Справа № 826/702/15
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

01 грудня 2015 року м. Київ К/800/23944/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Загороднього А.Ф

та секретаря Коби Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №39475782 від 16.04.2014,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №39475782 від 16.04.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної виконавчої служби України щодо здійснення контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень у виконавчому провадженні ВП №39475782. Зобов'язано Державну виконавчу службу України прийняти постанову про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, прийнятої 16.04.2014 у виконавчому провадженні ВП №39475782.

Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши наведені доводи в касаційній скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» укладено кредитний договір №0203/07/01-N від 03.07.2007.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаним договором кредиту, між АКБ «Форум» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, відповідно якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання основного зобов'язання за договором кредиту, наступне нерухоме майно: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Обухівського районного суду м. Києва від 12 листопада 2012 року по справі №1018/4773/12 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 783 629,85 грн.

На виконання вказаного рішення суду, видано виконавчий лист №2604/29951/2012.

23 серпня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №39475782 з виконання виконавчого листа №1018/4773/12, що виданий 02.08.2013 Обухівським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором у сумі 1725131,71 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 13783629,85 грн. Боржнику наданий семиденний строк з моменту винесення (отримання) постанови для самостійного виконання. Зазначену постанову направлено позивачу 29.08.2013 та отримано останнім 05.09.2013.

21 листопада 2013 року представник ПАТ «Банк Форум» подав заяву до органу державної виконавчої служби про повернення виконавчого документу без виконання на підставі пункту першого частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем 16 квітня 2014 року ВП №39475782 були винесені постанова про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення - 15161992,84 грн. та заборона його відчуження, та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1378362,99 грн.

03 червня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про закінчення виконавчого провадження №39475782. До вказаної заяви були надані довідки ПАТ «Банк Форум» від 15.11.2013 та від 08.11.2013, згідно яких позивач станом на 15.11.2013 в повному обсязі виконав свої зобов'язання перед банком; станом на 15.11.2013 кредитна заборгованість за кредитним договором від 03.07.2007 повністю відсутня.

16 червня 2014 року на виконання вимоги державного виконавця ПАТ «Банк Форум» до органу державної виконавчої служби подано заяву, згідно якої зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором від 03.07.2007 повністю виконані шляхом укладення 08.11.2013 між банком та позивачем договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі банку права власності на предмет іпотеки, який був доданий до заяви.

Не погоджуючись з діями державного виконавця щодо винесенням постанови про стягнення виконавчого збору від 16 квітня 2014 року ВП №39475782 ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, вирішуючи справу в порядку адміністративного судочинства за нормами Кодексу адміністративного судочинства України, зробили помилкові висновки, що вимоги позивача слід вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій неможна погодитись з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

За правилами статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 384 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 Цивільного процесуального кодексу України), незалежно від місця виконання судового рішення.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов судів прийнятих в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року справа №21-278а15.

Оскільки у справі, що розглядається, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в ній.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155, 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року - скасувати.

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №39475782 від 16.04.2014 - закрити.

Роз'яснити Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що за вирішенням даного спору воно може звернутися до суду загальної юрисдикції в порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді А.Ф. Загородній

М.М. Заїка

Суддя С.В. Білуга