Справа № 639/10102/15-а
Суддя: Іванова І. В.
Дата ухвалення: 2015-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до патрульної поліції в м. Харкові, УПП в особі ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду з адміністративним позовом до патрульної поліції в м. Харкові, УПП в особі ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови ПСЗ № 084110 від 20.11.2015 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП України, щодо нього ОСОБА_1, про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення, за відсутністю у його діях складу такого правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 20.11.2015 року між 18-00 та 19-00 годин, він рухався на автомобілі Хюндай «Акцент» (державний номер НОМЕР_1) по вул. Полтавський шлях м. Харкова у бік центру міста. Складної дорожньої обстановки не було, правил дорожнього руху він не порушав, та приблизно за 50-70 метрів від перехрестя із вулицями Наріманова-Єлізарова він був зупинений людиною у формі працівника поліції.

Відповідно до п.2.4. ПДР України він зупинився у правого узбіччя. Не відрекомендувавшись, не назвавши своєї посади, звання та прізвища, не повідомивши про причину зупинки транспортного засобу, офіцер затребував його документи (права на керування ТЗ, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, договір страхування цивільної відповідальності). ОСОБА_1 поцікавившись причиною зупинки та особистими даними офіцера, отримав відповідь «Автомобіль такого типу у розшуку, виконується перевірка документів водія та транспортного засобу, така ситуація, звичайна процедура, самі розумієте». На його вимогу службове посвідчення працівник поліції не предявив, а службового жетону в темний час було погано видно у складках одягу, до того ж офіцер увесь час становився боком. Однак ОСОБА_1 як законослухняний громадянин надав працівнику поліції затребуваний перелік документів, бо не відчував за собою ніякої провини. Поліцейський забрав його документи та на 10 хвилин зник у патрульному автомобілі. Коли ОСОБА_1 почав хвилюватися і поцікавився причиною такої довгої перевірки, поліцейський висунув йому звинувачення, що за його автомобілем зареєстровано попередження, а зараз він порушив вимогу дорожнього знаку «зупинка заборонена», номера якого, відповідно до ПДР України поліцейський особисто не знав, але почав описувати розміри штрафу від максимального до мінімального, натякаючи на можливість вирішити питання на місці, що має ознаки злочину передбаченого ч.2 ст.370 КК України (провокація хабара). ОСОБА_1 не погодився із необєктивним та упередженим ставленням поліцейського, бо виконав вимогу п.2.4. ПДР України зупинившись на вимогу працівника міліції та п.8.3. ПДР про пріоритет сигналів регулювальника перед вимогами дорожніх знаків.

В порушення ст.254 КУпАП працівник поліції навмисно позбавив його протоколу із викладеними обставинами і підписами, адже протокол про адміністративне правопорушення йому взагалі не надали, а не надали його з тієї причини, що його навіть формально не було оформлено. Немає жодного свідчення про начебто скоєння правопорушення, не складена схема, не виявлене місце, не залучені свідки, не виявлені потерпілі, і інше, що процесуально доводить факт порушення та вказує на того, хто винний у скоєнні такого порушення. Крім того, відсутність протоколу позбавила його законних прав на пояснення та заяви клопотань (про перенесення слухання справи у звязку із необхідністю звернутися до юридичної допомоги; про слухання справи за місцем проживання; про відкладення слухання справи у звязку із необхідністю підготовки документів), що є грубим порушенням АПК України. Поліцейський просто проігнорував, а відсутність протоколу позбавила його можливості зафіксувати такі процесуальні дії у законний спосіб.

Той факт, що свідків працівник поліції одразу не запросив, складає у позивача припущення, що діяли вони за розробленим сценарієм та знаходились не на визначеному місці несення служби, відповідно до дислокації.

Не зважаючи на те, що працівник поліції не надав доказів його провини, ним була складена постанова по справі про адміністративне правопорушення з посиланням на ч.1 ст.122 КУпАП. Право, порядок та строки оскарження зазначеної постанови не розясненні, що було зафіксовано у постанові.

Позивач зазначив, що при притягненні його до адміністративної відповідальності не зясувалися обставини справи в їх сукупності, без наявності доказів щодо його правопорушення та з порушенням його прав на захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. На підставі власних припущень, рядовий поліції м. Харкова ОСОБА_2 зробив висновки щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

ОСОБА_1 не став втягуватися у розмову із озброєним представником владних повноважень, але попередив останнього про свої наміри оскаржити постанову та дії працівників поліції у вищих інстанціях та за потреби у суді. Після чого йому були повернуті його документа разом із постановою.

