Справа № 826/6132/13-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6132/13-а Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю. Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі міста Києва ДПС, Управління Державного Казначейства в Оболонському районі міста Києва про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі міста Києва ДПС, Управління Державного Казначейства в Оболонському районі міста Києва про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.04.2011 року №, та від 23.04.2012 року №; визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не складанні та неподанні у встановленому порядку Управлінню Державного Казначейства в Оболонському районі міста Києва висновку про повернення помилково сплачених грошових зобов'язань з плати за землю у сумі 79955,86 грн.; стягнення з Управління Державного Казначейства в Оболонському районі міста Києва на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 помилково сплачених грошових зобов'язань у сумі 79955,86 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 року відмовлено в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.07.2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивачем було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як видно з матеріалів справи, Вищий адміністративний суд України направляючи дану справу на новий розгляд вказав на необхідність з'ясування факту наявності свідоцтва платника єдиного податку та перевірити використання земельної ділянки, на якій розташовані належні позивачу нежитлові приміщення, у господарській діяльності.

Судом встановлено, що між позивачем та ВАТ «Завод КІНАП» було укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 07.06.2005 року, а саме виробничого корпусу № 1 (літера «Б») та частину нежилих приміщень виробничого корпусу № 1 (літера «Б») загальною площею 5184, 9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1. Право власності позивача на вказані об'єкти нерухомості зареєстровано Київським МБТІ 04 липня 2005 року (реєстраційне посвідчення 011304).

ДПІ в Оболонському районі міста Києва ДПС винесено податкові повідомлення-рішення від 14.04.2011 року №, яким позивачу нараховано податкове зобов'язання з плати за землю на загальну суму 39 977,93 грн. та від 23.04.2012 року №, яким нараховано податкове зобов'язання з плати за землю на загальну суму 39 977,93 грн.

Нараховані суми зобов'язання зі сплати земельного податку сплачено в повному розмірі, що підтверджується копіями платіжних доручень від 20.07.2011 року №38, від 19.08.2011 року №39, від 05.04.2012 року №21, від 20.04.2012 року №23, від 21.05.2012 року №33.

Водночас, позивач посилаючись на відсутність правових підстав для сплати земельного податку, звернулася із заявою про повернення помилково сплачених грошових зобов'язань.

Відповідач листом від 18.02.2013 року повідомив, що позивач є платником земельного податку, і відповідні суми нараховуються їй згідно даних Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3.

Не погоджуючись з висновками податкового органу, позивач звернулась до суду.

Приписами частин 1, 2 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст.ст.269, 270 ПК України встановлено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об'єктами оподаткування, відповідно, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Положеннями п.287.6 ст.287 ПК України встановлено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно п.286.1 ст.286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Відповідні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.297.1 ст.297 ПК України, платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, зокрема: земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

Таким чином, законодавством встановлені дві обов'язкові умови, за яких суб'єкт підприємницької діяльності не є платником земельного податку: перебування на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку; земельні ділянки, які є об'єктом плати за землю, використовуються для провадження господарської діяльності.

Позивачем, як власником нежилого приміщення, на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 07.06.2005 року, використовується земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_3, що підтверджується, зокрема, дозволом Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради на розроблення документації із землеустрою (а.с.171), де вказано ОСОБА_2 як орендатора земельної ділянки за вищевказаною адресою з цільовим призначенням: «для обслуговування адміністративно-виробничої будівлі». Вказане, в свою чергу, визнається колегією суддів належним та допустимим доказом, відповідно до ст.70 КАС України.

Також, ФОП ОСОБА_2 з 01.07.2012 року є платником єдиного податку, що підтверджено свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_2 (а.с.169). У даному свідоцтві зазначено, що місцем провадження господарської діяльності є АДРЕСА_1, одними із видів господарської діяльності є купівля та продаж власного нерухомого майна та здавання в оренду власного нерухомого майна.

Колегія суддів зазначає, що позивачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, а ні під час апеляційного розгляду справи не надано доказів використання спірної земельної ділянки для провадження господарської діяльності.

Відтак, обставини, на які вказав ВАС України є встановленими, та свідчать про правомірність дій податкового органу при визначенні грошових зобов'язань з плати за землю.

А отже, враховуючи, що позивач у період, за який здійснено донарахування була власником нежилого приміщення, та перебувала на спрощеній системі оподаткування, при цьому не використовуючи вищезазначену земельну ділянку для провадження господарської діяльності, податкові повідомленнями-рішеннями від 14.04.2011 року № та від 23.04.2012 року № .

Стосовно інших вимог, викладених до Управління Державного Казначейства в Оболонському районі міста Києва, то вони є похідними від вимог про скасування спірних податкових повідомлень-рішень, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів критично оцінює посилання в апеляційній скарзі відносно неврахування довідки ГУ Держгеокадастру у м.Києві від 02.07.2015 року №31-26-7777.2-321/20-15, де вказано на відсутність відомостей щодо державної реєстрації земельних ділянок та передачі у власність/користування ОСОБА_2, оскільки вона не спростовує факт перебування в оренді вищевказаної земельної ділянки, що підтверджено дозволом Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради на розроблення документації із землеустрою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування податкових повідомлень-рішень від 14.04.2011 та від 23.04.2012 року, та задоволення позову.

Крім того, з аналогічного спору між тими ж сторонами, але за інший період існує рішення ВАС України від 28 вересня 2015 року у справі за №К/800/45119/14, яким залишено без змін рішення судів про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову, а також ухвала Верховного Суду України від 9 листопада 2015, згідно якої відмовлено у допуску до провадження справи за позовом ФОП ОСОБА_2 до ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.Києві за заявою про перегляд Верховним Судом України вищевказаної ухвали ВАС України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на виконання вимог ч.2 ст.72 КАС України надав до суду належні докази правомірності рішення щодо винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, та обґрунтував свою позицію.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 12.11.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.