Справа № 804/15077/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засідання Чмоні А.О.
за участю представників: позивача відповідача Лавринович О.І. Баласанян К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
16 жовтня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №39-17 від 15 квітня 2015 року про визначення суми податкового зобов'язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що:
- ОСОБА_5 23 червня 2015 року отримав оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2015 року №39-17, з яким не погоджується та вважає його таким, що підлягає скасуванню;
- позивач вважає, що орендна плата за землю, незважаючи на віднесення її до обов'язкових платежів у складі податку на майно має іншу правову природу ніж інші податки та збори, розмір та порядок сплати яких встановлюється нормативними актами, тому її збільшення органами державної податкової служби всупереч умовам договору є втручанням державних органів в діяльність органу місцевого самоврядування, тому що визначення розміру орендної плати за користування земельними ділянками в порядку та у спосіб, встановлений нормативними актами України, є функціями тільки органів місцевого самоврядування та не можуть здійснюватися іншим способом ніж угодою сторін та внесенням змін у договір оренди земельної ділянки.
Представники позивача у судовому засіданні підтримав обрану правову позицію.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи правомірністю прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що фізична особа ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) знаходиться на обліку в ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська як платник орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності з 2006 року.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та до Державної фіскальної служби України. Рішеннями останніх від 31 серпня 2015 року №7664/10/04-36-10-07-09 та від 28 вересня 2015 року №8995/Б/99-99-10-01-02-25 відповідно, податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
На підставі пункту 269.1. статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Згідно пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України визначено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Відповідно пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін не перевищує 100 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 100.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
Згідно пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Відповідно листа Державного агентства земельних ресурсів України від 12 січня 2015 року №11.1-3/1-15 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» за інформацією Державної служби статистики індекс споживних цін за 2014 рік становив 124,9%. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України, станом на 1 січня 2015 року становить 1,249. Коекфіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, зокрема, у 2014 році становить 1,249.
Згідно даних Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку земельних ділянок для розрахунку плати за землю, нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки, становить 3561,07 грн., нормативна грошова оцінка земельної дялянку площею 0,0357 га, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровська, проспект Кірова, будинок 8, становить 1271301,99 грн.
З урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки 2014 року (1,249) на 2015 рік грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0357 га складає 1587856,19 грн.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 року по справі №804/9884/14 підтверджено правомірність нарахування сум плати за землю за попередній період.
Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, з системного аналізу наведених норм права, обставин справи та доказів, наданих суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 квітня 2015 року №39-17 - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 1 грудня 2015 року.

Суддя І.О. Верба