Справа № 810/2790/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2790/15 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Вишгородської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» до Іванківського відділення Вишгородської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (далі - Позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вишгородської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС (Іванківське відділення) у Київській області (далі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 20.02.2015 року №0000780.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.07.2013 року Позивача зареєстровано як юридичну особу.

Згідно статуту ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» засноване на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження.

20 лютого 2015 року Відповідачем на підставі ч.10 та п.2 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0000780, згідно з яким Позивачу за несвоєчасну сплату єдиного внеску за листопад-грудень 2014 року нараховано штраф у розмірі 50 484,17 грн та пеню у розмірі 8 026,41 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням контролюючого органу Позивач звернувся до суду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон).

Статтею 4 Закону передбачено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно п.1 ч.2 ст.6 Закону платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно ч.1 ст.7 Закону єдиний внесок нараховується, зокрема, для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами; допомоги або компенсації відповідно до законодавства.

Положеннями ч.8 ст.9 Закону визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частинами 11, 12 статті 9 Закону передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно п.2 ч.11 ст.25 Закону орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Аналізуючи наведенні правові норми, колегія суддів звертає увагу, що вказаний Закон зобов»язує платників єдиного внеску своєчасно сплачувати відповідні платежі, а у разі порушення строків їх сплати передбачає накладення штрафних санкцій та нарахування пені.

Переліку обставин, за яких платник звільняється від сплати штрафу та пені за порушення строку сплати єдиного внеску, Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не містить.

Так, Позивач як на причину несвоєчасної сплати єдиного внеску за листопад-грудень 2014 року посилається на несвоєчасність надходження коштів, виділених з державного бюджету.

Зі змісту наявного в матеріалах справи акту від 15.06.2015 року №07-21/44 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» за період з 01.01.2014 року по 01.05.2015 року вбачається, що згідно даних бухгалтерського обліку підприємства, станом на 01.01.2015 року рахується кредиторська заборгованість по заробітній платі за листопад-грудень 2014 року в загальній сумі 1 315 653,82 грн.

У вказаному акті зазначено, що кредиторська заборгованість виникла в результаті недофінансування підприємства з державного бюджету за спеціальним фондом.

Отже, судом першої інстанції встановлено, що причиною несвоєчасної сплати єдиного внеску була відсутність бюджетного фінансування зі сторони Державного бюджету України.

При цьому, Позивач зазначає, що при виплаті заробітної плати, одночасно було сплачено нарахований єдиний соціальний внесок за листопад-грудень 2014 року.

Колегія суддів звертає увагу, що чинне законодавство України не ставить у залежність виконання обов»язку щодо своєчасної сплати єдиного внеску із певними умовами, у тому числі із своєчасним надходженням фінансування.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що наявність або відсутність у Позивача поважних причин порушення строку сплати єдиного внеску не впливає на правомірність рішення Відповідача про застосування до нього штрафних санкцій та пені.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що наявність або відсутність у Позивача поважних причин порушення строку сплати єдиного внеску не може впливати на правомірність рішення Відповідача від 20.02.2015 року №0000780 про застосування до нього штрафних санкцій та пені.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та помилково вирішив справу про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вишгородської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Державному підприємству «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» у задоволенні адміністративного позову до Іванківського відділення Вишгородської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 10 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.