Справа № 802/3792/15-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3792/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М. П.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

10 грудня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Майданюк Я.Л.,

представників позивача: Лісного В. В., Хомишена О. П., Присяжного О. П.,

представників відповідача: Остачинської І. А., Гах С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до Державної фінансової інспекції у Вінницькій області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2015 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державної фінансової інспекції у Вінницькій області, в якій просила визнати протиправним дії ДФІ у Вінницькій області щодо прийняття розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами №38 від 21 вересня 2015 року, а саме зупинення операцій з бюджетними коштами на рахунках військової частини НОМЕР_1 №3312 КПКВ 2101020 на строк до 20 жовтня 2015 року включно, попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства та вимогу усунення виявлених порушень.

До початку розгляду справи по суті представником позивача надано заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, згідно якої просив визнати протиправними дії державної фінансової інспекції у Вінницькій області щодо винесення вимоги про усунення виявлених порушень № 02-08-28-14/5716 та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства № 02-08-28-14/5717, які сформовані за наслідками акту ревізії № 08-13/16.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представники відповідача заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи протягом червня-серпня 2015 року на виконання п. 1.1.6.2 Плану контрольно-ревізійної роботи на ІІ квартал 2015 року Державна фінансова інспекція у Вінницькій області провела ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності в/ч НОМЕР_1 за період з 01.01.2014 року по 01.06.2015 року, за результатами якої складено акт № 08-13/16 від 27.08.2015 року, згідно якого встановлено порушення бюджетного законодавства

21 вересня 2015 року на підставі відомостей, відображених в акті ревізії, посадовими особами Держфінінспекції сформовано та направлено на адресу позивача лист-вимогу № 02-08-28-14/5716, в якому зазначено, що в/ч НОМЕР_1 слід опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, в тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законодавством порядку.

Разом з тим, 21.09.2015 року сформовано попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства № 02-08-28-14/5717, відповідно до змісту якого військову частину НОМЕР_1 попереджено про неналежне виконання бюджетного законодавства та зобов`язано усунути порушення бюджетного законодавства протягом 30 календарних днів та не допускати їх у подальшій роботі, повідомивши про виконання Держфінінспекцію до 20.10.2015 року.

Не погоджуючись з вимогами листа ДФІ у Вінницькій області № 02-08-28-14/5716 та попередженням про неналежне виконання бюджетного законодавства № 02-08-28-14/5717 від 21.09.2015 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість та без під ставність позовних вимог, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, зважаючи на наступне.

Пунктом 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 передбачено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України та який входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право перевіряти у підконтрольних установах грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (грошових сум, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.

У справі, що розглядається, військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила скасувати вимогу Інспекції, яка вказує на виявлені збитки, та містить зобов`язання їх відшкодувати.

Однак, вимога та попередження вказують лише на виявлені під час ревізії збитки та їх розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14); 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14); 16 вересня 2015 року (справа №21-1380а15).

Щодо прийняття Держфінінспекцією попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства № 02-08-28-14/5717 від 21.09.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

За положеннями пункту 24 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, зокрема нецільове використання бюджетних коштів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 117 БК України за порушення бюджетного законодавства до учасників бюджетного процесу можуть застосовуватися такі заходи впливу, зокрема попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства - застосовується в усіх випадках виявлення порушень бюджетного законодавства. Виявлені порушення бюджетного законодавства мають бути усунені в строк до 30 календарних днів.

З матеріалів справи вбачається, що попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства прийнято Держфінінспекцією у відношенні відповідача за нецільове використання бюджетних коштів.

Зважаючи на те, що Держфінінспекція є органом державного фінансового контролю до повноважень якого входить контроль за правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та контроль за їхнім використанням, а також те, що під час ревізії відповідачем встановлено порушення бюджетного законодавства, колегія суддів вважає, що дії Держфінінспекції щодо прийняття попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства № 02-08-28-14/5717 від 21.09.2015 року є правомірними.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, зважаючи на практику розгляду аналогічних спорів Верховним Судом України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову відмову в задовленні позовних вимог.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів вважає, що позивачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 14 грудня 2015 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Боровицький О. А. Смілянець Е. С.