Справа № 815/6101/15
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2015-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6101/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання зняти арешт із земельної ділянки, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Київського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому позивач просить визнати протиправною бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області по факту заяви ОСОБА_1 від 26.08.2015р., поданої в порядку вимог ч. 3 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" та зобов'язати Київський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зняти арешт із земельної ділянки площею 0,0399 га за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер :19:013:0070, отриманою у власність ОСОБА_1 за договором дарування розміщеного на ній житлового будинку №43-Б, укладеним 04.11.2008р. і зареєстрованим у реєстрі правочинів за № 947.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області по факту заяви ОСОБА_1 від 26.08.2015р., поданої в порядку вимог ч. 3 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" є протиправною, оскільки, на думку позивача, арешт на земельну ділянку площею 0,0399 га за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер :19:013:0070, накладено незаконно, без врахування тієї обставини, що зазначена земельна ділянка належить позивачці на праві приватної власності. Відтак, посилаючись на ч.5 ст 60 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачає можливість зняття арешту в межах незавершеного виконавчого провадження, позивач вимагає зобов'язати Київський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зняти арешт із земельної ділянки площею 0,0399 га за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер :19:013:0070.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити на підставі та в межах заявлених позовних вимог.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином та завчасно.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

07.06.2012 р. Київським районним судом міста ОСОБА_4 було ухвалене заочне рішення по цивільній справі № 1512/1516/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу. Даним рішенням позов ОСОБА_3 задоволений частково (а.с. 87-88).

31.07.2012 р. Київським районним судом міста ОСОБА_4 виданий виконавчий лист № 1512/1516/2012 про стягнення з ОСОБА_2, паспорт серії КН №372744, (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (65009, м. Одеса. вул.Черняховського. буд.12-А. кв.29) заборгованості в розмірі 159 426 грн. 81 коп. (а.с. 89).

06.08.2012 р. державним виконавцем Першого Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження № 33727170 на виконання виконавчого листа № 1512/1516/2012, виданого 31.07.2012 р. Київським районним судом міста ОСОБА_4 (а.с. 27).

05.06.2013р. державним виконавцем Коркачем Олексієм Ігоровичем складено акт опису й арешту майна боржника, а саме: земельної ділянки площею 0,0399 га, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер :19:013:0070 (а.с. 28-30).

07.06.2013р., тобто після складання акту опису та арешту вищевказаної ділянки, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видано дублікат договору дарування від 04.11.2008р., укладеного між ОСОБА_2 Миколаєвичем та ОСОБА_1, відповідно до якого дарувальник подарував ОСОБА_1 земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер :19:013:0070.

07.06.2013р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 здійснено державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,0399 га, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер :19:013:0070, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1.

ОСОБА_3 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просила визнати протиправними дії приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо державної реєстрації 07.06.2013 р. за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,0399 га за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий :19:013:0070, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1; скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0399 га за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції. 43-Б, кадастровий :19:013:0070. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2013 р. по справі № 815/5774/13-а в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013р. вищевказану постанову скасовано та прийнято у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно задоволено у повному обсязі. При цьому, колегія суддів дійшла висновку, що приватний нотаріус повинен був відмовити ОСОБА_1 у реєстрації права власності на земельну ділянку у звязку з відсутністю у заявника документа, який би посвідчував право власності на нерухоме майно.

Крім того, рішенням Київського районного суду м.Одеси від 30.03.2015 р. по справі № 520/12695/13-ц (провадження № 2/520/191/15) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиціїпро визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0399 га за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції. 43-Б, кадастровий номер :19:013:0070; звільнення вищевказаної земельної ділянки з-під арешту, накладеного Першим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 33727170; виключення з акту опису та арешту державного виконавця Коркач О.І. від 05.06.2013р. зазначеної земельної ділянки, - у задоволенні позову відмовлено.

В подальшому до початку розгляду по суті апеляційним судом Одеської області апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2015 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання права власності, звільнення майна з-під арешту та виключення майна з акту опису й арешту, апелянт подала заяву про відмову від позову, просила рішення районного суду скасувати, закрити провадження у справі.

Апеляційним судом Одеської області прийнято від ОСОБА_1 відмову від позову; провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання права власності, звільнення майна з-під арешту та виключення майна з акту опису й арешту, - закрито; апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2015 р. закрито.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2015 р. у справі № 815/4148/15 залишено без розгляду позов ОСОБА_1. При цьому, предметом позову в даній справі є дії та рішення Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, здійснені у межах незавершеного виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом № 1512/1516, виданим 31.07.2012 р. Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 159 426, 81 грн. Суд залишив без розгляду зазначений адміністративний позов, встановивши, що про порушення свого права позивач дізналась 05.06.2013р. (що підтверджувалось підписом ОСОБА_1 в акті опису й арешту майна від 05.06.2013р.), а не 12.07.2015р., як було зазначено останньою в позовній заяві. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2013 р. по справі № 815/4148/15, - без змін.

26.08.2015р. позивач звернулась до Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про зняття арешту з майна (в порядку вимог ч. 3 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження"), в якій просила, у звязку з порушенням порядку накладення арешту на майно боржника, - у межах незавершеного зведеного виконавчого провадження №44999141, винести постанову про зняття арешту з земельної ділянки площею 0,0399 га за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер :19:013:0070, вважаючи, що право власності на вказану земельну ділянку належить їй на підставі договору дарування від 04.11.2008р., а не боржникові (а.с. 16-23).

31.08.2015р. (вих. № 10) Київським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області позивачу відмовлено в задоволенні її заяви. При цьому зазначено, що відповідно до заяви про відкриття виконавчого провадження, в якій стягувач просив накласти арешт на все майно, що належить боржнику, державним виконавцем 06.08.2012р. на підставі ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, що належить ОСОБА_2. Відповідач вказав, що згідно листа управління Держземагенства у м.Одесі Одеської області від 26.03.2013р. було встановлено, що земельна ділянка площею 0,0399 га за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер :19:013:0070 належить на праві власності ОСОБА_2. Таким чином, до відома позивача доведено, що жодних порушень діючого законодавства державний виконавець не допускав, боржником рішення суду до теперішнього часу не виконано, в звязку з чим відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника та скасування будь-яких заходів примусового виконання. Зазначений лист отримано позивачем 30.09.205р. (а.с.14-15).

Зазначаючи, що очікуваного реагування з боку відповідача на заяву не отримано, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить його задовольнити.

Оцінюючи правомірність дій відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у ч.3 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд зясовує, чи використане повноваження, надане субєкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до ч.3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Частиною 5 ст.60 вказаного Закону передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Як встановлено судом та вбачається за матеріалів справи, позивач звертався до відповідача в порядку ч.3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», тобто позивач зверталась до відповідача з заявою про зняття арешту, вважаючи, що наявні порушення порядку накладення арешту.

Відмова у знятті арешту була мотивована тим, що порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом України «Про виконавче провадження» не виявлено, в звязку з чим в задоволенні заяви позивача й було відмовлено.

Так, згідно приписів ч.ч.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, серед іншого, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження

Згідно ч.5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що державний виконавець повинен був під час складання акту опису та арешту встановити, що майно, яке описується належить боржнику.

Згідно листа державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 30.03.2012р. (вих. № 6045) станом на 02.04.2012р. були наявні відомості щодо виникнення права власності на земельну ділянку кадастровий :19:013:0070 за гр.. ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на підставі рішення Одеської міської ради №1207-V від 05.04.2007р. цільове призначення 1.8 Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, площею 0,0399 га за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б (а.с. 90).

Як вбачаться з наданого відповідачем та приєднаного до матеріалів справи листа головного управління Держземагенства у м. Одесі Одеської області № 01-1-05/1173 від 26.03.2013р. (а.с. 91), головним управлінням Держземагенства у м. Одесі Одеської області повідомлено Перший Київський відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про наявність станом на 31.12.2012р. інформації щодо реєстрації за громадянином ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий :19:013:0070 (а.с.91).

Таким чином, станом на момент складення акту опису й арешту майна боржника 05.06.2013р. державним виконавцем Коркачем Олексієм Ігоровичем, земельна ділянка, розташована за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий :19:013:0070 була зареєстрована відповідно до діючого на момент спірних правовідносин законодавства саме за ОСОБА_2

Щодо тверджень позивача про порушення державним виконавцем під час складення акту опису та арешту земельної ділянки пп. 42.2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., який при складанні акту опису та арешту майна боржника залишив поза увагою, що на земельній ділянці, розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий :19:013:0070, знаходиться житловий будинок, який згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 реєстр. № 947, належить ОСОБА_1 та порушення приписів ст. 377 ЦК України, відповідно до якої до особи яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.06.2013р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видано дублікат договору дарування від 04.11.2008р., укладеного між ОСОБА_2 Миколаєвичем та ОСОБА_1, відповідно до якого дарувальник подарував ОСОБА_1 земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер :19:013:0070. Крім того, 07.06.2013р. ОСОБА_5 здійснено державну реєстрацію зазначеної земельної ділянки, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 95).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2013 р. по справі № 815/5774/13-а в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013р. вищевказану постанову скасовано та прийнято у справі нову постанову, якою крім іншого скасовано рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку.

При цьому, колегія суддів дійшла висновку, що приватний нотаріус повинен був відмовити ОСОБА_1 у реєстрації права власності на земельну ділянку у звязку з відсутністю у заявника документа, який би посвідчував право власності на нерухоме майно.

10.04.2015р. державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 згідно рішення № 20634655 внесено запис про скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1.

Таким чином, вважаючи, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, не надає документальних доказів на підтвердження її права власності на земельну ділянку площею 0,0399 га за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер :19:013:0070.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В матеріалах справи відсутнє рішення суду, яким би було визнано право власності позивача на земельну ділянку площею 0,0399 га за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, 43-Б, кадастровий номер :19:013:0070

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач при розгляді заяви позивача від 26.08.2015р., поданої в порядку вимог ч. 3 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 неправомірні, безпідставні, не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 128, 159-164, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання зняти арешт із земельної ділянки,- відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Г.П. Самойлюк