Справа № 815/5997/15
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2015-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5997/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

суддів Завальнюка І.В., Танцюри К.О.,

секретаря Швеця В.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління національного банку України в Одеській області, Національного банку України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_2 з позовом (а.с.24-27), з урахуванням уточнень (а.с.120-123), до Національного банку України в особі Управління національного банку України в Одеській області, в якому, просила: - визнати протиправним та скасувати наказ Управління НБУ від 14.09.2015 року №227-к «Про звільнення ОСОБА_2.» ; - поновити її на посаді економіста 1 категорії відділу економічної роботи та грошово-кредитних відносин Управління національного банку України в Одеській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнути на її користь моральну шкоду у сумі 10тис. грн.

Ухвалою суду від 02.12.2015 року належними відповідачами по справі щодо спірних правовідносин визнані НБУ та Управління НБУ.

Позивач зазначила, що відповідно до наказу Управління НБУ№ 75-к від 07.04.2014 року вона працювала на посаді економіста 1 категорії відділу економічної роботи та грошово-кредитних відносин за строковим трудовим договором па період перебування ОСОБА_3 у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

23.06.2015 року Управління НБУ видало наказ №187-к «Про скорочення штату та чисельності працівників відділу економічної роботи та грошово-кредитних відносин, відділу організації бухгалтерського обліку, юридичного відділу Управління Національного банку України в Одеській області», згідно з яким наказано скоротити 7 посад відділу економічної роботи та грошово-кредитних відносин, в тому числі посаду, яку займала вона.

Наказом Управління НБУ від 14.09.2015 року №227-к її звільнено з роботи з 14.09.2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та вона отримала трудову книжку.

Позивач вважає вказаний наказ від 14.09.2015 року №227-к протиправним та таким, що підлягає скасуванню посилаючись на те, що відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Тобто, у будь-якому випадку, коли жінка має дитину до трьох (шести) років, скорочення посади на якій жінка працювала, - заборонено, крім випадків повної ліквідації підприємства.

На думку позивача, зазначена посада не підлягає скороченню, та відповідно, особа, яка працює за строковим трудовим договором на посаді особи, яка знаходиться у соціальній відпустці, не підлягає звільненню за скороченням штату (чисельності).

Крім того, позивач зазначає про порушення відносно неї ч. 2 ст. 40 КЗпПУ, якою передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, а також ст. 43 Кодексу, якою передбачено, що розірвання трудовою договору з підстав, передбачених п.1 ст. 40 КЗпПУ, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Вона була звільнена з роботи за наявності відмови профспілкової організації у наданні згоди на її звільнення, крім того, незважаючи на наявність згідно сайту вакантних місць в Національному банку України, її звільнили з посади, не запропонувавши жодної посади в банку.

Позивач просить скасувати протиправний наказ, та відповідно до ст.235 КЗпПУ поновити її на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Також позивач просить стягнути на підставі ст. 237-1 КЗпПУ моральну шкоду у сумі 10тис. грн., посилаючись на моральні страждання, які виникли по причині протиправного звільнення.

Позивач та представник позивача у судовому засідання підтримали позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважала його необґрунтованим, підтримала позицію викладену у запереченнях на позов (а.с.47-49), в яких зазначено, що доводи позивача є необґрунтованими, оскільки позивач не перебувала у відпустці та на лікарняному на час її звільнення. Працівниця, яка перебуває у соціальній відпустці та на період перебування якої у відпустці на посаді працювала позивач, з роботи не звільнена. На посаді, яка скорочена числилось два працівника - позивач та ОСОБА_3, яка знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Позивач була звільнена, ОСОБА_3 знаходиться на посаді поза штатом, оскільки не може бути звільнена, як така, що знаходиться у соціальної відпустки, незважаючи на скорочення посади та відділу в цілому, оскільки відповідні функції відділу Управлінням не здійснюються по рішенню Правління НБУ.

Позивачу не була запропонована інша посада у зв'язку з відсутністю у штатному розписі Управління вакантних посад. Крім того, до Управління було доведено рішення НБУ, згідно з яким скорочувались всі вакантні посади, наявні в теруправліннях. Управлінням не було допущено порушень діючого законодавства при звільненні позивача, у зв'язку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Також представник зазначила, що не є порушенням звільнення позивача при наявності відмови профкому на її звільнення, оскільки така відмова не має юридичних обґрунтувань.

Вислухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідачів, дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив, що позивача згідно з наказом Управління НБУ від 01.04.2014 року № 69-к «Про призначення ОСОБА_2.» було призначено на посаду економіста 1 категорії відділу економічної роботи та грошово-кредитних відносин тимчасово на період перебування ОСОБА_3 у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, як таку, що пройшла за конкурсом, з 01 квітня 2014 року з випробувальним терміном 2 місяці (а.с.8).

