Справа № 826/17478/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
11 грудня 2015 року м. Київ № 826/17478/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ТВО військового прокурора Київського гарнізону в інтересах ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1
про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Тимчасово виконуючий обов`язки військового прокурора Київського гарнізону звернувся од Окружного адміністративного суду міста Києва в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому, з урахуванням внесених заявою від 05 жовтня 2015 року уточнень, просить:

- зобов`язати Київський міський військовий комісаріат виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 посадових окладів відповідно до вимог ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин);

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити ОСОБА_1 її середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку з нею.

В обґрунтування заявлених вимоги т.в.о. військового прокурора посилається на те, що ОСОБА_1 на підставі наказу №41 від 30.05.2013 звільнено з роботи у Святошинському районному у м. Києві військовому комісаріаті у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України. Однак, в порушення вимог ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 при виході на пенсію не була виплачена грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів, у зв`язку з чим ОСОБА_1 18 березня 2014 року звернулась з заявою до відповідача з вимогою здійснити відповідні виплати. 26 березня 2014 Київський міський військовий комісаріат у своєму листі повідомив заявницю про те, що грошова допомога буде виплачена при наявності коштів на зазначену потребу.

Мотивуючи дотримання строку звернення до суду т.в.о. військового прокурора вказує на те, що 26.06.2015 заступник військового прокурора Київського гарнізону звернувся з цивільним позовом в інтересах ОСОБА_1 щодо зобов`язання Київського міського військового комісаріату виплатити грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів до Шевченківського районного суду міста Києва, який своєю ухвалою від 13.08.2015 закрив провадження у цивільній справі у зв`язку з тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представник позивача і позивач позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та вказували на наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував наголошуючи на необхідності застосування процесуальних наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом. Зокрема, представник відповідача вказував на те, що ОСОБА_1 звільнена з посади спеціаліста першої категорії групи спеціального та фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 набувши право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, передбаченої ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Про порушення своїх прав щодо неотримання при звільненні відповідної грошової допомоги позивач повинна була знати з моменту свого звільнення 30 травня 2013 року з одночасним отриманням трудової книжки та копій відповідних наказів, у яких зазначалось про виплату належних сум. До того ж, заява ОСОБА_1 від 18.03.2014 засвідчує обізнаність заявниці про порушення її прав. Однак, даний позов в інтересах ОСОБА_1 подано тільки 19 серпня 2015 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч.3 ст.99 КАС України.

З огляду на висловлену у даній справі позицію учасників процесу щодо розгляду даної справи в порядку письмового провадження, суд на підставі частини 6 статті 71 та частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу у порядку письмового провадження на основі наявних у справі доказів.

05 жовтня 2015 року заступником військового прокурора Київського прокурора подано заяву, в якій останній просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та вказує на те, що ОСОБА_1 з червня 2013 року перебуває у скрутному становищі, має технічну освіту та не знає яким чином необхідно захищати свої права. Крім того, відповідач вводив ОСОБА_1 в оману запевняючи про те, що усі належні їй виплати будуть обов`язково виплачені.

Заслухавши наведені в обґрунтування позову доводи позивача і її представника, а також заперечення представника відповідача по суті позовних вимог, ознайомившись з позиціями сторін щодо причин пропуску строку звернення до суду і можливості визнання їх поважними, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд зважає на наступне.

Частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, частиною 3 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звільнена з роботи у Святошинському районному у м. Києві військовому комісаріаті на підставі наказу №41 від 30.05.2013 року. На момент звільнення з державної служби ОСОБА_1 мала необхідний страховий стаж для набуття права на пенсію, в тому числі стаж державної служби не менше 10 років.

У відповідності до частини 13 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (в реакції на момент виникнення спірних правовідносин) державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

При звільненні ОСОБА_1 мала право на отримання грошової допомоги згідно ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу», про що остання мала бути обізнана на день звільнення з роботи з огляду на те, що з 2007 року займала посаду спеціаліста першої категорії групи соціального та фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 і мала 13 ранг державного службовця.

Тобто, про факт порушення своїх прав на отримання грошової допомоги на підставі ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу», ОСОБА_1 дізналась або повинна була дізнатися з моменту її звільнення, отримання трудової книжки і отримання копій наказів, в тому числі, про нарахування належних до виплати при звільненні сум 30.05.2013.

Судом враховуються посилання т.в.о. військового прокурора на те, що з метою отримання належної їй грошової допомоги ОСОБА_2 . Зверталась до відповідача із відповідною заявою в березні 2014 року. При цьому судом встановлено, що відповідь на свою заяву ОСОБА_1 отримано 26 березня 2014 року. Жодних доказів на підтвердження звернення позивача до Київського міського військового комісаріату з квітня 2014 року суду не надано.

Посилання заступника військового прокурора та те, що ОСОБА_1 була введена в оману обіцянкою відповідача виплатити грошову допомогу при наявності коштів на зазначену потребу, тобто, порушення прав позивача має триваючий характер, що зумовило звернення до суду із даним позовом в червні (до Шевченківського районного суду міста Києва) і в серпні 2015 року (до Окружного адміністративного суду міста Києва) не можуть бути визнані судом такими, що засвідчують поважність причин пропуску строку звернення до суду з огляду на наступне.

Київський міський військовий комісаріат фінансується виключно з Державного бюджету України.

Згідно ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період становить один рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Частиною 1 статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів.

Будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України (ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України).

Приписи ст.48 Бюджетного кодексу України (у відповідній редакції) визначають, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Закон України «Про державний бюджет на 2015 рік» ухвалений 28.12.2014.

Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Зважаючи на положення бюджетного законодавства відповідач мав виконати взяті на себе зобов`язання по виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги в січні 2015 року.

Бездіяльність може вважатися вчиненою в останній день строку, у який мала бути, але не була вчинена відповідна дія.

З огляду на зазначені положення законодавства, зважаючи на вимоги ч.3 ст.99 КАС України щодо строку звернення до суду із даним позовом та враховуючи викладені у позовній заяві обставини, звернутись до суду із вимогою про зобов`язання Київського міського військового комісаріату виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 10 посадових окладів відповідно до вимог ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) і середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку з нею, ОСОБА_1 мала не пізніше 28 лютого 2015 року. А якщо обраховувати з дати, коли позивач дізналась або могла дізнатись про порушення своїх прав (день звільнення 30.05.2013), останнім днем звернення до суду із даними позовними вимогами є 30.06.2013 року.

За таких обставин судом не може бути визнана як поважна причина пропуску строку звернення до адміністративного суду та обставина, що в червні 2015 року дані позовні вимоги були заявлені в порядку цивільного судочинства до Шевченківського районного суду міста Києва, яким в подальшому було закрито провадження з рекомендацією звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства. Одночасно суд наголошує, що цивільний позов до місцевого загального суду подано не ОСОБА_1 , яка за твердженням заступником військового прокурора «не знає яким чином необхідно захищати свої права», а саме заступником військового прокурора Київського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 .

Також суд зважаючи на положення Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на день звернення до суду із даним позовом) вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

У відповідності до частин 1, 2 статті 23 вказаного Закону, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді (ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (абз.2 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз.3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

Отже, при звернення до суду із даним позовом в інтересах ОСОБА_1 т.в.о. військового прокурора Київського гарнізону здійснює саме представницькі функції і має процесуальний статус представника позивач, а відтак має дотримуватись і строку звернення до суду із даним позовом.

Суд також погоджується з доводами відповідача щодо відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст.233 КЗпП України.

При цьому, адміністративний позов поданий до Окружного адміністративного суду м. Києва 20 серпня 2015 року, тобто з пропуском як місячного строку, встановленого ч.3 ст.99 КАС України для даної категорії спору, так і шестимісячного, визначеного ч.2 ст.99 КАС України.

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Одночасно слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду та про відсутність документально підтверджених обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до суду, а наведені т.в.о. військового прокурора причини пропуску строку звернення суду не визнаються судом поважними з викладених вище мотивів, у зв`язку з чим до поданої заяви, у зазначеній частині позовних вимог, слід застосувати наслідки, передбачені частиною 1 статті 100 та пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме залишити позов без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Залишити без розгляду позовну заяву тимчасово виконуючого обов`язки військового прокурора Київського гарнізону в інтересах ОСОБА_1 до Київського міського військового комісаріату про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки визначені статтею 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя К.Ю. Гарник