Справа № 821/2921/15-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2921/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Прокурора Дніпровського району м. Херсона до Антонівської селищної ради міста Херсон, треті особи без самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради, -

встановив:

29 серпня 2015 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Прокурора Дніпровського району м. Херсона (далі - позивач, Прокурор) до Антонівської селищної ради міста Херсон (далі - відповідач, Селищна рада), треті особи без самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Антонівської селищної ради від 08.06.2015 року №695 "Про надання дозволу на встановлення малої архітектурної форми".

Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивач зазначив, що за результатами опрацювання матеріалів, які надійшли від Антонівської селищної ради встановлено, що на підставі заяв фізичних осіб 08.06.2015 року прийнято рішення №695 «Про надання дозволу на встановлення малої архітектурної форми». Даним рішенням відповідач визначив узбіччя автодороги Одеса - Мелітополь - Новоазовськ на території Антоніської селищної ради місцем для розміщення об'єктів тимчасових споруд для сезонної торгівлі в період з 01.07.2015 по 30.09.2015; погодила сезонну торгівлю фізичним особам ОСОБА_2 та ОСОБА_4; надано дозвіл на ОСОБА_3 на встановлення малої архітектурної форми (торгівельного павільйону) за адресою АДРЕСА_1 та надано дозвіл на встановлення малої архітектурної форми (шиномонтаж) за адресою АДРЕСА_2. Позивач вважає рішення №695 від 08.06.2015 року протиправним з тих підстав, що воно прийняте без відповідної землевпорядної документації необхідної для відведення земельних ділянок та документації необхідної для розміщення тимчасових споруд. З посиланням на норми Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Земельного кодексу України обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправним та скасування рішення Антонівської селищної ради від 08.06.2015 року №695 "Про надання дозволу на встановлення малої архітектурної форми".

Представник позивача 10 грудня 2015 року заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не прибув, його позиція щодо позову не відома, оскільки, він заперечень на позовну заяву не подав та повноважного представника в судове засідання не направив. Про місце, час та дату судового розгляду справи відповідача повідомлено належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення 19 листопада 2015 року поштового відправлення №704.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, його позиція щодо позову не відома, оскільки, він заперечень на позовну заяву не подав та повноважного представника у судове засідання не направив. Судова кореспонденція, яка була направлена на адресу третьої особи, повернута до суду з відміткою відповідальної особи поштового зв'язку: "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до положень ч. 11 ст.35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення третьої особи для реалізації нею права судового захисту своїх прав та інтересів.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, його позиція щодо позову не відома, оскільки, він заперечень на позовну заяву не подав та повноважного представника у судове засідання не направив. Судова кореспонденція, яка була направлена на адресу третьої особи, повернута до суду з відміткою відповідальної особи поштового зв'язку: "не проживає". Відповідно до положень ч. 11 ст.35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення третьої особи для реалізації нею права судового захисту своїх прав та інтересів.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, її позиція щодо позову не відома, оскільки, вона заперечень на позовну заяву не подала та повноважного представника в судове засідання не направила. Про місце, час та дату судового розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення 21 листопада 2015 року поштового відправлення №720.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.6 ст.128 КАС України).

Отже, справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані позивачем документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що розглянувши заяви фізичних осіб, керуючись Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» Антонівською селищною радою м. Херсона прийнято рішення від 08.06.2015 року №695 «Про надання дозволу на встановлення малої архітектурної форми».

Даним рішенням погоджено розміщення тимчасових споруд для сезонної торгівлі в період з 01 липня по 30 вересня 2015 року вздовж автодороги Одеса - Мелітополь - Новоазовськ фізичній особі ОСОБА_2 та фізичній особі ОСОБА_4 (пп.2.1., 2.2. п.2 рішення); надано дозвіл ОСОБА_3 на встановлення малих архітектурних форм торгівельний павільйон за адресою АДРЕСА_1 та шиномонтаж за адресою АДРЕСА_2 (п.3,4 рішення).

Листом Антонівської селищної ради від 01.07.2015 року №02-08-1/298 на адресу прокурора Дніпровського району, останнього повідомлено що протягом 2014-2015 років селищна рада паспорти прив'язки не видавала.

Позивач вважає спірне рішення протиправним з тих підстав, що воно прийняте без відповідної землевпорядної документації необхідної для відведення земельних ділянок та документації необхідної для розміщення тимчасових споруд.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Преамбула до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначає, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Місцеве самоврядування в Україні здійснюється, серед інших, на принципі законності (ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно зі ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з преамбулою до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» цей Закон встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення (ч.2 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (ч.3-4 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

На виконання частини четвертої статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності № 244 від 21.10.2011 року (далі - Порядок №244).

Підставою для розміщення тимчасової споруди (далі - ТС) є паспорт прив'язки ТС (п.2.1.розділу 2 Порядку №244)

Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС (п.2.2. розділу 2 Порядку №244).

До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив'язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, П. І. Б., адреса, контактна інформація).

Цей перелік документів є вичерпним (п. 2.3. розділу 2 Порядку №244).

Судом встановлено, що треті особи звернулись на адресу відповідача з заявами про можливість встановлення тимчасових споруд, малих архітектурних форм без надання графічних матеріалів із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконаних замовниками у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив'язкою до місцевості.

Для оформлення паспорта прив'язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив'язки ТС, до якої додає: схему розміщення ТС (додаток 1); ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб'єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат (додаток 1); схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб'єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів України"; технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж.

Зазначені документи замовником отримуються самостійно (п.2.6 розділу 2 Порядку №244).

Паспорт прив'язки включає: схему розміщення ТС, виконану на топографо-геодезичній основі у масштабі 1:500, а також схему благоустрою прилеглої території; ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для стаціонарних ТС); технічні умови щодо інженерного забезпечення ТС, отримані замовником у балансоутримувача відповідних мереж; реквізити замовника (найменування, П. І. Б., адреса, контактна інформація).

Цей перелік документів є вичерпним (п.2.11. розділу 2 Порядку №244).

Паспорт прив'язки ТС не надається за умов: подання неповного пакета документів, визначених пунктом 2.6 цього Порядку; подання недостовірних відомостей, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку.

Ненадання паспорта прив'язки з інших підстав не допускається (п.2.14. розділу 2 Порядку №244).

Паспорт прив'язки видається на безоплатній основі (п.2.15. розділу 2 Порядку №244).

Таким чином, необхідною умовою для розміщення (встановлення) встановлення тимчасової споруди законодавець визначив паспорт прив'язки, який надається безкоштовно органом з питань містобудування та архітектури на додаткову заяву заінтересованої особи щодо оформлення паспорта прив'язки ТС.

Наведене дає підстави для висновку, що отримання особою паспорту прив'язки передує прийняттю органом місцевого самоврядування рішення про надання дозволу на встановлення малої архітектурної форми. Відсутність видачі паспортів прив'язки за період з 2014-2015 року Селищною радою підтверджується листом відповідача на адресу позивача від 01.07.2015 року №02-08-1/298.

Рішенням Антонівської селищної ради м. Херсон від 08.06.2015 року №695 «Про надання дозволу на встановлення малих архітектурних форм» надано дозвіл на встановлення малих архітектурних форм без наявності паспортів прив'язок, на підставі заяв третіх осіб поданих без належних та необхідних додаткових документів.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази не дають суду підстав для висновку про правомірність дій відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 11, 14, 71, 86, 94, 128, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов прокурора Дніпровського району м. Херсона до Антонівської селищної ради міста Херсон, треті особи без самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Антонівської селищної ради від 08.06.2015 року №695 "Про надання дозволу на встановлення малої архітектурної форми".

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 6.1.