Справа № 452/1856/15-а
Суддя: Карнасевич Г. І.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 452/1856/15-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2015 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Страхоцькій Т.А.

з участю позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови №1273/20909/15 про адміністративне правопорушення, винесеної 26 червня 2015 р. заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 у справі про порушення митних правил, у відповідності до якої його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. З ст.470 Митного кодексу( надалі МК) України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму

8500 гривень, яку він отримав поштою лише 02.07.2015 року, про що свідчить штемпель поштового відділення, вважаючи її незаконною з наступних підстав.

Як убачається зі змісту вказаної постанови про порушення митних правил, винесеної у його відсутності, 17.04.2015 року о 17-55 він повертався із приватної поїздки з ОСОБА_5 в Україну через пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» смугою руху митного контролю «зелений коридор» автомобілем марки RENAULT LAGUNA р.н.

PL RPR08221 в якості водія.

В ході митного контролю було виявлено орієнтування Львівської митниці від 20.05.2015 року №13-70-26/7/13-5732 відносно нього у зв'язку із порушенням транзиту транспортного засобу р.н. PL RPR07603, кузов номер № WOL000037S1022351, який був завезений через м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС 25.04.2015 року о 13-01, про що складено відповідний протокол про порушення митних правил щодо порушення строків транзитного перевезення для автомобільного транспорту. Проте з таким порушенням незгідний, так як пропуск ввезеного ним автомобіля було здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст. 381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту.

Крім того, згідно з нормами ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 МК України, у відповідності до якої у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Знаючи про такий обовязок, був позбавлений можливості доставити згаданий автомобіль в період з 28.04.2015 року по 23.06.2015 року для вивезення його з території України в передбачений законом строк, оскільки він був поломаним (не мав можливості пересуватись) з 28.04.2015 року по 23.06.2015 року, що підтверджується письмовими доказами ( нарядом-замовленням ФГ «СтеОкс» за №13/1 від 28.04.2015 року, рахунком - фактурою №07/13/2 від 28.04.2015 року, актом виконаних робіт за №13/3 від 23.06.2015 року та довідкою ФГ «СтеОкс» від 23.06.2015 року за №07/13/4).

На час ремонту автомобіль не експлуатувався. 23.06.2015 року, коли забрав автомобіль, відразу вивіз в ОСОБА_5.

Про дані обставини повідомив працівникам митної служби і пояснив, що

представити відповідну довідку зможе лише після того, як автомобіль буде відремонтований та повернений з СТО (такі вимоги СТО), що стало причиною порушення ним Порядку виконання митних формальностей (розділ VII), відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 р. за №1669/21981.

Однак усупереч ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил цього до уваги взято не було, а відтак не з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім цього, вважає, що цей транспортний засіб хоч і підпадає під ознаки товару згідно визначення МК України, проте в даному випадку в силу пункту 57

ч. 1 ст. 4 МК України ним не є, оскільки належить до транспортного засобу особистого користування і положення «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених Наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року

N 1118, вимоги цих Правил не них не застосовуються, лише положення ст. 381 Митного кодексу України.

Дана обставина підтверджується записами, вчиненими в технічному паспорті, а відтак вважає, що такий безпідставно був поставлений в митний режим транзиту, як транспортний засіб комерційного призначення, а не митний режим тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування, про що йому не було повідомлено.

З тих підстав зазначає, що порядок та підстави тимчасового ввезення товарів в транспортних засобів на митну територію України регламентовано Конвенцією про тимчасове ввезення (Стамбул, 1990 рік) та Розділом V митного кодексу України, відповідно до яких він має право тимчасово (на час подорожі) в'їжджати на територію України на транспортному засобі, який зареєстрований постійно у відповідному реєстраційному органі ОСОБА_5, без сплати будь-яких податків і зборів та без застосування ввізних обмежень чи заборон економічного характеру, оскільки зазначений транспортний засіб використовується в особистих цілях, що, в свою чергу, свідчить про відсутність у його діях складу порушення митних правил.