Наказом Управління НБУ 07.04.2014 року № 75-к «Про переведення ОСОБА_2.» позивача переведено на посаду економіста 1 категорії відділу економічної роботи та грошово-кредитних відносин за строковим трудовим договором на період перебування ОСОБА_3 у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 07 квітня 2014 року(а.с.9).

10.06.2015 року Правління НБУ прийняло постанову №364 «Про внесення змін до структури та затвердження граничної чисельності працівників територіальних управлінь Національного банку України», якою вирішено припинити виконання територіальними управліннями НБУ функцій, зазначених у пп. «б», «в», «г», «ґ», «е» п.3.5 глави 3 Положення про філії (територіальні управління) НБУ, затвердженого постановою Правління НБУ від 01.02.2010 року №36, із скороченням працівників підрозділів організації бухгалтерського обліку, які забезпечували їх виконання. Виключити зі структури управлінь НБУ, у тому числі у Одеській області, затвердженою постановою правління НБУ від 15.07.2011 року №237, відділи (сектори)економічної роботи та грошово-кредитних відносин і юридичну службу зі скороченням штату працівників. Встановлено, що працівники територіальних управлінь НБУ, які підлягають скороченню згідно з постановою, забезпечують виконання повноважень та посадових обов'язків до завершення процедури скорочення штату або переведення на інші посади, оплата праці за цей період здійснюється відповідно до встановлених розмірів. Керівникам територіальних управлінь НБУ видати наказ про скорочення штату та чисельності працівників управлінь НБУ, які забезпечують виконання функцій, зазначених в п.1 та 2 цієї постанови, та вжити організаційних заходів відповідно до вимог законодавства України про працю. Гранична чисельність працівників Управління НБУ в Одеській області встановлена - 194 працівника (а.с.92-93).

23.06.2015 року Управління НБУ на виконання постанови Правління НБУ від 10.06.2015 року №364 «Про внесення змін до структури та затвердження граничної численності працівників територіальних управлінь НБУ» видало наказ №187-к «Про скорочення штату та чисельності працівників відділу економічної роботи та грошово-кредитних відносин, відділу організації бухгалтерського обліку, юридичного відділу Управління Національного банку України в Одеській області», згідно з яким наказано скоротити 7 посад відділу економічної роботи та грошово-кредитних відносин, в тому числі 3 посади економіста 1 категорії відділу економічної роботи та грошово-кредитних відносин, та попередити персонально працівників про їх наступне звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників. Позивач ознайомлена з наказом 23.06.2015 року, про що свідчить її особистий підпис (а.с.64-67).

Наказом Управління НБУ від 14.09.2015 року №227-к ОСОБА_2 звільнена з роботи з 14.09.2015 року у зв'язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України та отримала трудову книжку (а.с.68).

Правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються спору з приводу звільнення з публічної служби, що відповідно до ст.17 КАС України є юрисдикцією адміністративного суду.

Статтею 2 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що НБУ є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Згідно зі ст.22 Закону структура НБУ будується за принципом централізації з вертикальним підпорядкуванням. До структури НБУ входять центральний апарат, відокремлені підрозділи та юридичні особи, створені Національним банком для забезпечення його діяльності, які здійснюють діяльність виключно в межах завдань та функцій Національного банку, встановлених законом.

Статтею 64 Закону встановлений статус працівників НБУ, відповідно до якого умови найму, звільнення, надання відпусток, службові обов'язки та права, система дисциплінарних стягнень, питання соціального захисту службовців НБУ визначаються Законом України «Про державну службу». Працівниками Національного банку є службовці та обслуговуючий персонал Національного банку. Службовцями вважаються особи, які безпосередньо беруть участь у виконанні функцій Національного банку та займають посади, передбачені штатним розписом. Службовці Національного банку є державними службовцями, і до них застосовуються норми Закону України «Про державну службу», якщо цей Закон не встановлює іншого.

Питання функціонування державної служби у Національному банку та класифікації посад вирішує Правління Національного банку відповідно до законодавства України. Структура та розмір оплати праці службовців Національного банку визначаються Правлінням Національного банку відповідно до законодавства про оплату праці.

Статтею 14,15 Закону України «Про Національний банк України» визначені функції та повноваження Правління НБУ, яке крім іншого здійснює управління діяльністю Національного банку; затверджує штатний розпис Національного банку та форми оплати праці; визначає організаційні основи та структуру Національного банку, затверджує положення про структурні підрозділи (крім положення про підрозділ внутрішнього аудиту) та установи Національного банку, порядок призначення керівників підрозділів (крім керівника підрозділу внутрішнього аудиту); визначає перелік структурних підрозділів, що забезпечують виконання функцій Національного банку.

01.02.2010 року постановою Правління НБУ №36 затверджено Положення про філії (територіальні управління) НБУ (далі Положення №36), п.1.1 якого визначений перелік територіальних управлінь, серед яких зазначено Управління НБУ в Одеській області, які входять в систему НБУ, діють в межах повноважень, визначених Законом України «Про НБУ», виконують завдання і функції НБУ у відповідному регіоні України, є підрозділами НБУ без статусу юридичної особи (а.с.56-67).

Згідно з п.1.2,1.6 Положення №36 територіальні управління НБУ у своєї діяльності керуються Конституцією України, нормативно-правовими актами НБУ та цим Положенням. Структура та численність територіальних управлінь затверджується постановою Правління НБУ.

Положенням визначені права та обов'язки начальника Управління. До його повноважень віднесено, зокрема: видання наказів та розпоряджень, що належать до компетенції територіального управління; затвердження посадових інструкцій працівників територіального управління; підписання наказів про призначення працівників теруправління за попереднім погодженням із Департаментом персоналу; наказів про звільнення, переведення, переміщення, накладання (зняття) дисциплінарних стягнень, встановлення посадових окладів, надбавок, доплат працівників теруправління; затвердження графиків відпусток працівників теруправління.

Таким чином, у відповідності до Положення №36 Правління НБУ делегувало частину повноважень у різних областях своєї діяльності, які визначені цим Положенням, своїм територіальним управлінням, у тому числі щодо звільнення працівників теруправління незалежно від підстав цього звільнення.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до спливу строку його дії можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва та праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства чи перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності чи штату працівників. Звільнення за підставами, зазначеними в пунктах 1, 2 та 6 ч.1 ст. 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління НБУ від 10.06.2015 року «Про внесення змін до структури та затвердження граничної чисельності працівників територіальних управлінь Національного банку України», та виданого на його підставі наказу Управління НБУ №187-к від 23.06.2015 року в НБУ та відповідно його територіальних управлінь відбулись зміни в розподілі повноважень центрального апарату НБУ та його територіальних органів, відповідно і в організації праці.

Підставою для видання оскаржуваного наказу Управління НБУ від 14.09.2015 року №227-к «Про звільнення ОСОБА_2.» було видання Управлінням наказу №187-к від 23.06.2015 року «Про скорочення штату та чисельності працівників відділу економічної роботи та грошово-кредитних відносин, відділу організації бухгалтерського обліку, юридичного відділу Управління Національного банку України в Одеській області», та відповідне попередження позивача про звільнення від 23.06.2015 року.

Позивач не заперечує, що була ознайомлена з вказаним наказом 23.06.2015 року, відповідно до якого підлягав скорочену відділ економічної роботи та грошово-кредитних відносин та відповідно посади цього відділу, у тому числі на якій вона працювала, та з якою була звільнена 14.09.2015 року.

Суд вважає неспроможними посилання позивача на те, що посада, на якій працювала вона за строковим трудовим договором па період перебування ОСОБА_3 у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, не підлягала скороченню, оскільки ОСОБА_3 не могла бути звільнена з роботи відповідно до ч.3 ст.184 КЗпПУ, та відповідно не могла бути звільнена і вона, так як займала цю посаду. На думку суду позивач помилково трактує положення ч.3 ст.184 КЗпПУ, дія якої розповсюджується не на конкретні посади, а на конкретних працівників, а саме на вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, до яких позивач не відноситься. Представник відповідача зазначив в запереченнях, що ОСОБА_3, яка знаходиться у відпустці для доглядом за дитиною, не звільнена з роботи. Крім того, саме позивач працювала на вказаній посаді тимчасово, та підлягала звільненню по виходу з відпустки ОСОБА_3 Та обставина, що ОСОБА_3 числиться на посаді, яка скорочена, не є підставою для поновлення на цій посаді позивача, оскільки у зв'язку з находженням ОСОБА_3 у соціальної відпустки посада, на якій вона рахується, виведена поза штат.

Також суд не приймає до уваги доводи позивача щодо порушення відносно неї ч.2 ст.40 КЗпПУ, якою передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Позивач посилається на наявність вакантних місць згідно сайту в Національному банку України, а її звільнили з посади, не запропонувавши жодної посади в НБУ. Проте трудові відносини у позивача виникли з Управлінням НБУ, якому делеговані відповідні повноваження Національним банком України, та саме у якому були відсутні вакантні посади, що не спростоване позивачем. Суд вважає, що з урахуванням делегованих та наданих Управлінню повноважень щодо трудових відносин з працівниками, у тому числі їх звільнення з посад, у керівництва Управління НБУ відсутні повноваження надавати пропозиції працівнику, який підлягає звільненню за скороченням штату, посади у центральному апараті НБУ або інших територіальних управліннях НБУ.

При цьому суд враховує пояснення представника відповідачів, що Правлінням НБУ прийнято рішення про скорочення всіх наявних вакантних посад. Згідно наказу « 1634-к від 09.09.2014 року головою НБУ наказано з метою оптимізації чисельності працівників НБУ скоротити відповідно до законодавства всі вакантні посади, які є у штаті структурних підрозділів центрального апарату, структурних підрозділів та одиниць, територіальних управлінь і навчальних закладів НБУ (а.с.73-74).

Оцінюючи доводи позивача щодо порушення відносно неї ст. 43 КЗпПУ, якою передбачено, що розірвання трудовою договору з підстав, передбачених п.1 ст. 40 КЗпПУ, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, оскільки вона була звільнена з роботи за наявності відмови профспілкової організації у наданні згоди на її звільнення, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що дійсно профспілковий комітет Управління НБУ відмовив у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпПУ, повідомивши про це директора виконавчого Управління НБУ, яким було надано в профком відповідне подання (а.с.11).

В протоколі засідання профспілкового комітету №48 від 18.08.2015 року зазначено, що за відомостями офіційного сайту Національного банку України, плани щодо трансформації Національного банку України у січні 2015 року суттєво відрізняються від того, що планується на цей час, а саме: - у січні 2015 року трансформація НБУ містила в собі, у тому числі, створення чотирьох макрорегіонів та збереження територіальних управлінь із скороченням штатної чисельності працівників; - на цей час планується ліквідація територіальних управлінь та повна централізація функцій НБУ. Викладене свідчить про те, що після зміни планів щодо трансформації НБУ профспілковим комітетом управління не отримана інформація про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнень та не проведені консультації про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму. Усі запрошені (ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1) зазначили, що їм не було запропоновано іншу роботу у Національному банку України, не зважаючи на наявність вакантних посад, відомості про яких є на офіційному сайті НБУ.

Також в протоколі зазначено, що звільнення ОСОБА_2 у зв'язку зі скороченням штату є порушенням ст.184 КЗпПУ, оскільки вона працювала на посаді працівника, якій знаходиться у відпустці для догляду за дитиною віком до 3 років, та ця посада не могла бути скорочена (а.с.85-86).

Статтею 43 КЗпПУ визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 ст.40 п. 2 і 3 ст.41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Таким чином, зміст ст.43 КЗпПУ свідчить про обов'язковість звернення власника або уповноваженим ним органа до виборного органу первинної профспілкової організації про надання згоди на звільнення, та якщо такого звернення не відбулось на час розгляду справи у суді для отримання такої згоди або відмови у неї провадження зупиняється, а у подальшому розгляд справи продовжується по суті, що свідчить можливість дотримання процедури звільнення працівника і після його звільнення при наявності законних підстав на його звільнення.

Судом встановлено, що Управління звернулось до профкому Управління НБУ про надання згоди на звільнення позивача та отримало повідомлення про відмову у наданні згоди на звільнення.

Оскільки відповідно до ст.43 КЗпПУ рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим, а у разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації, суд вважає, оцінивши повідомлення та витяг з протоколу, що профком не зазначив передбачених законодавством підстав щодо відмови у наданні згоди на звільнення позивача.

Зазначені обґрунтування профкому викладені позивачем у позові у якості доводів щодо задоволення її позову (не запропоновано іншої посади в НБУ та відсутність підстав для скорочення посади, на якій працювала ОСОБА_2 з підстав того, що на цій посаді числиться працівник, якій знаходиться у відпустці для догляду за дитиною віком до 3 років) та визначені судом в даній постанові як такі, що не ґрунтуються на вимогах законодавства. Таким чином, відмова профкому в наданні згоди на звільнення позивача є необґрунтованою.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в наказі про її звільнення не надана оцінка рішенню профкому про відмову у наданні згоди на її звільненні, проте суд вважає, що відсутність оцінки вказаному рішенню профкому в наказі, не є підставою для його скасування, при наявності законних підстав для його видання.

Відповідно до ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 138 КАС України визначено, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі

Згідно ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для скасування наказу Управління від 14.09.2015 року №227-к «Про звільнення ОСОБА_2.», у зв'язку з чим її позовні вимоги про визнання протиправним та скасування цього наказу, а також похідні вимоги про поновлення на посаді економіста 1 категорії відділу економічної роботи та грошово-кредитних відносин Управління НБУ в Одеській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення на її користь моральної шкоди у сумі 10тис. грн. задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління національного банку України в Одеській області, Національного банку України про визнання протиправним та скасування наказу Управління національного банку України в Одеській області від 14.09.2015 року №227-к «Про звільнення ОСОБА_2.», поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Головуючий Катаєва Е.В.

Судді Завальнюк І.В.

Танцюра К.О.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління національного банку України в Одеській області, Національного банку України про визнання протиправним та скасування наказу Управління національного банку України в Одеській області від 14.09.2015 року №227-к «Про звільнення ОСОБА_2.», поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

14 грудня 2015 року.