Справа № 361/336/15-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Київ К/800/36085/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року у справі № 361/336/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Бровари та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Бровари та Броварському районі Київської області, в якому просив: визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови перевести його на пенсію відповідно до ст. 29 Закону України „Про пенсійне забезпечення"; визнати протиправними дії відповідача щодо відмови надати об'єктивну відповідь на звернення відповідно до ст. ст. 15, 18 Закону України „Про звернення громадян" та відмову запросити його на розгляд заяви; зобов'язати відповідача перевести його на пенсію відповідно до ст. 29 Закону України „Про пенсійне забезпечення" з 08.12.2014 року та перерахувати пенсію у розмірі 300 % мінімальної пенсії за віком, який визнається відповідально до п. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та відповідно до рішення КСУ від 25.01.2012 року із заявленим принципом пропорційності та справедливості у розмірі 200 % від пенсії інваліда війни ІІІ групи; встановити на розсуд суду належну пенсію відповідно до ст. 29 Закону України „Про пенсійне забезпечення" або ст. 22 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" або ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком; зобов'язати відповідача надати йому обґрунтовану відповідь на звернення згідно зі ст. ст. 15, 18 Закону України „Про звернення громадян"; зобов'язати відшкодувати йому моральні та матеріальні збитки у розмірі 1000 грн., завдані порушенням його прав, свобод та інтересів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, всупереч вимог ст. 29 Закону України „Про пенсійне забезпечення", міждержавній угоді „Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів ВВВ, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців", а також Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", було протиправно відмолено позивачу у нарахуванні пенсії в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком, причину відмови не мотивовано. Крім того, в порушення вимог ст. ст. 15 та 18 Закону України „Про звернення громадян" про час та місце розгляду заяви позивач не повідомлений.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2015 року позов задоволений частково.

Визнані протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію передбачену ст. 29 Закону України „Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язане управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області перевести ОСОБА_1 з 08.12.2014 року на пенсію відповідно до статті 29 Закону України „Про пенсійне забезпечення" у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, визначених ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", здійснити виплату з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції, відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є інвалідом війни ІІ групи і має право на пільги, встановлені відповідно до ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", про що свідчить посвідчення серії Б №526450, видане 04.04.2007 року.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м.Бровари та Броварському районі Київської області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок травми і захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби згідно із ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

ОСОБА_1 08.12.2014 р. звернувся до управління Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області із заявою про переведення на пенсію, встановлену ст.29 ЗУ „Про пенсійне забезпечення" у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Одночасно у заяві позивачем вказано про бажання бути присутнім на розгляді заяви та необхідність його повідомлення про час і місце розгляду.

Листом управління ПФУ від 12.12.2014 року ОСОБА_1 надана відповідь на письмове звернення та повідомлено про розгляд заяви на 17.12.2014 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що положення ч.3 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач фактично просить не про перехід на інший вид пенсії, а про зміну порядку нарахування пенсії, оскільки ЗУ „Про пенсійне забезпечення" не визначено з чого складається мінімальна пенсія за віком, тому відповідач позбавлений можливості нараховувати саме так пенсію.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо відмови відповідача, як вважає позивач, у переведенні позивача на пенсію, встановлену ст.29 ЗУ „Про пенсійне забезпечення" у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком.

Позивач, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м.Броварах та Броварському районі Київської області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок травми і захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби згідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Розмір пенсії позивача складається з: основного розміру пенсії; додаткової пенсії потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії; підвищення інваліду армії, прирівняного до інваліда війни 2 групи; збільшення по ст. 21 Закону України „Про пенсійне забезпечення" осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; державної адресної допомоги; підвищення згідно постанови КМУ від 23.04.2012 року №327; щомісячної цільової грошової допомоги інвалідам війни.

Статтею 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно зазначеного Закону.

Відповідно до ч.4 ст. 29 Закону України „Про пенсійне забезпечення", мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обв'язку, а також громадянам, яких необґрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких пов'язана з репресіями, встановлюється: інвалідам 1 та 2 груп - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідност.6 Закону №1788-ХІІ особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Відповідно ст.10 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІУ особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

У ст. 2 ЗУ „Про пенсійне забезпечення" передбачено одним із видів пенсії - пенсії по інвалідності.

У ст. 9 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено одним із видів пенсій - пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі, не пов'язаного з роботою, інвалідність з дитинства).

Позивач отримує пенсію на підставі ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно обставин справи позивач не ставить питання про перехід на інший вид пенсії.

Відповідно до Закону України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року №76, розміри підвищення пенсій та доплат призначаються та виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, тому в даному випадку враховуються положення Постанови Кабінету Міністрів України №1381. Відповідно до п. 7 даної постанови, зі змінами від 28.07.2010 року №656 „Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії інвалідам війни та учасникам бойових дій. Відповідно, встановити, що з 1 січня 2012 року інвалідам війни та учасникам бойових дій, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів війни 2 групи - 255 відсотків, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів".

Підстави для застосування іншого порядку визначення розміру пенсій, передбачених ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які встановлені відповідними Постановами КМУ, відсутні.

Виходячи з наведеного апеляційний суд дійшов вірного висновку, що позивач не має бажання перейти на інший вид пенсії, а фактично просить змінити порядок нарахування пенсії.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Відповідно ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: