Справа № К/9991/46598/11-С
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м. Київ К/9991/46598/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополь Автономної Республіки Крим (далі - Управління), Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, треті особи: Державне казначейство України, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, про визнання бездіяльності незаконною та стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополь Автономної Республіки Крим на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 21 січня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про: визнання незаконною бездіяльності Держави України в особі Кабінету Міністрів України, з виконання Закону України «Про статус суддів», Закону України «Про судоустрій», постанови Кабінету Міністрів України від 13 грудня 1999 року №2288 «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» зі змінами, Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», які порушили його право на отримання довічного грошового утримання у повному розмірі та стягнення з Державного бюджету України на його користь 661 054 грн, недоплаченого розміру довічного щомісячного грошового утримання.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 21 січня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2011 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Апеляційного суду Автономної Республіки Крим та Управління стосовно виплати ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці всупереч Закону України «Про статус суддів» впродовж 2006 - березень 2010 року.

Зобов'язано Управління провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі та в порядку, передбаченому частиною 4 статті 43 Законом України «Про статус суддів», починаючи з січня 2006 року по березень 2010 року, виходячи з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді в Апеляційному суді Автономної Республіки Крим судді, на підставі довідки про заробітну плату працюючого на відповідній посаді судді Апеляційного суду Автономної Республіки Крим за період з січня 2006 року по березень 2010 року включно. В решті позовних вимог відмовлено.

Управління у касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що Законом України від 28 грудня 2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік про внесення змін в деякі законодавчі акти України» внесено зміни до постанови Верховної Ради України від 15 грудня 1992 року №2863-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів», згідно з якими виключено норми перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. До врегулювання цього питання, розміри щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці в 2008 році не підлягали перерахунку в зв'язку зі змінами заробітної плати працюючих суддів.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновків про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв'язку із збільшенням заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 з 7 листопада 2003 року є суддею у відставці. До січня 2007 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці нараховувалося та сплачувалося Апеляційним судом Автономної Республіки Крим, а з січня 2007 року Управлінням.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про статус суддів» гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України.

Рішенням у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців третього, четвертого пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та офіційного тлумачення положення частини третьої статті 11 Закону України «Про статус суддів» (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 визначено, що за змістом статті 126 Конституції України положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з частиною восьмою статті 14 Закону України "Про судоустрій України" треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення. Правовою позицією КСУ у даному рішенні, в тому числі є і те, що однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня. Умови і порядок виплати цього утримання встановлюються Законом України "Про статус суддів".

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 36, пунктів 20, 33, 49, 50 статті 71, статей 97, 98, 104, 105 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про гарантії незалежності суддів) від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, зазначено, що визначаючи обмеження розміру пенсії або щомісячного довічного грошового утримання усім категоріям суддів України, Верховна Рада України діяла всупереч закріпленому частиною третьою статті 22 Конституції України положенню щодо недопустимості при прийнятті нових законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Встановлення Законом граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання чи пенсії обмежило їх обсяг, який визначається Законом України "Про статус суддів". Залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям, і водночас знизив досягнутий рівень гарантій незалежності працюючих суддів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними, серед іншого, і положення пункту 63 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключений абзац третій пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів». В рішенні Конституційного Суду України, зокрема, зазначено, що виключення Законом абзацу третього пункту 1 зазначеної Постанови Верховної Ради України і встановлення, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці переглядається в разі зміни заробітної плати працюючого судді, виходячи з її нового розміру, означає скасування на 2008 рік існуючого порядку призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям і звужує зміст і обсяг права судді, яке він мав, та обмежує його конституційні гарантії незалежності. Тому в цій частині положення пункту 63 розділу II Закону не узгоджується зі статтею 22, частиною 1 статті 126 Конституції України.

Щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці виплачується в суді за останнім місцем роботи або, за їх вибором, в суді за місцем їх проживання. В разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється виходячи з нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суди попередніх інтонацій прийшли до правильного висновку, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв'язку із збільшенням заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Сімферополь Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 21 січня 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб