Справа № 826/17217/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Тимощука Олега Миколайовича, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Євка Володимира Володимировича, про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом у якому просила:

1) визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Євка В.В. від 05.08.2015 р. № 23428904 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;

2) визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Тимощука О.М. № 14638046 про скасування права власності на земельну ділянку.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Коцюбинської селищної ради № 2081/25-5 від 25.12.2008 р. затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га.

На підставі названого рішення ОСОБА_5 було видано Державний акт Серії НОМЕР_1 від 30.01.2009 р. на право приватної власності на земельну ділянку із кадастровим № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

24 червня 2009 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу за умовами якого позивач придбала у власність зазначену земельну ділянку

Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним № 2622.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10.10.2013 р. у справі № 367/4212/13-ц визнано недійсними рішення Коцюбинської селищної ради № 2081/25-5 від 25.12.2008 р., Державний акт Серії НОМЕР_1 із відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2 та скасовано державну реєстрацію цього Державного акта.

На підставі судового рішення державним реєстратором Тимощуком О.М. до Державного реєстру речових права на нерухоме внесено запис № НОМЕР_3 від 23.07.2014 р. про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим № НОМЕР_2.

30 липня 2015 р. представник ОСОБА_2 звернулась до державного реєстратора Євко В.В. із заявою про державну реєстрацію права власності на придбану земельну ділянку.

05.08.2015 р. названим відповідачем прийнято рішення «Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень».

Це рішення вмотивовано тим, що заявлене право скасоване рішенням суду з посиланням на ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункти 20, 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 р.

У період отримання ОСОБА_5 Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_1 від 30.01.2009 р. частинами 1 та 2 статті 116 Земельного кодексу України визначалось, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно частини 1 статті 125 Земельного кодексу України, у редакції що була чинною у названий період, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України передбачалось, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

01.01.2013 р. набув чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 р. № 3613-VI.

Згідно пунктів 9 та 10 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Спеціальним Законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 р. №1952-IV (надалі за текстом - «Закон №1952-IV»).

Стаття 2 названого Закону визначає державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Згідно абзацу 2 частини 2 статті 15 Закону № 1952-IV перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 5 частини 1 статті 19 Закону № 1952-IV установлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 (надалі за текстом - «Порядок»).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що документи, які подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 36 Порядку для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно підпунктів 9 та 10 пункту 37 Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, то слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що отримавши рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10.10.2013 р. про скасування Державного акту Серії НОМЕР_1 і його державної реєстрації, державний реєстратор правомірно вніс до Державного реєстру речових права на нерухоме внесено запис № НОМЕР_3 від 23.07.2014 р. про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим № НОМЕР_2.

За приписами ч. 4 статті 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 3 статті 17 Закону № 1952-IV установлено, що документи, які встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами пункту 20 Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 28 Порядку установлено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Виключний перелік підстав для відмова у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначено у статті 24 Закону 1952-IV.

Так, за змістом цієї статті у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Тобто, наведена норма не містить такої підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень як «заявлене право скасоване рішенням суду».

Водночас, відповідно до частини 4 статті 24 Закону 1952-IV відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Відповідно ж до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене судова колегія приходить до висновку про протиправність рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05.08.2015 р. № 23428904 та про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Євка Володимира Володимировича про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 23428904 від 05.08.2015 р.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення постанови в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 11 грудня 2015 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.