Справа № 813/2488/14
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року № 876/301/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Андрушківа І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гронло-Львів» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

21.03.2014 ТОВ «Гронло-Львів» звернулося в суд із адміністративним позовом до ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області у якому просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.01.2014 №№ та .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що висновки, викладені в акті перевірки, спростовуються наявними первинними бухгалтерськими документами та іншими доказами, які підтверджують реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Будівельна компанія «АРС» та ТОВ «Лідерком».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2014 позов задоволено повністю.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що податковий орган своїм листом від 24.05.2013 № 5394/10/22-10/67 було зобов'язано у відповідності до п. 44.5 ст. 44 ПК України відновити протягом 90 днів знищені первинні документи та надати їх для проведення перевірки. Однак, ТОВ «Гронло-Львів», ані до початку перевірки, ані до моменту винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень такі документи не надав. Також апелянт звертає увагу на те, що під час проведення перевірки встановлено відсутність у контрагентів позивача необхідних ресурсів для виконання будівельних робіт, а згідно листів Коростівської та Бібрської сільських рад (замовники робіт), виконання будівельних робіт здійснювало ТОВ «Гронло-Львів» та не погоджувало з ними залучення субпідрядників. Отже, як вказує апелянт, фактичним виконавцем робіт був позивач, а не його контрагенти.

Усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити повністю.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі наказу від 10.12.2013 № 489 працівниками відповідача проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Гронло-Львів» з питань достовірності нарахування ПДВ при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Будівельна компанія «АРС», ТОВ «Лідерком» за весь період взаєморозрахунків, результати якої оформлено актом від 19.12.2013 № 556/22-40/20844763 (а.с. 8-15).

Згідно висновків цього акта, під час перевірки встановлено порушення позивачем:

- пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, що призвело до заниження ПДВ на загальну суму 99722 грн, в т.ч.: за липень 2011 року в сумі 54999 грн, за серпень 2011 року в сумі 24321 грн, за вересень 2011 року в сумі 8173 грн, за жовтень 2011 року в сумі 10949 грн, за листопад 2011 року в сумі 1280 грн, внаслідок включення до податкового кредиту сум ПДВ по отриманих податкових накладних від ТОВ «Лідерком», ТОВ «БК «АРС»;

- пункту 85.2 статті 85 ПК України, оскільки платником податків не надано посадовим особам органів державної податкової служби документів, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Такі висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що позивачем під час проведення перевірки не надано підтверджуючих документів з питань достовірності нарахування ПДВ при здійснення взаєморозрахунків з ТОВ «Лідерком», ТОВ «БК «АРС».

Крім цього, під час перевірки використано акт ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС від 17.05.2013 № 1698/22-8/35197074 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Лідерком» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період діяльності з 01.09.2011 по 29.02.2012» та від 13.05.2013 № 1622/22.8/37264634 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «БК «АРС» щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності з 01.04.2010 по 31.03.2013». Як зазначено у цих актах, правочини укладені з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави і суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб. Встановлено відсутність у цих підприємств управлінського та технічного персоналу, основних фондів, транспортних засобів.

На підставі акта перевірки, податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 14.01.2014:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 124653 грн, в тому числі за основним платежем 99722 грн, за штрафними санкціями 24931 грн;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції» в розмірі 510 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Лідерком», ТОВ «БК «АРС» підтверджується належним чином оформленими первинними документами. При цьому, суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на ненадання позивачем до перевірки первинних документів, оскільки у матеріалах справи наявний лист Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 03.12.2013 № 16/9-12866, з якого вбачається, що під час проведення огляду приміщення по вул. Зеленій, 269 у м. Львові, виявлено залишки спалених установчих та бухгалтерських документів ТОВ «Гронло-Львів».

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.05.2013 ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області вручило позивачу лист № 5394/10/22-10/67 про зобов'язання відновлення втрачених первинних документів протягом 90 календарних днів та надати їх для перевірки (а.с. 34).

Наказом від 10.12.2013 № 489 відповідачем призначено перевірку, повідомлення про проведення якої та копію наказу на адресу ТОВ «Гронло-Львів» надіслано 10.12.2013 рекомендованим листом та вручені 13.12.2013 (а.с. 8).

Проте, як зазначено у акті перевірки (а.с. 9 зворот), під час її проведення позивачем не надано підтверджуючих документів здійснення взаєморозрахунків з ТОВ «Лідерком», ТОВ «БК «АРС».

Згідно п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Пунктом 85.2 статті 82 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (п. 44.3 ст. 44 ПК України).

За приписами п. 44.5 ст. 44 ПК України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Пунктом 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно п. 44.7 ст. 47 ПК України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Однак, всупереч наведеним вище правовим положенням, позивачем під час проведення перевірки не надано первинних документів щодо здійснення господарських операцій з ТОВ «Лідерком», ТОВ «БК «АРС».

Суд першої інстанції безпідставно вказав на те, що відповідачем всупереч п. 44.5 ст. 44 ПК України не виносився наказ про перенесення перевірки для надання позивачу можливості відновити первинні документи, оскільки виходячи з вказаної норми, перенесення перевірки здійснюється до дати відновлення в межах визначених цим пунктом строків, тобто у межах 90 календарних днів з дня, що настає за днем повідомлення контролюючого органу про втрату чи знищення первинних документів.

Як зазначалося вище, лист від 24.05.2013 № 5394/10/22-10/67 про необхідність відновлення первинних документів протягом 90 календарних днів та надання їх для перевірки, позивачу податковим органом вручено 24.05.2013. Однак, доказів відновлення цих первинних документів та надання їх до перевірки позивачем не надано.

При цьому, суд першої інстанції безпідставно не прийняв цей лист до уваги, оскільки в силу закону позивач зобов'язаний був відновити усі первинні документи, які було втрачено чи знищено.

Таким чином, позивач отримавши повідомлення та наказ про проведення спірної перевірки, повинен був надати усі первинні документи, які стосуються її проведення та які уже на цей час мали бути відновлені, чого позивачем зроблено не було.

Суд першої інстанції безпідставно вказав на відсутність доказів складення податковим органом акта про ненадання документів до перевірки, оскільки, виходячи з положень пунктів 85.4 та 85.6 ст. 85 ПК України, такий акт складається у разі ненадання платником податків посадовим особам контролюючого органу копій первинних документів. Проте, у разі ненадання оригіналів первинних документів, складення такого акта податковим законодавством не передбачено, а це відображається у акті перевірки.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що виходячи з положень п. 44.7 ст. 44 ПК України, у разі наявності у позивача цих первинних документів на час перевірки, він не був позбавлений можливості надіслати їх податковому органу протягом п'яти днів після отримання акта перевірки. Однак, доказів вчинення таких дій позивачем не надано.

Також, суд першої інстанції необґрунтовано послався на те, що відповідачем не було вжито заходів щодо проведення зустрічної звірки по контрагентах, оскільки під час перевірки було використано акти ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС від 13.05.2013 № 1622/22.8/37264634 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «БК «АРС» та від 17.05.2013 № 1698/22-8/35197074 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Лідерком» (а.с. 9 зворот, 35-40), якими встановлено відсутність цих підприємств за місцезнаходженням, так як такі уже були припиненні.

Оскільки позивачем не було надано до перевірки документів, відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 14.07.2014 № , яким за порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України відповідно до п. 121.1 ст. 121 ПК України застосовано штрафні санкції в розмірі 510 грн.

Крім цього, податковий орган приймаючи податкове повідомлення-рішення від 14.01.2014 № щодо визначення грошового зобов'язання з ПДВ, обґрунтовано виходив з тих обставин та тих документів, які були у нього у наявності, зокрема, податкової звітності та актів про неможливість проведення звірки контрагентів, а тому з огляду на приписи ч. 3 ст. 2 КАС України, суд під час вирішення спору щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахування тих обставин і документів, які були надані податковому органу.

Суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги надані позивачем копії первинних документів, оскільки такі не були надані відповідачу до прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а відтак податковий орган був позбавлений можливості їх дослідити.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 цієї статті, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, з аналізу наведених вище правових положень можна дійти висновку, що необхідною умовою для формування податкового кредиту з ПДВ є реальність самих господарських операцій та підтвердження їх первинними документами.

Ненадання позивачем до моменту винесення податкового повідомлення-рішення первинних документів щодо господарських операцій з ТОВ «Лідерком» та ТОВ «БК «АРС», податковим законодавством розцінюється як їх відсутність, а тому надання їх під час судового розгляду не може братися до уваги.

Разом з тим, предметом перевірки було правомірність формування позивачем податкового кредиту за липень-листопад 2011 року по господарських операціях з ТОВ «Лідерком» та ТОВ «БК «АРС», які, згідно наданих позивачем у процесі судового розгляду документів, стосуються виконання будівельних робіт та придбання будівельних матеріалів.

Як зазначає позивач, придбання цих субпідрядних робіт та будівельних матеріалів, пов'язане з укладенням позивачем 18.07.2011 з Сільською радою с. Коростів Сколівського району Львівської області (замовник) додаткового договору № 18/07-11 до договору № 19/12-1 від 06.12.2005, а також договору № 2 від 21.07.2011 з Виконавчим комітетом Бібрської міської ради (замовник) про виконання будівельних робіт.

Однак, згідно листів Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області від 18.09.2014 № 209 та Бібрської міської ради від 26.09.2014 № 02-13/570, фактичним виконавцем будівельних робіт виступало ТОВ «Гронло-Львів» та залучення субпідрядних організацій не погоджувалось (а.с. 140-141).

Крім того, із наявних у справі копій договорів, видаткової та податкової накладних, актів виконаних робіт вбачається, що такі від імені ТОВ «БК «АРС» підписані директором ОСОБА_2, а від імені ТОВ «Лідерком» ОСОБА_3

Однак, згідно протоколу допиту гр. ОСОБА_2, отриманого 26.07.2012 ст. слідчим з ОВС СВ ДПС у Хмельницькій області, капітаном податкової міліції Кухарем О.П., під час допиту директор ТОВ «БК «АРС» пояснив, що у березні 2011 року він ніяких первинних та бухгалтерських документів цього підприємства не підписував.

Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ від 01.10.2012 № 1296/12/21, підписи на документах податкової звітності ТОВ «БК «АРС», виконані не самим ОСОБА_2, а іншою особою.

Згідно протоколу допиту гр. ОСОБА_3, отриманого 26.07.2012, під час допиту директор ТОВ «Лідерком» пояснив, що вказане підприємство ним зареєстроване за винагороду, фактичної господарської діяльності на підприємстві він не проводив, будь яких робіт, послуг, товарів нікому не постачав та ні від кого не отримував.

У постанові від 05.03.2012 по справі № 21-421а11 Верховний Суд України дійшов висновку, що оскільки у ході розгляду справи судом встановлено, що Продавці, податкові накладні яких стали підставою для формування Покупцем податкового кредиту, зареєстровані в Реєстрі платників податку на додану вартість за зверненням невстановлених осіб від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності цих товариств, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, отже, виписані від їх імені податкові накладні не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Враховуючи те, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи, з невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області - задовольнити повністю.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року у справі № 813/2488/14 - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Постанова у повному обсязі складена та підписана 07.12.2015.