Справа № 808/8210/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Справа № 808/8210/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21.08.2015 про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що проект землеустрою, який подавався відповідачу, було погоджено відділом Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області про що складено висновок. Зазначив, що наявність висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки свідчить про відповідність даного проекту вимогам законодавства, а рішення відповідача є протиправним та необґрунтованим, оскільки відповідачем порушено вимоги ч.9 ст.118 Земельного кодексу України. Крім того, позивач в позовній заяві зазначає, що чинним законодавством не надано відповідачу право відмовляти в затвердженні проекту відведення, оскільки документація погоджена у встановленому законом порядку, що підтверджується позитивним висновком.

Відповідач в поданих до суду письмових поясненнях проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що наданий позивачем проект землеустрою мав недоліки, в результаті чого позивачу було відмовлено в затвердженні даного проекту. Зазначив, що позивачу правомірно відмовлено затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представники сторін в судове засідання призначене на 09.12.2015 не з'явились, подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин та керуючись приписами ч.4 ст.122, ч.2,4 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представників сторін в порядку письмового провадження. На підставі приписів ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України у зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 07.08.2015 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області з заявою №31-2325/0/24-15 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Різдвянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (кадастровий номер НОМЕР_1).

Листом від 21.08.2015 №31-8-0.3-2473/25-15 відповідач зазначив, що не має правових підстав для прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою суду від 19.10.2015 зобов'язано позивача надати в наступне судове засідання належним чином засвідчену копію (оригінал для огляду) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у затвердженні якого відмовлено спірним рішенням. Разом з тим, станом на час розгляду справи по суті позивачем вимогу суду не виконано, додаткові докази надано не було.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для вирішення справи на основі наявних в матеріалах справи доказів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Судом встановлено, що позивачем до ГУ Держземагенства у Запорізькій області було подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Різдвянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. До клопотання було додано копія паспорту ідентифікаційного коду та графічні матеріали.

Наказом від 08.05.2015 №8-989/15-15-СГ позивачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки. Зазначено, що позивачу необхідно подати розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на затвердження до відповідача не пізніше ніж шестимісячний термін з дня прийняття наказу. Наказано начальнику управління Держземагенства у Вільнянському районі розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на предмет погодження та зареєструвати земельну ділянку у Державному земельному кадастрі.

На підставі зазначеного наказу та завдання на розроблення проекту землеустрою, ФОП ОСОБА_3 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Різдвянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (кадастровий номер НОМЕР_1).

Згідно вимог ч.6 ст.186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Судом встановлено, що розроблений ФОП ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки було подано на погодження до Управління Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області.

Згідно висновку по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 19.06.2015 №31-28-0.3-4317/2-15, управлінням Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу для ведення особистого селянського господарства

15.07.2015 позивачем до управління Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області було подано заяву про державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.07.2015 зазначена земельна ділянка була зареєстрована у Державному земельному кадастрі 15.07.2015.

За приписами ч.9 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

З матеріалів справи вбачається, що 07.08.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою №31-2325/0/24-15 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки.

Проте, листом від 21.08.2015 №31-8-0.3-2473/25-15 відповідач зазначив, що не має правових підстав для прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відмова відповідача в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вмотивована тим, що представлений на затвердження проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам і нормам законодавства, а саме:

- матеріали геодезичних вишукувань не відповідають вимогам Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000; 1:2000; 1:1000; 1:500 (ГКНТА-2.04-02- 98), яка затверджена наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабміні України №56 від 09.04.98;

- в проекті землеустрою привести у відповідність відомості, за рахунок яких земель відбувалось відведення земельної ділянки.

Суд зазначає, що відмова в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути належним чином обґрунтована, із зазначенням змісту виявленого порушення та підстав відмови.

В оскаржуваному рішенні про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачем лише зазначено про не відповідність матеріалів геодезичних вишукувань вимогам Інструкції №56 та про невідповідність відомостей за рахунок яких земель відбувалось відведення земельної ділянки.

Суд наголошує, що зі змісту рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не можливо встановити, яким саме вимогам і нормам законодавства не відповідає поданий проект землеустрою. Оскаржуване рішення не містить посилань на конкретні приписи нормативно-правових актів, які не були додержані позивачем.

Крім того, не зрозуміло в чому саме полягає не відповідність матеріалів геодезичних вишукувань вимогам Інструкції №56 та в чому полягає невідповідність відомостей за рахунок яких земель відбувалось відведення земельної ділянки.

З наведених підстав, суд доходить висновку про необґрунтованість рішення відповідача, оформленого у формі листа від 21.08.2015 №31-8-0.3-2473/25-15, про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, суд зазначає, що питання щодо відповідності проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, вирішувалось управлінням Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області під час розгляду проекту землеустрою на предмет погодження.

Як вже зазначалось управлінням Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про що складено відповідний висновок. Зазначена земельна ділянка була зареєстрована у Державному земельному кадастрі 15.07.2015.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

За приписами ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.08.2015 №31-8-0.3-2470/25-15 про відмову ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко