Справа № 826/10718/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Печенюку Р.В.

за участі представника позивача Масехи Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив забов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича надати Публічному акціонерному товариству «Діамантбанк» погодження на звернення стягнення на заставлене майно (майнові права), відповідно до умов договору застави майнових прав № 130215/1-Z від 13.02.2015 на суму 87 900 986,30 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду змінити в мотивувальній частині, при цьому, посилається на те, що у адміністративного суду відсутні повноваження на дослідження обставин щодо дотримання форми господарського договору його сторонами.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду представник відповідача до суду не прибув, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 24.10.2013 між ПАТ "Златобанк" та ПАТ "Діамантбанк" було укладено генеральний договір № 56/55 про загальні умови і порядок проведення міжбанківських операцій.

13.02.2015 між ПАТ "Діамантбанк" (заставодержатель) та ПАТ "Златобанк" (заставодавець) було укладено договір застави майнових прав № 130215/1-Z.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 № 105 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Златобанк", згідно з яким з 14.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Златобанк".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Златобанк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славінського Валерія Івановича.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12 травня 2015 року № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 травня 2015 р. № 99, "Про початок процедури ліквідації АТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку".

19.05.2015 ПАТ "Діамантбанк" звернулось до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" Славінського В.І. з проханням надати погодження ПАТ "Діамантбанк" звернути стягнення на заставлене майно (майнові права), відповідно до умов договору застави майнових прав № 130215/1-Z від 13.02.2015, а саме на грошові кошти надані ПАТ "Златобанк" в кредит ПАТ "Діамантбанк" за кредитним договором від 13.02.2015р. (згідно підтверджень по системі S.W.I.F.Т. у форматі МТ 320 № 48014 та № ММ45389LG від 13.02.2015р.) у загальній сумі 87 900 986,30 грн.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" Славінський Валерій Іванович листом від 10.06.2015 № 1417 відмовив ПАТ "Діамантбанк" в погодженні звернення стягнення на заставлене майно (майнові права), відповідно до умов договору застави майнових прав № 130215/1-Z від 13.02.2015 на суму 87900986,30 грн., у зв'язку з відсутністю в розпорядженні уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ "Златобанк" оригіналу зазначеного договору застави майнових прав.

ПАТ "Діамантбанк", не погоджуючись з такою позицією відповідача, звернулось до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Так, відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право за погодженням з уповноваженою особою Фонду звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому чинним законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. У разі якщо обсяг коштів від реалізації заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом.

Матеріалами справи підтверджується, що договір застави майнових прав № 130215/1-Z від 13.02.2015 був укладений на забезпечення вимог ПАТ "Діамантбанк", відповідно до кредитної угоди, укладеної на підставі Генеральної угоди № 56/55 від 24.10.2013 та свіфтових повідомлень від 13.02.2015.

В той же час, в пункті 8.2 розділу 8 Генеральної угоди № 56/55 від 24.10.2013 зазначено, що всі зміни і доповнення до цього Генерального договору повинні бути зроблені в письмовій формі, підписані уповноваженими представниками Сторін і скріплені печатками Сторін.

Згідно із частиною другою статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, договір застави майнових прав № 130215/1-Z від 13.02.2015 містить підписи сторін та печатку лише ПАТ "Діамантбанк", в той же час, печатка АТ "Златобанк" відсутня.

Таким чином, судом першої інстанції було встановлено, що при укладенні даного договору сторонами не була дотримана письмова форма правочину, а саме не скріплення його печатками, що, відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, є підставою його недійсності, і, оскільки, відповідач заперечує проти вчинення ПАТ "Златобанк" договору застави майнових прав № 130215/1-Z від 13.02.2015, та, як наслідок, стверджує про відсутність договірних зобов'язань за даним договором, позивач зобов'язаний в судовому порядку підтвердити своє право вимоги за спірним договором.

Апелянт наголошує, що надавати оцінку правовідносинам, у тому числі, під час укладання договорів, є компетенцією господарського суду, а не адміністративного.

Проте, колегія суддів не приймає такі доводи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачеві у наданні погодження на звернення стягнення на заставлене майно (майнові права), відповідно до умов договору застави майнових прав через невідповідність цього договору установленій формі, що, в свою чергу, свідчило про його недійсність.

Тобто, судом надана оцінка діям відповідача, як суб»єкта владних повноважень, а не договору застави, на чому наголошує апелянт.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що на момент ухвалення судового рішення вже діяли зміни в законодавстві, які виключають необхідність отримання згоди уповноваженої особи Фонду при зверненні стягнення на предмет застави, також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд надає оцінку діям суб»єкта владних повноважень на предмет їх відповідності нормам діючого законодавства під час вчинення такої дії, а не на момент ухвалення судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 11 грудня 2015 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.