Зазначив, що усупереч діючому законодавству при винесенні оскаржуваної постанови не взято до уваги того факту, як і тієї обставини, що ч.З ст. 470 Митного кодексу України встановлює відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу. Частина 1

ст. 95 Митного кодексу України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема для автомобільного транспорту -10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб). Водночас, на спірні правовідносини, що виникли, не поширюється митний режим транзиту, що врегульований главою 17 Митного кодексу України, а їх регулювання здійснюється положеннями глави 18 Митного кодексу України, що стосується митного режиму тимчасового ввезення.

За таких обставин вважає, що ним були дотримані вимоги ч. 1 ст. 192 МК України, так як митний орган був обізнаний про обставини, через які він перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки автомобіля OPEL VECTRA A, кузов WOL000037S1022351, реєстраційний номер RPR07603, а, отже, в його діях відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, а тому просить постановити судове рішення, яким визнати оскаржувану постанову незаконною та скасувати її, а провадження в адміністративній справі закрити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали,

посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просять позов задовольнити.

Представник відповідача - Львівської митниці Державної фіскальної служби

ОСОБА_3. О.І. позову не визнала, подала до суду письмове заперечення, яке повністю підтримала і зазначила, що позивач перевищив термін транзиту ввезеного ним на митну територію України транспортного засобу більше, ніж на десять діб, чим порушив вимоги п.1 ч.1 ст. 95 МК України. Даючи пояснення начальнику Львівської митниці ДФСУ щодо порушення ним строків перевезення, не повідомив про згадану ним причину такого порушення, не надав жодних належних доказів. Вважає також безпідставним посилання позивача на ту обставину, що його транспортний засіб не являється товаром, що суперечить нормам п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України. Також неправильним вважає посилання сторони позивачів на положення вищезгаданої Стамбульської конвенції, зокрема п. В 6, додатку до неї, оскільки ньому йдеться про особисті речі осіб, які подорожують, та товарів, що ввозяться для спортивних цілей. Просила в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, зясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних дій.

Частиною 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушено її права, свободи або інтереси.

В силу ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними власних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що 26 червня 2015 р. заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 у справі про порушення митних правил, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. З ст. 470 Митного кодексу

(надалі МК України), та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень, яку він отримав поштою 02.07.2015 року, про що свідчить штемпель поштового відділення, конверт з яким наявний у матеріалах справи.

Як убачається зі змісту вказаної постанови, складеної у його відсутності,

17.04.2015 року о 17 год. 55 хвилин він повертався з приватної поїздки з ОСОБА_5 в Україну через пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» смугою руху митного контролю «зелений коридор» автомобілем марки RENAULT LAGUNA р.н. PL RPR08221 в якості водія. Судом встановлено, що зазначена дата не відповідає обставинам справи, оскільки такий перетин мав місце 17. 06. 2015 року.

В ході митного контролю в ПІК «Інспектор-2006» було виявлено орієнтування Львівської митниці від 20.05.2015 року №13-70-26/7/13-5732 відносно нього (позивача) щодо складання протоколу про порушення митних правил у зв'язку із порушенням транзиту транспортного засобу р.н. PL RPR07603, кузов номер № WOL000037S1022351, який був завезений через м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС 25.04.2015 року о 13-01.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно із нормою ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 МК України.

Відповідно до ч. 1ст. 192 МК України у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Проте, як було встановлено судом, даний транспортний засіб у звязку з поломкою двигуна знаходився на ремонті, що підтверджується нарядом-замовленнмя фермерського господарства (надалі ФГ) «СтеОкс» за № 13/1 від 28.04.2015 року та рахунком - фактурою №07/13/2 від 28.04.2015 року ФГ «СтеОкс», яка засвідчує факт прийняття до виконання ремонтних робіт цього автомобіля. Актом виконаних робіт за №13/3 від 23.06.2015 року підтверджується ремонт цього автомобіля, а довідкою ФГ «СтеОкс» від 23.06.2015 року за №07/13/4 підтверджено, що автомобіль OPEL VECTRA А, рік випуску - 1994, кузов WOL000037S1022351, реєстраційний номер RPR07603 в період з 28.04.2015 року по 23.06.2015 року знаходився на станції технічного обслуговування у зв'язку з ремонтом головки двигуна, який проводився на даній станції. На час ремонту автомобіль не експлуатувався.

