Справа № 820/11277/15
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 грудня 2015 р. № 820/11277/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

суддів - Панченко О.В., Спірідонова М.О.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Головного управління Національної поліції України в Харківській області про визнання незаконними наказів та їх скасування, поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Управління МВС України на Південній залізниці від 13 жовтня 2015 року № 208 о/с в частині її звільнення;

- поновити її на посаді інспектора патрульної служби лінійного відділу на станції Харків-Пасажирський, підпорядкованому ГУ Національної поліції України в Харківській області;

- визнати незаконним та скасувати наказ МВС України від 08 червня 2015 року № 662.

В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що оскаржувані накази є незаконними та такими, що прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, чим були порушені її права, свободи та інтереси, що потребує судового захисту.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача-1 та відповідача-3 за довіреністю ОСОБА_2 проти задоволення адміністративного позову заперечувала, посилаючись на те, що оскаржувані накази є законними та обгрунтованими, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідач-2, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, згідно до вимог ст. 35 КАСУ, в судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не надав.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності зазначеної особи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до вимог ст. 128 ч. 4 КАСУ.

Заслухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 04 січня 2011 року була прийнята на службу в органи внутрішніх справ, яку з 2011 року проходила в Управлінні МВС України на Південній залізниці.

Як свідчать докази у справі, наказом Управління МВС України на Південній залізниці від 09 вересня 2015 року № 165 о/с у відповідності до статті 18 Закону України "Про відпустки" позивачу була надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 03 вересня 2015 року по 26 червня 2018 року.

Наказом Управління МВС України на Південній залізниці від 13 жовтня 2015 року № 208 о/с відповідно до пункту 63 "З" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114-1991), ОСОБА_1, інспектора патрульної служби лінійного пункту на станції Мерефа лінійного відділу на станції Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці, було звільнено з органів внутрішніх справ у запас через скорочення штатів.

При судовому розгляді встановлено, що прийняттю оскаржуваного наказу передувало наступне.

Так, пунктом 4 наказу МВС України від 14 квітня 2015 року № 431 "Про заходи щодо реформування органів внутрішніх справ" передбачено заступникові Міністра - керівнику апарату вжити заходів щодо ліквідації встановленим порядком управлінь МВС на залізницях та опрацювати питання щодо реорганізації та підпорядкування лінійних відділів управлінь МВС на залізницях головним управлінням, управлінням МВС в областях, місті Києві.

Наказом МВС України від 08 червня 2015 року № 662 "Про ліквідацію Управління МВС України на Південній залізниці", Управління МВС України на Південній залізниці ліквідовано.

В подальшому, у рамках вжиття заходів щодо ліквідації Управління МВС України на Південній залізниці, відповідно до наказу МВС № 431-2015 та з метою оптимізації структури та штатної чисельності органів внутрішніх справ, наказом МВС України від 22 червня 2015 року №741 "Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції", був затверджений Перелік змін в штатах МВС, відповідно до якого через реорганізацію скорочуються всі посади в лінійному відділі на станції Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці.

12 серпня 2015 року працівниками сектору кадрового забезпечення лінійного відділу на станції Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці позивачку було письмово попереджено про скорочення її посади у зв'язку з оголошенням наказу МВС № 741-2015.

З наведеним суд не погоджується та при вирішенні даного спору враховує наступні обставини та нормативні положення.

Суд зазначає, що порядок проходження служби осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, в тому числі звільнення, регулюється спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1992 року № 565-XII, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114.

Частиною 1 статті 5 Закону № 565-ХІІ передбачено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності із законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.

Відповідно до пункту 10 Положення № 114-1991, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Пунктом 17 Положення № 114-1991 передбачено, що вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод є головним обов'язком держави.

Крім того, стаття 24 Конституції України визначає, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Рівність прав жінки і чоловіка, яка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї, спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров'я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

Згідно ч. 7 ст. 9 КАСУ у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи, що Закон України "Про Національну поліцію", який набув чинності 07.11.2015 року, не містить положень щодо гарантій вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, тощо, то в даному випадку до спірних правовідносин повинно бути застосовані конституційні принципи і загальні засади права.

Враховуючи, що норми КЗпП України передбачають гарантії для даної категорії осіб, то в даному випадку застосовуються вони, а саме, згідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Отже, відповідачем-2 були порушені права позивача, в частин звільнення зі служби органів внутрішніх справ всупереч вимогам частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України, якою встановлена заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей до трьох років (до шести років), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням

Так, протягом двомісячного строку дії попередження жодних пропозицій щодо призначення на іншу посаду для подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ на адресу позивача не надходило.

А від так, суд не може погодитися, що оскаржуваний наказ від 13 жовтня 2015 року № 208 о/с є законним та обгрунтованим.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримав вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При таких обставинах, оскаржуване рішення - наказ від 13 жовтня 2015 року № 208 о/с не може вважатися законним та обгрунтованим, оскільки воно направлене на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, що суперечить вимогам ст. 22 Конституції України, а тому у суду маються правові підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 256 ч. 1 п. 3 КАСУ негайному виконанню підлягає постанова суду про зобов"язання Управління МВС України на Південній залізниці в особі Ліквідаційної комісії про поновлення ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ з 13.10.2015 року, оскільки до теперішнього часу процедура ліквідації Управління МВС України на Південній залізниці не завершена та воно не виключено з Єдиного державного реєстру.

Щодо решти позовних вимог - визнання незаконним та скасування наказу МВС України від 08 червня 2015 року № 662, то вони задоволенню не підлягають, як недоведені щодо порушення особистих прав, свобод та інтересів позивача, що потребує судового захисту в розумінні ст. 2 КАСУ.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 128, 159, 160, 162, 256 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління МВС України на Південній залізниці № 208 о/с від 13.10.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України за п. 63 "З" (через скорочення штатів) з 13.10.2015 року.

Зобов"язати Управління МВС України на Південній залізниці в особі Ліквідаційної комісії поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ з 13.10.2015 року, що підлягає негайному виконанню

В іншій частині позовних вимог в задоволенні - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 11.12.2015 року.

Головуючий - суддя Самойлова В.В.

Судді Панченко О.В.

ОСОБА_3