Справа № 815/5606/15
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/5606/15

Категорія: 8.3.5 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Арцизької ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області про скасування рішення № від 27 липня 2015 року, яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за порушення ч.12 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів».

Позов обґрунтовувала тим, що здійснення продажу 30.05.2015р. алкогольних напоїв відбулося в останній день дії ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями №33 терміном дії з 30.05.2014р. по 30.05.2015р. При цьому, позивач посилається на ст.103 КАС України, частиною 5 якої передбачено, що останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2015р. позов задоволено. Скасовано рішення Арцизької ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області про застосування фінансових санкцій № від 27.07.2015р.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність доводів податкового органу, що останнім днем торгівлі є дата, що передує даті, зазначеній в ліценції на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, оскільки термін дії ліцензії до 30.05.2015р. самостійно визначено податковим органом, що її видав, така ліцензія 30.05.2015р. не була ані анульована, а ні призупинена.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Арцизька ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позов ФОП ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що субєкт господарської діяльності має право здійснювати торгівлю алкогольними напоями до дати, зазначеної в ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, при цьому, останнім днем торгівлі буде дата, що передує даті, зазначеній в такій ліцензії.

ФОП ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, з 28.03.2014р. перебуває на обліку в Арцизькій ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області; основний вид діяльності позивача є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

23.05.2014р. позивач отримала ліцензію Міністерства доходів і зборів України серії АЕ №423766 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 30.05.2014р. по 30.05.2015р.

22.05.2015р. Міністерством доходів і зборів України продовжено термін дії ліцензії і ФОП ОСОБА_1 отримала нову ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АЕ №608930 терміном дії з 31.05.2015р. по 31.05.2016р.

На підставі п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, у період з 01.07.2015р. по 10.07.2015р. посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо здійснення підприємницької діяльності без отримання ліцензії, за результатами якої складено акт перевірки № 220/21-288571686 від 13.07.2015р., яким зафіксовано порушення позивачем п.7 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині реалізації алкогольних напоїв на момент відсутності відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Зокрема встановлено, що 30.05.2015р. позивачем продано 1 пляшку горілки «Хлібний дар» за ціною 45 грн., згідно контрольної стрічки від 30.05.2015р. (фіскальний чек №0006 30-05-2015).

На підставі вказаного акту перевірки, 27.07.2015р. Арцизькою ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області прийнято рішення №, яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за порушення ч.12 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів».

Як вбачається зі змісту заперечень на позовну заяву та з доводів апеляційної скарги, підставою для висновку про здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії, слугувало те, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями видаються терміном на 1 рік (365 днів), тому, на думку апелянта, субєкт господарювання має право здійснювати торгівлю алкогольними напоями до дати зазначеної в ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, при цьому, останнім днем торгівлі буде дата, що передує даті, зазначеній в такій ліцензії, тобто останнім днем протягом якого позивач має право здійснювати зазначений в ліцензії вид діяльності є 29.05.2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про помилковість таких висновків відповідача. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Приписами статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами може здійснюватися субєктами підприємницької діяльності всіх форм власності за наявності у них ліцензій.

Згідно ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва торгівлі етиловим, коньячним, і плодовим спиртом, алкогольними напоями та тютюновим виробами» - ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право субєкта підприємницької діяльності на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до частини 14 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі субєкта підприємницької діяльності терміном на один рік і підлягають обовязковій реєстрації в органі державної податкової служби, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі субєкта підприємницької діяльності.

Причиною виникнення спору у даній справі стало питання щодо порядку обчислення початку та закінчення строку дії названих ліцензій, який визначений вказівками на конкретні календарні дати.

Оскільки спеціальними нормами, зокрема Законом України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Тимчасовим порядком видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затвердженим постановою КМУ від 13.05.1996р. №493, не встановлено окремого порядку визначення і встановлення часового моменту, що породжує та припиняє правовідносини за вказаними ліцензіями, застосовуючи принцип аналогії закону, обчислення спірного строку слід здійснювати за правилами Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Згідно ст.255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Таким чином, строк дії ліцензії ФОП ОСОБА_1 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АЕ №423766 від 23.05.2014р. спливає у відповідний місяць та число останнього року строку, тобто 30 травня 2015 року о 24 год. 00 хв. Як наслідок, висновки відповідача про те, що ФОП ОСОБА_1 30 травня 2015 року здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії є помилковими, що в свою чергу спростовує порушення позивачем п.7 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Колегія суддів враховує, що маючи намір провадити зазначені в ліцензії види господарської діяльності після закінчення строку її дії, позивач у порядку, встановленому Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», зареєструвала нову ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 31.05.2015р. по 31.05.2016р. Наведене, також підтверджує, що строк дії попередньої ліцензії закінчився саме 30.05.2015р. о 24 годині цього дня. На час перевірки наявна у позивача ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями в установленому порядку призупинена чи анульована не була.

На підставі викладеного, із врахуванням принципу презумпції правомірності дій платника податків, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заявлені ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що відповідають дійсним обставинам, встановленим у справі, та підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При відкритті провадження у справі за апеляційною скаргою Арцизької ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05.10.2015р. відстрочено апелянту сплату судового збору до вирішення справи по суті.

Враховуючи те, що апелянт не відноситься до категорії осіб, які користуються пільгами щодо сплати судового збору, при зверненні до суду з апеляційною скаргою судовий збір ним не сплачений, а тому з Арцизької ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області належить стягнути судовий збір у розмірі 1339,80 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року - без змін.

Стягнути з Арцизької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923; банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО) - 828011; рахунок отримувача - 1008; код класифікації доходів бюджету - 22030001; призначення платежу - судовий збір, ПІБ апелянта чи назва установи, організації, що виступає апелянтом, Одеський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ суду 34380461) несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1339,80 (одна тисяча триста тридцять девять гривень 80 коп.) грн.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 10.12.2015р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

ОСОБА_2