Справа № 638/5773/13-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 р.Справа № 638/5773/13-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Федоренко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Прокуратури Дзержинського району м. Харкова, Виконавчого комітету Харківської міської ради на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.02.2014р. по справі № 638/5773/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мекап"

до Виконавчого комітету Харківської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення від 17.10.12 року №631, яким затверджено акт № 268 від 14.08.12 року про визнання збитків в сумі 1644560,58 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мекап" , звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Виконавчого комітету Харківської міської ради, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради №631 від 17.10.2012р., яким затверджено акт № 268 від 14.08.2012р. про визначення збитків в сумі 1644560,58 грн.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.02.2014р. позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувано рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради №631 від 17.10.2012р., яким затверджено акт № 268 від 14.08.2012р. про визначення збитків в сумі 1644560,58 грн.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, Прокуратурою Дзержинського району м. Харкова та Виконавчим комітетом Харківської міської ради подано апеляційні скарги, в яких скаржники просили суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Мекап" відмовити в пеовному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Прокуратура Дзержинського району м. Харкова зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, а саме вимоги ст.71, 72, 163 КАС України, ст. 144 Конституції України, ст.ст. 93, 152, 156, 157, 206 Земельного кодексу України.

Виконавчий комітет Харківської міської ради в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: судом не враховані приписи: ст. 2, 3, 72, 99, 100 КАС України, ст.13, 14, 144 Конституції України, ст.ст.1, 2, 5, 10, 11, 28, 33, 40, 51, 59, ст.ст. 12, 80, 83157, 206 Земельного кодексу України, також приписи Постанови КМУ від 19.04.1993 №284 «Про затвердження Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам», Рішення Харківської міської ради №130/09 від 24.06.2009р. «Про затвердження Порядку визначення та відшкодування Харківській міській раді збитків, заподіяних внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням законодавства про сплату на землю», що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача та прокурора Прокуратури Дзержинського району м. Харкова, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України та керуючись ч. 1 ст.41 КАС УКраїни, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вказана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В свою чергу, під владними управлінськими функціями, що здійснюються на основі законодавства, зокрема на виконання делегованих повноважень, слід розуміти будь-які владні повноваження у рамках діяльності держави чи місцевого самоврядування, що не належать до законодавчих повноважень чи повноважень здійснювати правосуддя.

Положеннями ч.2 ст.4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 17 КАС України визначена компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ. Відповідно до п.1 ч.1 зазначеної статті, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 ч.1 ст.3 КАС України визначено поняття суб'єкту владних повноважень, відповідно до якого це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до компетенції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватись відповідним суб'єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності , що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що при визначенні юрисдикції справи, суд першої інстанції мав виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, на захист яких подано позов, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради №631 від 17.10.2012р. прийнято відповідачем як суб'єктом владних повноважень відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого Постановою КМУ від 19.04.1993 №284.

Згідно з п.1 вказаного Порядку №284 власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Пунктом 2 Порядку №284 встановлено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків про те, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 17.12.2012р. №631 є рішенням суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, оскільки вимогу про стягнення грошових коштів на підставі вказаного рішення може бути заявлено безпосередньо власником або ж землекористувачем, якому заподіяно збитки, у той час як відповідач, Виконавчий комітет Харківської міської ради, як орган, який створив комісію із визначення збитків, заподіяних власнику (користувачу) земельної ділянки, та затвердив результати її роботи, не є суб'єктом владних повноважень, якому законом надано повноваження щодо стягнення збитків, заподіяних власнику (користувачу) земельної ділянки.

З урахуванням зазначених обставин та норм процесуального права, спір, який виник між сторонами, не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України до справ адміністративної юстиції відносяться лише публічно-правові спори.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, а відповідно доводи апеляційної скарги позивача не впливають на вирішення даної справи.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Прокуратури Дзержинського району м. Харкова, Виконавчого комітету Харківської міської ради задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.02.2014р. по справі № 638/5773/13-а скасувати.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мекап" до Виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 17.10.12 року №631, яким затверджено акт № 268 від 14.08.12 року про визнання збитків в сумі 1644560,58 грн. закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення з цим позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 14.12.2015 р.