Справа № 758/12595/14-а
Суддя: Васильченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В.,

при секретарі - Хомутовській О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання незаконними дії, визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання здійснити призначення, перерахунок та виплату державної пенсії, зобов'язання здійснити призначення, перерахунок та виплату додаткової пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва про визнання незаконними дії, визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання здійснити призначення, перерахунок та виплату державної пенсії, зобов'язання здійснити призначення, перерахунок та виплату додаткової пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що позивач є пенсіонером, інвалідом ІІ-ої групи із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому відповідно до норм ст. 50, ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» має право на отримання державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва із заявою про призначення пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС», однак у відповідь отримав відмову. Оскільки, відповідачем було відмовлено у здійснені вказаного перерахунку та виплаті пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить суд: визнати дії та бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва щодо відмови в перерахунку та виплаті йому державної пенсії та додаткової пенсії протиправною; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, починаючи з 01.01.2000р. до моменту винесення рішення у справі. Також, позивач просив стягнути з відповідача у порядку негайного виконання, передбаченого ст. 256 КАС України на користь позивача суму боргу за пенсійними виплатами, що виник за весь період невиконання вимог Законів України щодо нарахування та перерахунку його пенсій, передбачених ст. 51 Закону України № 796.

У позовних вимогах позивач просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача свого права на участь у судовому засіданні не використав, про дату, час та місце розгляду справи Управління було повідомлено належним чином (а.с. 45, 52, 57, 66).

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належних чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 14).

01.10.14р. ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва із заявою про надання інформації про розміри нарахованих, перерахованих та виплачених пенсій, починаючи з 01.01.2000р., та у разі якщо заявнику нараховуваль пенсія у меншому розмірі, ніж передбачено Законом №796 - провести нарахування та перерахунок цих пенсій та виплатити недоотриману різницю (а.с. 10).

14.10.14р. Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва направило на адресу ОСОБА_1 лист, згідно з яким надало інформацію щодо виплати пенсій ОСОБА_1 з 01.01.2000р., але перерахунок не здійснило (а.с. 11-12).

Відповідно до довідки МСЕК серії КИЕ-1 №074565 ОСОБА_1 є непрацездатним (а.с. 15).

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва та отримує пенсію.

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до абз. 4 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону України від 06.06.1996 року) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону України від 06.06.1996 року) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року були внесені зміни у ст. 50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 06.06.1996 року).

Так, згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 28.12.2007 року), особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 28.12.2007 року), пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 положення п. 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року визнані неконституційними.

Крім того, у вказаному Рішенні Конституційного Суду України було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Статтею 152 Конституції України встановлено, що закони і інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнані неконституційними втрачають свою чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, при визначені розміру додаткової пенсії та пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, необхідно застосовувати розміри визначені ст. 50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 06.06.1996 року відповідно.

На виконання вимог пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1210 від 23 листопада 2011 року, що набрала чинності з 01 січня 2012 року. Даною постановою затверджено порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС.

Як викладено в абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3 - рп/2012 від 25.01.2012, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п. 5 ч.1 ст. 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Однак, з 01 січня 2014 року, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014 року, не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, з 01 січня 2014 року застосуванню підлягали норми статей 50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України.

Разом з цим, Законом України №1622-VII від 31.07.2014, що набрав чинності 03.08.2014, Прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» доповнено пунктом 6-7, яким зокрема установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, з 03.08.2014 року, розміри пенсій передбачених ст..ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обмежується вимогами Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року в редакції Закону України від 03.08.2014 року № 1622-18.

Як визначено ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва та отримував пенсію по інвалідності у розмірах фактичних збитків та додаткову пенсію відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також додаткову пенсію з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як інвалід 2 групи.

Суд також звертає увагу на те, що у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, таким чином, звуження змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставним.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, дії Пенсійного фонду України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, з порушенням вимог ст. 50 та ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є незаконними.

Повноваження адміністративного суду при вирішенні справи встановлені ст. 162 КАС України, відповідно до п. 1 ч. 2 якої у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Крім того, суд звертає увагу, що у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, таким чином, звуження змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 06.06.1996 року), є безпідставним.

Суд також зазначає, що згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», під час визначення розміру щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, мінімальний розмір пенсії за віком залежить від розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14. Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 ст. 4 вказаного Закону «Про прожитковий мінімум» передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Таким чином, для позивача як інваліда ІІ групи, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, нижчий розмір додаткової пенсії повинен розраховуватися, виходячи із розмірів прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідачем в порушення вимог ст. 71 КАС України не надано жодних доказів щодо правомірності своїх дій.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню частково, а саме, в частині зобов'язання Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 1, інваліду ІІ групи в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та державну пенсію для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, згідно зі ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з дотриманням правових позицій ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 21.04.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням проведених виплат. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, Конституції України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст. ст. 5, 6, 17, 69, 71, 72, 159-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва про визнання незаконними дії, визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання здійснити призначення, перерахунок та виплату державної пенсії, зобов'язання здійснити призначення, перерахунок та виплату додаткової пенсії, задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва щодо нарахування та виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 1, інваліду ІІ групи в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та державної пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, в порушення вимог ст. 50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 1, інваліду ІІ групи в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та державну пенсію для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, згідно зі ст. 50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з дотриманням правових позицій ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у період з 21.04.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва у строки передбачені ст. 186 КАС України.

.

Суддя О. В. Васильченко