Справа № 150/398/15-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 150/398/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Суперсон С.П.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

03 грудня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника позивача: ОСОБА_2;

представника третьої особи: Баюша Валерія Яковича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги СТОВ "Чернівчанка Агро" та ОСОБА_4 на постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області за участі третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача СТОВ "Чернівчанка Агро" - про визнання рішення протиправним,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до Чернівецького районного суду Вінницької області із позовом до Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2015 року даний позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення 60 сесії 6 скликання Мазурівської сільської ради від 23 квітня 2015 року. В задоволенні решти позову відмовлено.

Також даною постановою відмовлено у задоволенні позовних вимог третьої особи СТОВ "Чернівянка Агро".

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням СТОВ "Чернівчанка Агро" та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, у яких просили скасувати оскаржувану постанову та задовольнити їх скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги СТОВ "Чернівчанка Агро" послалось на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми процесуального права. Зокрема, апелянт послався на те, що судом неправомірно відкрито провадження у адміністративній справі оскільки, між сторонами виник цивільно-правовий спір.

Позивач у своїй скарзі послалась на те, що судом першої інстанції не у повній мірі захищено її порушене право, а відтак неправильно застосовано норм матеріального та процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні представник СТОВ ""Чернівчанка Агро" підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, пославшись на викладені у ній обставини.

При цьому, представник третьої особи заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення.

Представник позивача підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, пославшись на викладені у ній обставини, також заперечував проти доводів апеляційної скарги третьої особи та просив суд залишити її без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Надав письмові заперечення проти доводів апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу СТОВ "Чернівчанка Агро" слід залишити без задоволення, а скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що рішенням 59 сесії 6 скликання Мазурівської сільської ради від 13 березня 2015 року було задоволено заяву ОСОБА_4 та надано їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для іншого сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 1,00 га по АДРЕСА_1. На підстав вказаного рішення, позивачем було замовлено проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки, який в подальшому було подано на затвердження сесії Мазурівської сільської ради. Однак рішенням 60 сесії Об скликання Мазурівської сільської ради від 23.04.2015 року було вирішено не затвердити розроблений позивачем проект землеустрою. Причиною винесення вказаного рішення зазначено, що при наданні дозволу на розробку проекту землеустрою згідно рішення 59 сесії Об скликання Мазурівської сільської ради від 13.03.20.15 року було вказано іншу конфігурацію земельної ділянки.

Також до суду було пред'явлено позов представниками третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору СТОВ «Чернівчанка - Агро» до ОСОБА_4 та Мазурівської сільської ради про визнання чинним рішення 60 сесії сільської ради 6 скликання від 23 січня 2015 року, який обґрунтований тим, що СТОВ «Чернівчанка - Агро» було придбано майно у спілки громадян - співвласників майнових паїв реформованого КСП «Україна» с. Мазурівка, зернотік бригади №1 (приміщення зернотоку та асфальтована площадка), що розташований в АДРЕСА_1». 17.11.2014 Могилів-Подільським МБТІ було виготовлено технічний паспорт на зернотік бригади №1.

18.11.2014 СТОВ «Чернівчанка - Агро» було подано заяву до Мазурівської сільської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться під нерухомим майном - зернотоком бригади №1.

23.01.2015, 57 сесія 6 скликання Мазурівської сільської ради своїм рішенням внесла зміни до попереднього рішення від 25.11.2014, а саме змінено площі земельної ділянки з 1,20 га на 1,2250 га.

Відповідно до вказаного рішення СТОВ «Чернівчанка - Агро» було виготовлено технічну документацію щодо відведення земельної ділянки. Проте, для отримання витягу Держкомзему та кадастрового номеру даної земельної ділянки необхідно було погодити межі з власниками суміжних земельних ділянок. Проте, ОСОБА_4 відмовилась від погодження меж.

13.03.2015 59 сесія 6 скликання Мазурівської сільської ради прийняла рішення про надання дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,00 га, в оренду, яка розташована по АДРЕСА_1 та прийняла рішення визнати такими, що втратили чинність, зокрема рішення 53 сесії 06 скликання лід 25.11.2014 року «Про надання дозволу СТОВ «Чернівчанка - Агро» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1,20 га, в оренду» та рішення 57 сесії 6 скликання від 23.01.2015 «Про внесення змін в рішення 53 сесії 6 скликання від 25.11.2014». 28.04.2015 було подано заяву до сесії Мазурівської сільської ради з вимогами та аргументами про скасування свого рішення 59 сесії 06 скликання від 13.03.2015 року, що стосується СТОВ «Чернівчанка - Агро».

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення відповідача прийняте з порушенням норм чинного законодавства тому є протиправним.

При цьому, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні вимог третьої особи з мотивів їх необґрунтованості.

Колегія суддів частково погоджується із висновками суду першої інстанції разом з тим, вважає їх неповними та такими, що не здійснюють захист прав позивача у межах заявленого позову.

Так, щодо доводів апеляційної скарги СТОВ "Чернівчана Агро" колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

За змістом п1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі, на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, виходячи із загального розуміння правового спору, публічно-правовий спір - це відносини, які виникають внаслідок реального або уявного порушення прав, свобод та інтересів учасників публічно-правових відносин, що виникають між органами влади і їх посадовими чи службовими особами, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства та юридичними чи фізичними особами.

Тобто, юрисдикція адміністративних судів визначається за: суб'єктним складом правовідносин (обов'язковим їх учасником є суб'єкт владних повноважень); змістом правовідносин (це відносини, що виникають у зв'язку із здійсненням владних управлінських функцій, а також у зв'язку з формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму). При цьому, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у наслідок реалізації відповідачем своїх владних управлінських функцій, визначених законом, які втілились у прийнятті оскаржуваного рішення, а відтак, доводи апеляційної скарги стосовно неналежності розгляду даного спору у порядку адміністративного судочинства не знайшли свого підтвердження.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Приписами ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Відповідно до ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до органу містобудування та архітектури.

За змістом ч. 6 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що з дослідженої в судовому засіданні копії рішення 59 сесії 06 скликання від 13.03.2015 року, не вбачається зазначення конфігурації земельної ділянки, дозвіл на розробку проекту землеустрою по якій було надано позивачу.

Тобто, зазначенні в рішенні 60 сесії 06 скликання від 23.04.2015 року обставини, що послугували приводом для відмови позивачу в затвердженні технічної документації не відповідають дійсності.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_4, відповідає ст. 50 Закону України «Про землеустрій».

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача розглянути та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_4 суд першої інстанції звузив обсяг порушених прав позивача, які підлягають захисту.

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом абз. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що належним способом захисту прав позивача буде саме зобов'язання відповідача розглянути та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_4

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції може скасувати її та прийняти нову постанову суду.

За змістом ч. 4 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу СТОВ "Чернівчанка Агро" залишити без задоволення.

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Мазурівська сільська рада Чернівецького району Вінницької області про визнання рішення протиправним скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення 60 сесії 06 скликання Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 23.04.2015 року.

Зобов'язати Мазурівську сільську раду Чернівецького району Вінницької області розглянути та затвердити на наступній сесії проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_4 для іншого сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 1,00 га по АДРЕСА_1.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 грудня 2015 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.