Справа № 2а/0570/11016/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року м. Київ К/9991/70187/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Латишева Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2011 року

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2011 року

у справі № 2-а-/0570/11016/2011

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції (правонаступником якої є Горлівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 05 травня 2011 року № та від 27 січня 2011 року № /0 та № /0.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2011 року позов був задоволений. Скасовано податкові повідомлення-рішення Горлівскої ОДПІ № від 05 травня 2011 року, № /0 від 27 січня 2011 року, №/0 від 27 січня 2011 року. Стягнуто з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2011року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2011 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі Горлівська ОДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2011 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відповідності до положень частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача - Горлівської ОДПІ його правонаступником - Горлівською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Горлівською ОДПІ була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за період з 01 липня 2009 року по 30 вересня 2010 року, за результатами якої складений акт № 2703/17-2/ від 10 грудня 2010 року.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені: вимоги статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», абзацу «а» пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», які полягали у неналежному веденні обліку доходів та витрат, що призвело до заниження оподаткованого доходу, у тому числі: за 2009 рік на суму 2532215,00 грн., за 2010 рік на суму 4154405,00 грн., що, в свою чергу, призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 1002986,00 грн., у тому числі по періодах: за 2009 рік - 379825,25 грн., за 2010 рік - 623160,75 грн.; вимоги підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4, підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8, абзацу «а» пункту 17.2 статті 17, абзацу «а» пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб за вересень 2010 року на суму 1800,00 грн.; вимоги підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1337877,00 грн., в тому числі: липень 2009 року - 71000,00 грн., серпень 2009 року - 72330,00 грн., вересень 2009 року - 107095,00 грн., жовтень 2009 року - 110694,00 грн., листопад 2009 року - 43294,00 грн., грудень 2009 року - 102030,00 грн., січень 2010 року - 75684,00 грн., лютий 2010 року - 87370,00 грн., березень 2010 року - 122378,00 грн., квітень 2010 року - 99900,00 грн., травень 2010 року - 91206,00 грн., червень 2010 року - 122209,00 грн., липень 2010 року - 54354,00 грн., серпень 2010 року - 44750,00 грн., вересень 2010 року - 133583,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано, що позивач неправомірно сформував валові витрати та податковий кредит по господарських операціях з ТОВ «КФ Донпромторг», ПП «Лугвторсервіс», ТОВ «КВФ», ТОВ «Пульсар Ком», ПП «Віста М», оскільки: на запити Горлівської ОДПІ щодо проведення зустрічних перевірок від органів державної податкової служби за місцем реєстрації вказаних суб'єктів господарювання надійшли відповіді про те, що: ТОВ «КФ Донпромторг» та ПП «Віста М» за місцезнаходженням не знаходяться; щодо ТОВ «Пульсар Ком» 14 травня 2010 року порушено провадження у справі № 27/63Б про банкрутство; по контрагентах ПП «Лугвторсервіс» та ТОВ «КВФ» відповіді не отримано; згідно службової записки Горлівського ВПМ УПМ ДПА у Донецькій області від 19 листопада 2010 року № 1683вн зазначені контрагенти мають ознаки «Фіктивних суб'єктів господарської діяльності» та використовуються для завищення витрат та податкового кредиту; позивачем до перевірки не були надані первинні бухгалтерські документи, які б підтвердили зв'язок понесених витрат з його господарською діяльністю, а також відсутні товарно-транспортні накладні, або інші документи, які б підтверджували транспортування товарів (продуктів харчування) від продавців до покупця, що свідчить про безтоварність операцій, здійснених позивачем з вказаними контрагентами, та про нікчемність договорів, укладених позивачем з ТОВ «КФ Донпромторг», ПП «Лугвторсервіс», ТОВ «КВФ», ТОВ «Пульсар Ком», ПП «Віста М», у розумінні положень статті 228 Цивільного кодексу України. Також, в акті перевірки було вказано, що позивач не відобразив у формі № 1-ДФ суму доходу, нарахованого та виплаченого ним у вересні 2010 року доходу на користь громадянина ОСОБА_2 у сумі 12000,00 грн. за придбані м'ясопродукти, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 1800,00 грн. Крім іншого, у акті перевірки було вказано, що позивач неправомірно включив до складу податкового кредиту травня 2010 року податок на додану вартість у сумі 553,00 грн. за податковою накладною № 73 від 07 квітня 2010 року, отриманою від ТОВ «Донбас Мілк Груп», оскільки така податкова накладна не була надана до перевірки.