Крім того, позивач зазначив, що відкривши карту м. Харкова у Інтернеті він виявив, що у постанові внесені неправдиві дані, а саме вказане зовсім інше місце, де нібито скоєне адміністративне правопорушення ніж фактичне місце, де його автомобіль був зупинений. Так у постанові вказана адреса вул. Полтавський шлях,153, що фактично знаходиться на 230 метрів далі від фактичного місця зупинки, а для того, щоб стати біля будинку із даною адресою необхідно з вул. Полтавський шлях звернути праворуч на Болгарський провулок або проїхати далі цього перехрестя вздовж автостанції (вул. Полтавський шлях,151), де знак «3.34» також встановлений, але він до цієї ділянки на момент зупинки не доїхав. Данні обставини можуть свідчити про те, що рядовий поліції м. Харкова ОСОБА_2 не знає ділянки вулично-дорожньої мережі, відповідно до дислокації, де несуть службу або взагалі діють без затвердженого маршруту патрулювання у вільний від роботи час.

На підставі вищезазначеного позивач вважає, що поведінка та характер дій рядового поліції м. Харкова ОСОБА_2 може мати ознаки злочину, передбачених розділом 17 ст.364 та ст..365 ККУ щодо перевищення повноважень та використання службового положення у власних інтересах. Також з тексту постанови вбачається, що крім норм ст. 283 КУпАП, працівник поліції взагалі не керувався ніякими іншими нормами, які регламентують його діяльність від складання протоколу до винесення рішення по справі, що в свою чергу і призвело до порушення ст.1 КУпАП, згідно якої одним з завдань є охорона прав і свобод громадян. Тому позивач вважає, що зазначені дії рядового поліції, в тому числі і відсутність обґрунтованих підстав для зупинки транспортного засобу, є незаконними та грубим порушенням законодавства збоку представника владних повноважень

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі та надав пояснення аналогічні вищенаведеному.

Відповідач ОСОБА_2 являючись суб`єктом владних повноважень, в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що діяв в рамках чинного законодавства, у звязку з порушенням позивачем ПДР , до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Щодо складення протоколу , то відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП , такий не складається у випадку вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, відносини, що склалися між сторонами є публічно-правовими.

ОСОБА_1 звернувся до суду з дотриманням строку, встановленого ст. 289 КУпАП.

Стаття288 КУпАП передбачає, що постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 171-2 КАСУ адміністративні справи з приводу рішень , дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 084110, винесеною 20 листопада 2015 року інспектором УПП-3 м. Харкова рядовим міліції ОСОБА_2 відносно водія ОСОБА_1 автомобіля марки Хюндай «Акцент», державний номерний знак НОМЕР_1, останній в зазначений день, о 18-35 годині, керуючи зазначеним вище автомобілем у м. Харкові, по вул. Полтавський шлях,153, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «зупинку заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вищезазначене адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (а.с. 4).

По суті порушення ОСОБА_3 пояснив, що з постановою він не згоден тому, автомобіль яким він керував о 18 год.20 хвилин 20 листопада 2015 року не стояв у тому місці , де стоянку заборонено, а рухався по Полтавському шляху . Його зупинили робітники поліції для перевірки документів , тому він був вимушений зупинитися у тому місці, де стоянка заборонена. Крім того посилається на те,що патрульним поліції не було складено та вручено його протоколу про адміністративне правопорушення. Вважає, що постанова від 20 листопада 2015 року не відповідає дійсним подіям.

Але, з даними доводами позивача суд не може погодитися виходячи з наступного.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст.258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Таким чином відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, яке не передбачає складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП уповноваженими органами (почасовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляду штрафу, оскільки останній керуючи зазначеним вище автомобілем у м. Харкові, по вул. Полтавський шлях,153 о 18 год. 20 хвилин 20 листопада 2015 року , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «зупинку заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Пояснення відповідача не спростовуються ніякими доказами.

Таким чином, викладене, на думку суду, свідчить про наявність в діях ОСОБА_1складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ж ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Враховуючи вищевикладені обставини і висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 8, 17, 18, 19, 69, 70, 71, 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 166, 171-2 КАС України, ст.ст. 1, 2, 9, 23, 122, 247, 251, 288 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі .

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя І.В.Іванова