Справа № 2-а-237/08
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2010-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-237/08 Головуючий у 1-й інстанції: Кухалейшвілі Ю.Л.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

"06" січня 2010 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Бистрик Г.М., Мельничука В.П.,

при секретарі: Приходько Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою Київської міської ради на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03.03.2008 року по справі за позовом приватного підприємства «Юкон-Буд»до Київської міської ради, третя особа приватне підприємство «Юридична фірма «Юлана»про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

ПП «Юкон-Буд»звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з адмінпозовом до Київської міської ради про скасування рішення № 38/1872 від 26.07.2007 року в частині надання в оренду приміщень за адресою: м. Київ, вул. І. Крамського, 10, літ. «Г», «Е», «Ж», «З», «Д», «И»ПП «ЮФ «Юлана»; скасування протоколу постійної комісії КМР з питань власності від 09.07.2007 року № 32 в частині визначення переможцем конкурсу на право оренди згаданих вище приміщень ПП «ЮФ «Юлана».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.03.2008 року задоволено клопотання позивача про забезпечення позову, а саме: призупинено дію рішення № 38/1872 від 26.07.2007 року в частині надання в оренду приміщень за адресою: м. Київ, вул. І. Крамського, 10, літ. «Г», «Е», «Ж», «З», «Д», «И»ПП «ЮФ «Юлана».

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, КМР подали апеляційну скаргу, в якій просять апеляційну інстанцію скасувати, незаконну, на їх думку, ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову. В своїй апеляційній скарзі апелянти посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання про застосування заходів забезпечення позову, прийшов до висновку, що якщо не призупинити дію спірного рішення, то це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Наведене, в свою чергу, може призвести до негативних наслідків, зокрема, по відношенню до позивача.

Апеляційна інстанція не може погодитися з такими доводами Шевченківського районного суду м. Києва, з огляду на наступне:

Виходячи із змісту ст.117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З наведеного можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення по справі.

Забезпечуючи позов, Шевченківський районний суд м. Києва прийшов до висновку про наявність небезпеки правам та свободам позивачів, передбачив можливість ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позову в майбутньому. Апеляційна інстанція не виключає можливості порушення прав позивачів або ж безпідставності позовних вимог, а також заявленого клопотання про забезпечення позову чи його безпідставності, проте приходить до висновку, що суд першої інстанції не звернув увагу на порушення в даному випадку підвідомчості спору. А саме: дані правовідносини є цивільно-правовими, а тому взагалі не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до листа Верховного Суду України № З.2.-2005 від 26.12.2005 року визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції»наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Поняття «суб'єкт владних повноважень»визначено у статті 3 КАС України - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться «при здійсненні управлінських функцій», та не має встановлених нормами КАС України) необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

Слід відзначити, що по даній справі маємо відповідачами орган місцевого самоврядування та інші органи державної влади. Однак, для наявності публічності спору необхідною ознакою є також виникнення між сторонами публічно-правових відносин.

В даному випадку суду першої інстанції при прийнятті позову та відкритті провадження по даній справі було б доцільно звернути увагу на ч. 1 ст. 2 КАС України, відповідно до положень якої, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п. 6 ч.1 ст. 3 КАС України).

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Судова колегія вважає також за необхідне звернути увагу на положення ч. 1 ст. 393 ЦК України, відповідно до яких, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Отже, правовідносини, що склалися між сторонами, є лише цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору у адміністративному процесі, оскільки в даному випадку в наявності спір про право цивільне. Скасування рішення щодо надання в оренду приміщень -в будь-якому випадку призведе до порушення права третьої особи - ПП «ЮФ «Юлана на орендне користування спірними приміщеннями, а тому ніяким чином наявні спірні правовідносини не можуть бути віднесені до категорії публічно-правових.

З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2009 року Шевченківським районним судом м. Києва прийнято постанову про задоволення даного позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.ст. 198, ч. 1 ст. 203 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції скасовує її і закриває провадження по справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи ту обставину, що до апеляційної інстанції надійшла справа, а не ли?ше витяг з матеріалів, колегія? суддів, в даному випадку, приходить до однозначного висновку щодо можливості вийти за межі апеляційної скарги позивача та скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2008 року, з закриттям провадження по даній справі, хоча така вимога апелянтом в апеляційній скарзі не ставилася.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи та проаналізувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не враховано одну дуже важливу обставину -підвідомчість спору, а тому є неправильними всі процесуальні дії, вчинені судом по даній справі: прийняття позову, відкриття провадження, забезпечення позову та постановлення рішення по суті заявлених вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 157 КАС України колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити позивачам, що даний спір відноситься до юрисдикції господарських судів в порядку господарського судочинства.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, в зв'язку з чим скасовує ухвалу про забезпечення позову і постанову суду першої інстанції та закриває провадження по даній справі.

Керуючись ст.ст. 117, 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської ради - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03.03.2008 року та постанову від 20.05.2008 року -скасувати.

Провадження по справі за позовом приватного підприємства «Юкон-Буд»до Київської міської ради, третя особа приватне підприємство «Юридична фірма «Юлана»про скасування рішення - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 11.01.2010 року.

Головуючий: суддя:

Судді: