Справа № 2а-2803/12/2670
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №2а-2803/12/2670 Головуючий у І інстанції - Маруліна Л.О.;
Суддя-доповідач - Костюк Л.О.;
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 вересня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової адміністрації, Державної податкової служби про скасування наказу про звільнення, поновлення на службі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконними дій щодо зниження надбавки, з незабезпечення при звільненні належними виплатами, стягнення моральної шкоди та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року позивач звернулася до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової адміністрації України, Державної податкової служби про скасування наказу про звільнення, поновлення на службі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконними дій щодо зниження надбавки, з незабезпечення при звільненні належними виплатами, стягнення моральної шкоди та зобов"язання вчинити дії. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що оскаржуваний наказ про звільнення було видано з порушенням діючого законодавства, що потягло за собою незаконне звільнення. Позивач зазначає, що оскаржуваний наказ від 30.01.2012 р. №165-о видано на бланку Державної податкової адміністрації України, тоді як з вересня 2011 р., в зв'язку з реорганізацією, почали діяти нові номерні бланки, та підписано Головою Комісії з проведення реорганізації ДПА України -Головою ДПС України, якого наказом від 07.11.2011 р. призначено Головою ДПС України. Крім того, позивачем зазначено про упереджене до неї ставлення керівництва, про що свідчить не дотримання відповідачами вимог п. 45 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ в частині пропонування перевестись на нижчі посади за наявності рівнозначних; ст. ст. 42, 116, 117 Кодексу законів про працю України в частині неврахування наявності обставин щодо переважного права на залишенні на роботі та своєчасного розрахунку при звільненні; постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей"в частині не виплати одноразової грошової допоми; постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 "Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів"в частині не надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки; пункту 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ в частині невиплати грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку. В порушення підпунктів 2.2., 2.4. пункту "а"ст. 2 вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників до трудової книжки позивача взагалі не внесено відомості про нагороди та заохочення, що потягло недотримання вимог ст. 47 Кодексу законів про працю України щодо видачі працівникові належно оформленої трудової книжки. Відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України позивач вважає, що вищезазначені порушення призвели до її моральних страждань, а тому потребує відшкодування моральної шкоди. Просила суд скасувати наказ Державної податкової адміністрації України від 30 січня 2012 року №165-о "Про звільнення ОСОБА_2."; зобов'язати Державну податкову адміністрацію України (Державну податкову службу України) видати наказ про поновлення на службі у податковій міліції ОСОБА_2 на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ контрольно-методичного відділу Слідчого управління податкової міліції ДПА України з дня звільнення із зарахуванням часу вимушеного прогулу до безперервного стажу; стягнути з Державної податкової адміністрації України (Державної податкової служби України) на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу по дату винесення судом рішення про поновлення на службі; скасувати наказ Державної податкової служби України від 4 листопада 2011 року №120 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_2 у вигляді оголошення суворої догани; визнати незаконними дії Державної податкової адміністрації України щодо зниження ОСОБА_2 з листопада 2010 року надбавки за високі досягнення у праці і за виконання особливо важливої роботи, передбаченої буквою "в"підпунктом 1 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.06 "Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів"та зобов'язати відповідача здійснити за весь час дії останньої перерахунок заробітної плати з урахуванням 40% надбавки від посадового окладу; визнати незаконними дії Державної податкової адміністрації України (Державної податкової служби України) з незабезпечення ОСОБА_2 при звільненні одноразовою грошовою допомогою, грошовою компенсацією за невикористану в році звільнення відпустку, матеріальною допомогою для оздоровлення при наданні щорічної відпустки та для вирішення соціально-побутових питань; у разі відмови у поновленні на службі стягнути з Державної податкової адміністрації України (Державної податкової служби України) на користь ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, грошову компенсацію за невикористану в році звільнення відпустку, матеріальну допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки та для вирішення соціально-побутових питань у сумі 60000,00 (шістдесят тисяч гривень), а також середній заробіток за весь час затримки у виплаті належних сум з дня звільнення - 30.01.12 - по день фактичного розрахунку; зобов'язати Державну податкову адміністрацію України (Державну податкову службу України) внести до трудової книжки ОСОБА_2 відомості про нагороди та заохочення, отримані в період служби з 1997 по 2012 роки; стягнути з Державної податкової адміністрації України (Державної податкової служби України) на користь ОСОБА_2 10 000,00 завданої моральної шкоди.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 03 квітня 2012 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Державну податкову адміністрацію України (Державну податкову службу України) внести до трудової книжки ОСОБА_2 відомості про нагороди та заохочення, отримані в період служби з 1997 по 2012 роки.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 -задоволити частково

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 03 квітня 2012 року -скасувано в частині відмови в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та компенсації за невикористану відпустку за період з 01 січня 2012 року по 30 січня 2012 року.

Зобов'язано Державну податкову службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов'язано Державну податкову службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористану за період з 01 січня 2012 року по 30 січня 2012 року відпустку.

В решті постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 03 квітня 2012 року - залишити без змін.

22 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Київського апеляційного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Зокрема, позивач просила у зв'язку з тим, що на її користь вирішено спір про виплату одноразової грошової допомоги та компенсації за невикористану у році звільнення відпустку, Київським апеляційним адміністративним судом залишено не ухваленим рішення щодо позовної вимоги про відшкодування завданої у зв'язку з цим моральної шкоди, з приводу якої досліджувалися докази.

Питання щодо ухвалення додаткового рішення регулюється ч. 1, 4 ст. 168 КАС України, згідно якої, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення суду.

Так, колегією судді Київського апеляційного адміністративного суду в постанові від 20 вересня 2012 року досліджувалось питання щодо стягнення моральної шкоди.

Встановлено, що суд першої інстанції під час ухвалення постанови від 03 квітня 2012 року правомірно дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Державної податкової адміністрації України (Державної податкової служби України) на користь ОСОБА_2 10 000, 00 грн. (десяти тисяч гривень) завданої моральної шкоди.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні даної позовної вимоги, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Відсутність такої складової обставини, необхідної для вирішення питання відшкодування державою шкоди, як протиправність діяння державних органів є підставою для відмови у задоволені позову в частині відшкодування шкоди за рахунок держави.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки, не встановлено протиправність діяння відповідачів по відношенню до позивача, вимоги щодо покладання на останніх обов'язку компенсувати позивачу моральну шкоду відсутні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 160, 168, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 вересня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової адміністрації, Державної податкової служби про скасування наказу про звільнення, поновлення на службі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконними дій щодо зниження надбавки, з незабезпечення при звільненні належними виплатами, стягнення моральної шкоди та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 15 грудня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 10 грудня 2015 року.