Справа № 820/9181/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 грудня 2015 р. Справа № 820/9181/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю представника позивача - Третьякова О.М.,

представника відповідача - Коновалова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Державної фінансової інспекції в Харківській області до Українського державного університету залізничного транспорту про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державна фінансова інспекція в Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Українського державного університету залізничного транспорту, в якому просить суд стягнути з Українського державного університету залізничного транспорту (61050, м. Харків, майдан Феєрбаха, 7, код ЄДРПОУ - 01116472) кошти у розмірі 97855,47 грн. до бюджету на розрахунковий рахунок №0007 ГУ ДКСУ у Харківській області.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що в ході ревізії Українського державного університету залізничного транспорту Державною фінансовою інспекцією в Харківській області встановлено ряд порушень, з метою усунення яких складено вимогу від 01.08.2014 року №810-17/2624, в якій зокрема вказано про необхідність відшкодування зайвих витрат бюджетних коштів в загальній сумі 97855,47 грн.

Представник позивача в судове засідання прибув позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях.

Слід вказати, що протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2015 року здійснено заміну відповідача - Українська державна академія залізничного транспорту, на належного - Український державний університет залізничного транспорту.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Державною фінансовою інспекцією в Харківській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.01.2012 р. по 01.03.2014 р., за результатами якої складено акт від 25.06.2014 року за №820-40/55, який підписаний відповідачем з запереченнями.

У зв'язку з виявленими порушеннями Державною фінансовою інспекцією в Харківській області складено вимогу від 01.08.2014 року №810-17/2624 про усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань.

Зокрема в п. 7 вказаної вимоги вказано про необхідність відшкодування зайвих витрат бюджетних коштів в загальній сумі 97855,47 грн. допущені внаслідок спожитих послуг теплопостачання їдальнею та інститутом підвищення кваліфікації академії, включно за рахунок коштів загального фонду кошторису, шляхом перерахування відповідної суми коштів до державного бюджету на розрахунковий рахунок 0007 або шляхом зменшення асигнувань по КПКВ 2201160 «Підготовка кадрів вищими навчальними закладами ІІІ і ІV рівнів акредитації та забезпечення діяльності їх баз практики» за КЕКВ 2282 «Окремі заходи по реабілітації державних (регіональних) програм, не віднесені до заходів розвитку» за загальним фондом кошторису закладу на оплату теплопостачання на поточний рік на суму 97855,47 грн.

Проте відповідачем кошти не відшкодовані, у зв'язку з чим Державна фінансова інспекція в Харківській області звернулась до суду з даним позовом.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до наступного.

Як вбачається з акту від 25.06.2014 року за №820-40/55 ревізією встановлено факти покриття видатків, пов'язаних з наданням платних послуг, а саме - видатків інституту підвищення кваліфікації та їдальні в частині витрат на оплату теплопостачання за період з 01.01.2012 р. по 01.03.2014 р.

Ревізія проводилась шляхом здійснення розрахунку сум фактичних витрат на оплату послуг теплопостачання, та співставлення з проведеними витратами на зазначені послуги.

Так, фактичні витрати на послуги теплопостачання (опалення та гаряче водопостачання) вищезазначених структурних підрозділів за період з 01.01.2012 р. по 01.03.2014 р. становили 207887,69 грн. За період з 01.01.2012 р. по 01.03.2014 р. Академією за спожиті послуги теплопостачання інституту підвищення кваліфікації та їдальні за рахунок коштів спеціального фонду кошторису сплачено 110032,22 гривень.

В порушення вимог ч. 4 ст. 23 Бюджетного кодексу України №2456-VI, Академією за рахунок коштів загального фонду кошторису проведена оплата видатків послуг теплопостачання, що призвело до покриття за рахунок коштів загального фонду кошторису витрат, пов'язаних з наданням платних послуг за період з 01.01.2012 р. по 01.03.2014 р., на загальну суму 97855,47 грн., з яких: за 2013 рік на - 79413,33 грн. та за січень - лютий 2014 року на - 18442,14 грн.

Приписами ч. 4 ст. 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що витрати спеціального фонду бюджету мають постійне бюджетне призначення, яке дає право провадити їх виключно в межах і за рахунок фактичних надходжень спеціального фонду бюджету (з дотриманням вимог частини другої статті 57 цього Кодексу), якщо цим Кодексом та/або законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше.

Суд не погоджується з такими висновками Державної фінансової інспекції в Харківській області з огляду на наступне.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти (кошти бюджету) - належні відповідно до законодавства надходження бюджету та витрати бюджету.

Розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань, довгострокових зобов'язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету ( п. 47 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 13 Бюджетного кодексу України бюджет може складатися із загального та спеціального фондів.

Складовими частинами загального фонду бюджету є:

1) всі доходи бюджету, крім тих, що призначені для зарахування до спеціального фонду бюджету;

2) всі видатки бюджету, що здійснюються за рахунок надходжень загального фонду бюджету;

3) кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету без визначення цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок надходжень загального фонду бюджету);

4) фінансування загального фонду бюджету.

Складовими частинами спеціального фонду бюджету є:

1) доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ), які мають цільове спрямування;

2) видатки бюджету, що здійснюються за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету (у тому числі власних надходжень бюджетних установ);

3) кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету з визначенням цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету);

4) фінансування спеціального фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ отримуються додатково до коштів загального фонду бюджету і включаються до спеціального фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ поділяються на такі групи:

перша група - надходження від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно із законодавством;

друга група - інші джерела власних надходжень бюджетних установ.

У складі першої групи виділяються такі підгрупи:

підгрупа 1 - плата за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю;

підгрупа 2 - надходження бюджетних установ від додаткової (господарської) діяльності;

підгрупа 3 - плата за оренду майна бюджетних установ;

підгрупа 4 - надходження бюджетних установ від реалізації в установленому порядку майна (крім нерухомого майна).

У складі другої групи виділяються такі підгрупи:

підгрупа 1 - благодійні внески, гранти та дарунки;

підгрупа 2 - кошти, що отримують бюджетні установи від підприємств, організацій, фізичних осіб та від інших бюджетних установ для виконання цільових заходів, у тому числі заходів з відчуження для суспільних потреб земельних ділянок та розміщених на них інших об'єктів нерухомого майна, що перебувають у приватній власності фізичних або юридичних осіб;

підгрупа 3 - кошти, що отримують вищі та професійно-технічні навчальні заклади від розміщення на депозитах тимчасово вільних бюджетних коштів, отриманих за надання платних послуг, якщо таким закладам законом надано відповідне право;

підгрупа 4 - кошти, отримані від реалізації майнових прав на фільми, вихідні матеріали фільмів та фільмокопій, створені за бюджетні кошти за державним замовленням або на умовах фінансової підтримки.

Власні надходження бюджетних установ використовуються (з урахуванням частини дев'ятої статті 51 цього Кодексу) на:

покриття витрат, пов'язаних з організацією та наданням послуг, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю (за рахунок надходжень підгрупи 1 першої групи);

організацію додаткової (господарської) діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 2 першої групи);

утримання, облаштування, ремонт та придбання майна бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 3 першої групи);

ремонт, модернізацію чи придбання нових необоротних активів та матеріальних цінностей, покриття витрат, пов'язаних з організацією збирання і транспортування відходів і брухту на приймальні пункти (за рахунок надходжень підгрупи 4 першої групи);

господарські потреби бюджетних установ, включаючи оплату комунальних послуг і енергоносіїв (за рахунок надходжень підгруп 2 і 4 першої групи);

організацію основної діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгруп 1, 3 і 4 другої групи);

виконання відповідних цільових заходів (за рахунок надходжень підгрупи 2 другої групи).

Розподіл бюджету на загальний та спеціальний фонди, їх складові частини визначаються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Таким чином, кошти спеціального фонду бюджету є коштами державного бюджету України.

Поряд з цим, Український державний університет залізничного транспорту не має інших коштів, аніж кошти бюджету та власні надходження університету є коштами бюджету і зараховуються до спеціального фонду державного бюджету.

Тобто позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить суд стягнути з бюджетної установи грошові (бюджетні) кошти на користь державного бюджету та за рахунок цього ж державного бюджету.

Пунктом 30 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Відповідно до п. 43 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, для здійснення контролю за відповідністю бюджетних асигнувань, визначених у кошторисах, планах асигнувань загального фонду бюджету, планах надання кредитів із загального фонду бюджету, планах спеціального фонду, планах використання бюджетних коштів, помісячних планах використання бюджетних коштів розпорядників бюджетним асигнуванням, затвердженим розписами відповідних бюджетів, органи Казначейства обліковують розподіли показників зведених кошторисів, зведених планів асигнувань загального фонду бюджету, зведених планів надання кредитів із загального фонду бюджету, зведених планів спеціального фонду розпорядників бюджетних коштів у розрізі розпорядників нижчого рівня та одержувачів, показників планів використання бюджетних коштів, помісячних планів використання бюджетних коштів.

Приписами п. 23 Порядку №228 вказано, що видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов'язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов'язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.

При цьому розпорядник бюджетних коштів здійснює коригування обсягів узятих бюджетних зобов'язань за загальним фондом кошторису для проведення видатків з цих зобов'язань із спеціального фонду кошторису відповідно до бюджетного законодавства.

Частинами 3, 4 ст. 51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ та послуги зв'язку, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом енергоносіїв у межах встановлених відповідним головним розпорядником бюджетних коштів обґрунтованих лімітів споживання.

За наявності простроченої кредиторської заборгованості із заробітної плати (грошового забезпечення), стипендій, а також за спожиті комунальні послуги та енергоносії розпорядники бюджетних коштів у межах бюджетних асигнувань за загальним фондом не беруть бюджетні зобов'язання та не здійснюють платежі за іншими заходами, пов'язаними з функціонуванням бюджетних установ (крім захищених видатків бюджету, визначених статтею 55 цього Кодексу), до погашення такої заборгованості.

Суд зазначає, що кошторисом на 2013 та 2014 роки передбачена сума в графі "Оплата теплопостачання" для здійснення оплати за тепло як з загального, так спеціального фонду, що підтверджують надані до суду та долучені до матеріалів справи копії кошторисів на 2012 р., 2013 р., 2014 р., копії розрахунків до кошторису на 2012 р., 2013 р., 2014 р., копії планів використання бюджетних коштів на 2012 р., 2013 р., 2014 р., копії планів асигнувань загального фонду бюджету на 2012 р., 2013 р., 2014 р., копії помісячних планів використання бюджетних коштів на 2012 р., 2013 р., 2014 р.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність здійснення відповідачем витрат бюджетних коштів з загального фонду відповідно до затверджених кошторисів.

Проаналізувавши правовідносини, які виникли між сторонами, дослідивши подані до суду докази, суд звертає увагу на те, що матеріалами справи не підтверджені обставини щодо фінансових порушень викладених у акті ревізії від 25.06.2014 року за №820-40/55 та вимозі від 01.08.2014 року №810-17/2624 Державної фінансової інспекції в Харківській області в рамках заявленого позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII та Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними Органами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 р. №550.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

В ст. 1 цього Закону встановлено, що орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, зокрема, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об'єктами державної власності; цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень

Згідно пунктів 1, 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Харківській області до Українського державного університету залізничного транспорту про стягнення суми не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Харківській області до Українського державного університету залізничного транспорту про стягнення суми - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 15 грудня 2015 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.