На вказаний акт перевірки позивачем були подані заперечення за вих. № 0007 від 17 січня 2011 року, за результатами розгляду яких Горлівська ОДПІ надала відповідь від 24 січня 2011 року № 22843/172/ про те, що: висновки акту перевірки залишаються без змін в частині заниження позивачем податку з доходів фізичних осіб у сумі 1002986,00 грн. та в частині заниження податку з доходів фізичних осіб у сумі 1800,00 грн. за вересень 2010 року; в частині податкового зобов'язання з податку на додану вартість то в цій частині податкове зобов'язання зменшується на 553,00 грн.

27 січня 2011 року Горлівська ОДПІ на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України визначила фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності у розмірі 1253741,25 грн., з яких: 1002993,25 грн. - за основним платежем, 250748,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

27 січня 2011 року Горлівська ОДПІ на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України визначила фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 1671655,00 грн., з яких: 1337324,00 грн. - за основним платежем, 334331,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

27 січня 2011 року Горлівська ОДПІ на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України визначила фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності у розмірі 2250,00 грн., з яких: 1800,00 грн. - за основним платежем, 450,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, за наслідками якого рішенням ДПА у Донецькій області від 29 квітня 2011 року № 8398/10/25-213-2 «Про результати розгляду скарги» було скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 27 січня 2011 року в частині збільшення грошових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб під підприємницької діяльності в частині 250748,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій, а в іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення від 27 січня 2011 року № /0 та № /0 були залишені без змін.

05 травня 2011 року Горлівська ОДПІ на підставі вказаного акта перевірки та з урахуванням процедури адміністративного оскарження прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України визначила фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності розмірі 1002993,00 грн. - за основним платежем.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що: позивач правомірно сформував валові витрати та податковий кредит по господарських операціях з ТОВ «КФ Донпромторг», ПП «Лугвторсервіс», ТОВ «КВФ», ТОВ «Пульсар Ком», ПП «Віста М», оскільки: реальність господарських операцій підтверджена належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, зокрема, податковими накладними, видатковими накладними, квитанціями до прибуткових касових ордерів, актами звірки взаємних розрахунків, товарно-транспортними накладними, які були надані до перевірки, що підтверджується описом документів, наданих на перевірку; на дату укладення договорів та виконання господарських зобов'язань за ними контрагенти позивача були належним чином зареєстрованими юридичними особами та платниками податку на додану вартість; витрати позивача, пов'язані з оплатою придбаних у вказаних контрагентів продуктів харчування, пов'язані з господарською діяльністю позивача, з урахуванням видів діяльності, які здійснює підприємець; постановою старшого слідчого п оОВС ВРКС СВ ПМ ДПА в Донецькій області Рудченко О.О. було закрито кримінальну справу № 75-11-05-78/1 стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за фактом ухилення від сплати податків в бюджет за скоєння злочину, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України; постановою Київського районного суду міста Донецька Донецької області від 12 липня 2011 року у справі № 4-841/11 було скасовано постанову старшого слідчого по ОВС ВРКС СВ ПМ ДПА в Донецькій області Рудченко Л.О. від 27 травня 2011 року про порушення у відношенні фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 кримінальної справи № 75-11-05-78/1 по факту підроблення та використання повторно документа, який видається та засвідчується особою - підприємцем, який має право видавати та засвідчувати такі документи, за ознаками злочину, передбаченого частинами 2, 3 статті 358 Кримінального кодексу України; акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання. Також, суд виходив з того, що податковий орган донарахував позивачу грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за порушення, яке було вчинене не у межах періоду, що підлягав перевірці ( з 01 липня 2009 року по 30 вересня 2010 року), оскільки операція з купівлі позивачем м'яса фізичної особи ОСОБА_2 була здійснена 01 жовтня 2010 року, що було встановлено в ході розслідування кримінальної справи № 13-03-77, яка перебувала у провадженні у СВ Микитівського РВ.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Положеннями частини 1 статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Відповідно до частини 2 статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Частиною 3 статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

У відповідності до пункту 5.1. статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Пунктом 5.11 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Правовідносини, що виникають у зв'язку з формуванням платником податку на додану вартість, зокрема, податкового кредиту, регулюються статтею 7 Закону України «Про податок на додану вартість», підпунктами 7.4.5, 7.4.5 пункту 7.4 якої встановлені обмеження щодо віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, а саме: придбання (виготовлення) матеріальних та нематеріальних активів (послуг), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника; суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними.

Виходячи з аналізу наведених положень Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підставою для формування валових витрат є наявність у платника податку - покупця відповідних розрахункових та платіжних документів, а підставою для формування податкового кредиту є наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, яка видається платником податку, що поставляє товари (роботи, послуги), на підтвердження здійснення такої поставки.

Тобто, Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Закон України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пов'язують виникнення у платника податків права на включення до складу валових витрат вартості придбаних товарів (робіт, послуг), а сплачених ним у складі такої вартості сум податку - до складу податкового кредиту із фактичним виконанням робіт (послуг) чи поставкою товарів, у ціні яких цей податок сплачений.

У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 01 березня 2010 року між ТОВ «КФ «Донпромторг» (продавцем) та позивачем (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу б/н, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти товар (продукти харчування) згідно накладної і оплатити його вартість в порядку та на умовах, передбачених цим договором (пункту 1.1 статті 1 договору). Також, 01 березня 2010 року між сторонами договору було укладено додаткову угоду б/н, якою, у тому числі, було змінено пункт 3.2 статті 3 договору та визначено, що доставка продукції на склад покупця здійснюється за рахунок постачальника. Вартість транспортних витрат постачальника по доставці продукції на склад покупця включена у вартість продукції, вказаній в товарній накладній. Сума договору поставки по цій угоді визначається сумарною вартістю усіх виконаних (поставлених) продавцем і оплачених покупцем протягом строку дії договору товарних накладних. Оплата поставленої постачальником по цій угоді продукції здійснюється покупцем на підставі товарної накладної за фактом поставки продукції, її прийомки (згідно товарної накладної, яка є невідємної частиною даної угоди) по кількості та якості на складі покупця (т.1 арк. справи 249-250).

Листом від 01 березня 2010 року за вих. № 23 ТОВ «КФ «Донпромторг» повідомило позивача про неможливість транспортування вантажу, у зв'язку із чим просило внести зміни до пункту 3.2 статті 3 договору та вважати, що доставка продукції на склад покупця здійснюється транспортом і за рахунок покупця. Сума договору поставки визначається сумарною вартістю усіх поставлених продавцем і оплачених покупцем протягом строку дії договору товарних накладних і складає 1500000,00 грн. (т.2 арк. справи 1).

Фактичне виконання умов вказаного договору підтверджене видатковими та податковими накладними, квитанціями до прибуткових касових ордерів, товарно-транспортними накладними, актом звірки взаємних розрахунків (т.2 арк. справи 3-13).

03 серпня 2009 року між ТОВ «Пульсар Ком» (продавцем) та позивачем (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу б/н, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти товар (продукти харчування) згідно накладної і оплатити його вартість в порядку та на умовах, передбачених цим договором (пункт 1.1 статті 1договору). Також, 03 серпня 2009 року між сторонами договору було укладено додаткову угоду б/н, якою, у тому числі, було змінено пункт 3.2 статті 3договору, та визначено, що доставка продукції на склад покупця здійснюється за рахунок постачальника. Вартість транспортних витрат постачальника по доставці продукції на склад покупця включена у вартість продукції, вказаній в товарній накладній. Сума договору поставки по цій угоді визначається сумарною вартістю усіх виконаних (поставлених) продавцем і оплачених покупцем протягом строку дії договору товарних накладних. Оплата поставленої постачальником по цій угоді продукції здійснюється покупцем на підставі товарної накладної за фактом поставки продукції, її прийомки (згідно товарної накладної, яка є невідємної частиною даної угоди) по кількості та якості на складі покупця (т.2 арк. справи 15-16).

Листом від 30 серпня 2009 року за вих. № 4 ТОВ «Пульсар Ком» повідомило позивача про неможливість транспортування вантажу, у звязку з чим просило внести зміни до пункту 3.2 статті 3 договору та вважати, що доставка продукції на склад покупця здійснюється транспортом і за рахунок покупця. Сума договору поставки визначається сумарною вартістю усіх поставлених продавцем і оплачених покупцем протягом строку дії договору товарних накладних і складає 3000000,00 грн. (т.2 арк. справи 17).

Фактичне виконання умов вказаного договору підтверджене видатковими та податковими накладними, квитанціями до прибуткових касових ордерів, товарно-транспортними накладними, актом звірки взаємних розрахунків (т.2 арк. справи 19-132).

04 січня 2010 року між ТОВ «КВФ» (постачальником) та позивачем (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу № 44, згідно умов якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити продукцію (товар) у кількості, в асортименті і за цінами, вказаними у товаросупроводжувальних документах (пункт 1.1 статті 1договору). Також, 04 січня 2010 року між сторонами договору було укладено додаткову угоду № 44-А, якою, у тому числі, було змінено пункт 1.1 статті 1 та пункту 2.2 статті 2 договору, та визначено, що постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити продукцію, в асортименті, кількості і на суму, вказану у товарній накладній, яка є невідємною частиною цієї угоди, договору поставки. Доставка продукції на склад покупця здійснюється за рахунок постачальника. Вартість транспортних витрат постачальника по доставці продукції на склад покупця включена у вартість продукції, вказаній у товарній накладній. Оплата поставленої постачальником по цій угоді продукції здійснюється покупцем на підставі товарної накладної за фактом поставки продукції, її прийомки (згідно товарної накладної, яка є невідємної частиною даної угоди) по кількості та якості на складі покупця (т. 2 арк. справи 232-233).

Листом від 04 січня 2010 року за вих. № 1 ТОВ «КВФ» повідомило позивача про неможливість транспортування вантажу, у зв'язку із чим просило внести зміни до пункту 2.2 статті 2 договору та вважати, що доставка продукції на склад покупця здійснюється транспортом і за рахунок покупця. Сума договору поставки визначається сумарною вартістю усіх поставлених продавцем і оплачених покупцем протягом строку дії договору товарних накладних і складає 4500000,00 грн. (т.2 арк. справи 234).

Фактичне виконання умов вказаного договору підтверджене податковими та видатковими накладними, квитанціями до прибуткових касових ордерів, товарно-транспортними накладними, актом звірки взаємних розрахунків (т.2 арк. справи 236-250, т.3 арк. справи 1-44).

02 липня 2009 року між ПП «Віста-М» (продавцем) та позивачем (покупцем) був укладений договір постачання № 5, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар (продукти харчування), а покупець прийняти і сплатити його на умовах договору. Ціна, асортимент товару вказуються у товарній накладній, які узгоджуються сторонами при отриманні товару, додаються до цього договору і є невід'ємною частиною договору (пункти 1, 2 статті 1 договору). Сума договору складає 430000,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість (пункт 2 статті 3 договору) (т.3 арк справи 46).

Листом від 02 липня 2009 року за вих. № 26 ПП «Віста-М» повідомило позивача про внесення змін до договору, зокрема, до пункту 5 статті 4 договору, згідно з яким доставка продукції на склад покупця провадиться транспортом покупця та за рахунок покупця (тобто самовивозом) (т.3 арк. справи 47).

Фактичне виконання умов вказаного договору підтверджене видатковою та податковою накладними, квитанціями до прибуткових касових ордерів, товарно-транспортними накладними (т.3 арк. справи 49-60).

02 серпня 2010 року між ПП «Лугвторсервіс» (продавцем) та позивачем (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу № 64, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати згідно товарно-транспортної накладної у власність, а покупець прийняти і оплатити товар (продукти харчування) (статті 2 договору) (т.3 арк. справи 62).

02 серпня 2010 року між сторонами договору було укладено додаткову угоду №64/02.08, якою було змінено статтю 2 договору та визначено, що постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити продукцію в асортименті, кількості і на суму, вказану в товарній накладній, що є невід'ємною частиною цієї угоди, договору поставки. Також, у додатковій угоді визначено строк поставки товару - до 31 грудня 2010 року, а також умови поставки - за рахунок постачальника на склад покупця. Сума договору поставки складає 6500000,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість. Оплата поставленої постачальником по цій угоді продукції здійснюється покупцем на підставі товарної накладної за фактом поставки продукції, її прийомки по кількості і якості на складі покупця (т.3 арк. справи 63).

Листом від 05 серпня 2010 року за вих. № 26 ПП «Лугторгсервіс» повідомило позивача про відсутність технічної можливості здійснити перевезення, у зв'язку з чим просило позивача здійснити доставку продукції по договору купівлі-продажу № 64 від 02 серпня 2010 року власним транспортом і за рахунок власних коштів. На підставі викладеного, ПП «Лугторгсервіс» просило виключити пункт 2.1 сьтатті 2 договору купівлі-продажу та додаткової угоди № 64/02.08 у частині перевезення продукції за рахунок постачальника (т.3 арк. справи 64).

Фактичне виконання умов вказаного договору підтверджене видатковою та податковою накладними, квитанцією до прибуткового касового ордеру, товарно-транспортними накладними, актом звірки взаємних розрахунків (т.3 арк. справи 66-75).

Усі первинні бухгалтерські документи, у тому числі й товарно-транспортні накладні, були надані позивачем до перевірки, що підтверджується описом документів, наданих підприємцем ОСОБА_1 10 листопада 2010 до планової перевірки, який містить розписку Головного державного податкового ревізора інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи УОФО Горлівської ОДПІ - С.В. Вискубенко, який проводив вказану перевірку (т.1 арк. справи 107).

Оприбуткування товарів, придбаних позивачем у вказаних контрагентів, підтверджене звітом про внутрішні переміщення за період з 01 липня 2009 року по 30 вересня 2010 року (т.3 арк. справи 99-116).

Крім іншого, як встановлено судами попередніх інстанцій та знайшло своє відображення у акті перевірки (пункт 1.8), у позивача була технічна можливість здійснити перевезення вказаного вище товару, з огляду на наявність у власності 11 автомобілів, призначених для перевезення затарених харчових продуктів, що, крім іншого, підтверджується технічними паспортами, санітарними паспортами на автотранспорт, довіреностями на перевезення (т.1 арк. справи 30, 31, 116-122). Перевезення здійснювалось фізичними особами (водіями), з якими у позивача були укладені цивільно-правові договори (т.2 арк. справи 162-187), яким позивач платив заробітну плату, що підтверджується відомостями на заробітку плату (т.2 арк. справи 188-203), та які підтвердити факт трудових відносин з позивачем, факт здійснення перевезень та свої підписи у шляхових листах у протоколах допиту свідків (т.2 арк. справи 137-155).

При цьому, судом першої інстанції було встановлено, що зв'язок понесених позивачем витрат на придбання продукції із власною господарською діяльністю також було підтверджено документами, що містяться у матеріалах кримінальної справи № 75-11-05-78/1, порушеної у відношенні ОСОБА_1 податковою міліцією ДПА в Донецькій області, які були досліджені судом першої інстанції, а саме: оригіналами податкових накладних, видаткових накладних, накладних та квитанцій, складених під час господарських операцій поставки продукції (т.2 кримінальної справи); ветеринарними свідоцтвами на м'ясо (т.2 арк. справи 3-10 кримінальної справи); оригіналами товарно-транспортних накладних на перевезення товару (т.3 арк. справи 43-211 кримінальної справи); ціновими пропозиціями, наданими фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 щодо проведення тендеру на закупівлю продукції Централізованою бухгалтерією Калінінського району при Управлінні освіти Горлівської міської ради (т.3 арк. справи 302-310 кримінальної справи), а також оригіналами повідомлень про акцепт пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції, наданими фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 Централізованою бухгалтерією Калінінського району при Управлінні освіти Горлівської міської ради та ДП «Артемвугілля»; первинними бухгалтерськими документами, вилученими у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в ході обшуку (два томи); книгою обліку доходів та витрат фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивач придбавав продукти харчування у ПП «Віста-М», ТОВ «Пульсар Ком», ТОВ «КВФ», ТОВ «КФ «Донпромторг», ПП «Лугвторсервіс» з метою їх подальшого використання у власній господарській діяльності, а саме - з метою їх поставки Централізованій бухгалтерії Калінінського району при Управлінні освіти Горлівської міської ради та ДП «Артемвугілля».

Також, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про безпідставність доводів податкового органу щодо нікчемності правочинів, укладених позивачем з ПП «Віста-М», ТОВ «Пульсар Ком», ТОВ «КВФ», ТОВ «КФ «Донпромторг», ПП «Лугвторсервіс», з огляду на наступне.

Так, при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, постановою старшого слідчого по ОВС ВРКС СВ ПМ ДПА в Донецькій області Рудченко Л.О. від 27 січня 2011 року було порушено у відношенні відношенні фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 кримінальну справу № 75-11-05/78/1 за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримсінального кодексу України (т.1 арк. справи 1-2 кримінальної справи).

Також, постановою старшого слідчого по ОВС ВРКС СВ ПМ ДПА в Донецькій області Рудченко Л.О. від 27 травня 2011 року було порушено у відношенні фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 кримінальну справу № 75-11-05-78/2 за фактом підроблення і використання повторно документа, що видається і посвідчується громадянином-підприємцем, який має право видавати та посвідчувати такі документи, за ознаками злочину, передбаченого частинами 2, 3 статті 358 Кримінального кодексу України. Справи у відношенні фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України та за частинами 2, 3 статті 358 Кримінального кодексу України були об'єднані в одне провадження (т.3 арк. справи 311 кримінальної справи) (т.2 арк. справи 161).

Постановою статршого слідчого по ОВС ВРКС СВ ПМ ДПА в Донецькій області Рудченко Л.О. від 22 червня 2011 року кримінальну справу № 75-11/05-78/1 у відношенні фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України, було закрито на підставі пункту 2 статті 6 Кримінального процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю складу злочину (т.3 арк. справи 313-316 кримінальної справи) (т.1 арк. справи 164-167).

Постановою Київського районного суду міста Донецька Донецької області від 12 липня 2011 року у справ № 4-841/11 було скасовано постанову старшого слідчого по ОВС ВРКС СВ ПМ ДПА в Донецькій області Рудченко Л.О. від 27 травня 2011 року про порушення у відношенні фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 кримінальної справи за фактом підроблення і використання повторно документа, що видається і посвідчується громадянином-підприємцем, який має право видавати та посвідчувати такі документи, за ознаками злочину, передбаченого частинами 2, 3 статті 358 Кримінального кодексу України. Постанова набрала законної сили 18 липня 2011 року (т.3 арк. справи 318-319 кримінальної справи) (т.1 арк. справи 162-163).