Будучи допитаним в судовому засідання у якості свідка голова даного господарства ОСОБА_6 підтвердив факт знаходження на ремонті даного транспортного засобу з

28.04.2015 року по 23.06.2015 року і показав, що позивач неодноразово звертався до нього з вимогою надати для послідуючого підтвердження на митниці документальне підтвердження щодо такого ремонту, однак у задоволенні його вимоги він відмовив, так як не міг встановити причини поломки транспорту.

Свідок ОСОБА_7 показав, що 23.06.2015 року разом з позивачем забирав його транспортний засіб зі станції техобслуговування і того ж дня разом з ним поїхали на митницю.

Таким чином, позивач був позбавлений можливості своєчасно доставити автомобіль OPEL VECTRA А, рік випуску 1994, кузов WOL000037S1022351, реєстраційний номер RPR07603 в період з 28.04.2015 року по 23.06.2015 року для вивезення його з території України в передбачений законом строк, оскільки такий автомобіль був поломаним (не мав можливості пересуватись) з 28.04.2015 року по 23.06.2015 року. А 23.06.2015 року, коли забрав автомобіль, відразу вивіз в ОСОБА_5.

Як пояснив допитаний в судовому засіданні у якості свідка сам позивач, на момент складання протоколу про ПМП він повідомив про те, що вказаний автомобіль знаходиться на СТО на ремонті, представити відповідну довідку зможе лише після того, як автомобіль буде відремонтований та повернений мені з СТО (такі вимоги СТО).Суд надає віри цим показанням, оскільки вони відповідають обставинам справи, є взаємодоповнюючими.

Розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 р. за №1669/21981, визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

У п.2 розділу VIII Порядку надано розуміння термінів "документальне підтвердження" та "факт аварії чи дії обставин непереборної сили", а саме: документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно п. 3 Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції, а відтак суд вважає безпідставним посилання сторони відповідача на ту обставину, що позивачем не було представлено належних доказів щодо поважності пропуску ним строку митних перевезень, оскільки вона суперечить вимогам ст. 251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено факт поломки його транспортного засобу, що зумовило порушення строків у передбачений ММ України термін, а відтак визнає причини такого пропуску поважними.

Відповідно до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачем цього зроблено не було, а, навпаки, проігноровано підтверджуючі документи позивача щодо знаходження його транспортного засобу на ремонті.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, які б спростовували доводи останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється на підставі цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавста про адміністративні правопорушення. Так, п. 1 ч.1 ст. 531 МК України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або припинення провадження у справі про порушення митних правил є відсутність у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ознак порушення митних правил, а згідно п. 3 ч.1 ст. 531 МК України такою підставою є невідповідність викладених у постанові висновків фактичних обставин справи.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про її скасування та закриття справи.

А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання незаконною та скасування оскаржуваної постанови за відсутністю в діях позивача в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та закриття провадження у справі закрити, підлягають задоволенню.

Попри зазначене у позовній заяві позивач просить скасувати дану постанову ще з підстав неправильного застосування норм матеріального права щодо зазначення його транспортного засобу товаром, посилаючись на те, що його транспортний засіб товаром не являється, є його особистою власністю та закрити провадження у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Проте з таким твердженням погодитись не можна, оскільки подія мала місце, а в силу п.57 ч. 1 ст. 4 МК України транспортний засіб особистого користування відноситься до товару.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в позовних вимогах

ОСОБА_2 про визнання постанови протиправною її скасування у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 10, 11, 18, 69, 71, 86, 102, 158, 160 163, 171-2 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати незаконною (протиправною) та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_4 у справі про порушення митних правил №1273/20909/15 від 26 червня 2015 р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 470 МК України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 78500 (вісім тисяч пятсот) грн. 00 коп.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В решта позовних вимог відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення, яка подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя