Справа № 820/6352/15
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015 р.Справа № 820/6352/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2015р. по справі № 820/6352/15

за позовом ОСОБА_1

до Начальника Орджонікідзевського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області Денисенка Сергія Анатолійовича

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Начальника Орджонікідзевського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області Денисенка Сергія Анатолійовича (далі - відповідач), в якому просив суд визнати дії відповідача протиправними, що відображається в порушенні вимог ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", яка зобов'язує зазначити у відповіді суть справи, оцінку встановленим фактам, в недотриманні Денисенко С.А. вимог наказу №1177 від 10.10.2004 р. МВС України "Про затвердження Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організацій, їх особистого прийому в системі МВС", ст. 1.4, 4.3, 4.6, 4.7 Положення про персональну відповідальність керівника органів внутрішніх справ за неналежний розгляд звернення, складанні вмотивованого висновку за результатами розгляду звернення, що містить об'єктивний аналіз всіх зібраних матеріалів, розгляді всіх поставлених питань.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року закрито провадження по вказаній справі.

Позивач, не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 21.10.2015 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Приймаючи ухвалу про закриття провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що пред'явлений ОСОБА_1 позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки заявлені вимоги стосуються діяльності відповідача, яка регулюється нормами кримінально-процесуального законодавства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

За приписами частини першої статті 55, частини третьої статті 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з положеннями ч. 2 вказаної статті до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 КАС України визначена юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

Зокрема, частиною 1 зазначеної статті визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно- правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що 04.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся з заявою на ім'я начальника УБОЗ ГУМВС України в Харківській області Колєсніка В.О., в якій просив провести перевірку щодо можливих неправомірних дій з боку головного лікаря 25 міської лікарні, розташованої за адресою просп. Косіора, 122.

Дана заява за належністю була направлена до прокуратури Орджонікідзевського району м.Харкова.

Після проведення перевірки прокуратурою Орджонікідзевського району м.Харкова дану заяву було виділено з матеріалів кримінального провадження №00001724 на направлено до Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області для проведення додаткової перевірки.

До Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області дана заява надійшла 14.05.2015 року та зареєстрована за вх. №2952.

Після розгляду даної заяви працівниками Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області було складено висновок від 13.06.2015 року про відсутність порушень діючого законодавства, які передбачені кримінальним та адміністративними кодексами України щодо вказаних у заяві обставин.

13.06.2015р. за № 66/ЄО-6056 позивачу направлений лист за підписом Начальника Орджонікідзевського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області С.А.Денисенко.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позивач під час судового розгляду апеляційної скарги зауважив, що його заява від 04.08.2014 року була складена та подана відповідно до положень Закону України "Про звернення громадян".

Відповідь від 13.06.2015р. № 66/ЄО-6056, як підтвердив представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції, була надана позивачу також в порядку Закону України "Про звернення громадян", з застосуванням положень цього Закону, а не за нормами КПК України.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України "Про звернення громадян", під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Одночасно законодавцем дано визначення, що заявою (клопотанням) є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Позивач у своїй заяві та поданій апеляційній скарзі зазначає, що ним оскаржуються дії відповідача щодо надання незрозумілої відповіді на його заяву, подану відповідно до Закону України "Про звернення громадян", на яку відповідь була надана з застосуванням положень цього Закону, а не за нормами КПК України.

Таким чином, в даному випадку вирішення викладених у позовній заяві обставин передбачене процесуальним законодавством за нормами Кодексу адміністративного судочинства України та у відповідності до положень Закону України "Про звернення громадян".

За таких обставин, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про неможливість розгляду таких позовних вимог в порядку адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що оскільки судом першої інстанції порушено при прийнятті ухвали норми процесуального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч.1 ст. 204 КАС України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги позивача про відвід головуючого судді першої інстанції задоволенню не підлягають, оскільки з матеріалів справи вбачається, що заяви позивача про відвід головуючому судді були розглянуті судом першої інстанції та за наслідками такого розгляду прийняті ухвали про відмову в задоволенні поданих заяв, а отже судом першої інстанції надана відповідна оцінка вказаним заявам (а.с. 45-46, 61-62). Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України ухвали за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржуються.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, п. 4 ч.1 ст. 204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2015р. по справі № 820/6352/15 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника Орджонікідзевського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області Денисенка Сергія Анатолійовича про визнання дій незаконними направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в силу ч. 2 ст. 211 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Мельнікова Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 15.12.2015 р.