Крім іншого, суди попередніх інстанцій правомірно відхилили як безпідставні посилання податкового органу на неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача, оскільки в силу положень пункту 4.4 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення перевірок підтвердження отриманих від платника податків (іншої особи) відомостей стосовно відносин з контрагентами та дотримання податкового законодавства, затверджених наказом ДПА України від 01 жовтня 2008 року № 622 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), акт про неможливість проведення перевірки контрагента складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести перевірку контрагента, зокрема, у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності контрагента (посадових осіб контрагента) за місцезнаходженням, з огляду на що зазначений акт може бути лише носієм інформації щодо наявності фактів, які унеможливлюють проведення зустрічної перевірки контрагента та не може містити інформацію щодо фінансово-господарських відносин суб'єктів господарювання.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що позивач правомірно сформував валові витрати та податковий кредит по господарських операціях з ПП «Віста-М», ТОВ «Пульсар Ком», ТОВ «КВФ», ТОВ «КФ «Донпромторг», ПП «Лугвторсервіс», з огляду на що оспорювані податкові повідомлення-рішення від 27 січня 2011 року № /0 та від 05 травня 2011 року № є неправомірними та підлягають скасуванню.

Щодо порушення позивачем вимог підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4, підпункту 8.1.1 пункту 8.1 статті 8, абзацу «а» пункту 17.2 статті 17, абзацу «а» пункту 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», колегія суддів також погоджукєтсья з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, згідно з довідкою Микитівського РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 18 серпня 2011 року № 8645, у провадженні СВ Микитівського РВ знаходилась кримінальна справа № 13-03-77 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, яка 01 листопада 2010 року була направлено на розгляд до Микитівського районного суду міста Горлівки. В ході розслідування справи було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 01 жовтня 2010 року продав викрадене майно - м'ясо ОСОБА_1, яке ОСОБА_1 придбавав для подальшої реалізації. 05 жовтня 2010 року вказане м'ясо було вилучене у ОСОБА_1 згідно з протоколом виїмки.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_1 від 05 жовтня 2010 року він придбавав м'ясо у ОСОБА_2 01 жовтня 2010 року з метою його подальшої реалізації після проведення санітарно-ветеринарної експертизи, а 05 жовтня 2010 року м'ясо було вилучене працівниками міліції (т.3 арк. справи 97-98).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що м'ясо у ОСОБА_2 було придбане позивачем 01 жовтня 2010 року, а не у вересні 2010 року, як вказано у акті перевірки.

Відповідно до вимог розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, затвердженого наказом ДПА України від 11 червня 2004 року № 326 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), акт документальної перевірки повинен складатися з трьох частин: 1 - вступної, 2 - описової, 3 - висновку, а також містити інформативні додатки. При цьому, вступна частина акта документальної перевірки повинна містити, зокрема: період, за який проводиться перевірка діяльності платника податків; інформацію про стан сплати податків та інших обов'язкових платежів за період, що перевіряється. У описовій частині акту за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового та валютного законодавства необхідно: висвітлити показники, які відображаються платником податків у податковій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів обліку платника податків у розрізі періодів; у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків та, за їх наявності, відповідальних осіб за ведення обліку доходів і витрат суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи щодо встановлених порушень. У висновку акту документальної перевірки відображається узагальнений опис виявлених перевіркою порушень податкового та валютного законодавства з посиланням на підпункти, пункти, статті нормативно-правових актів. Виявлені порушення податкового та валютного законодавства відображаються в національній валюті України у розрізі податків, зборів та інших обов'язкових платежів з розбивкою за роками та податковими періодами у межах періоду, що перевіряється.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що податковий орган у акті перевірки повинен відображати інформацію щодо тих порушень, які були допущені платником податків у період, який підлягав перевірці.

Разом з цим, у справі, що розглядається, податковий орган відобразив у акті перевірки порушення, і відповідно, донарахував позивачу грошове зобов'язання за порушення, яке було вчинено не у межах періоду, що підлягав перевірці (з 01 липня 2009 року по 30 вересня 2010 року), оскільки операція з купівлі позивачем м'яса у фізичної особи ОСОБА_2 була здійснена 01 жовтня 2010 року.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 27 січня 2011 року № /0 та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга Горлівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2011 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2011 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 167, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 серпня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна