвали.

Суддя Єфіменко К.С.