Справа № 810/1552/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1552/15 Головуючий у 1-й інстанції: Басай О.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги виконуючого обов'язки ректора Національного університету державної податкової служби України ОСОБА_2 і Державної фіскальної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Міністерства освіти і науки України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Національний університет державної податкової служби України, виконуючий обов'язки ректора Національного університету державної податкової служби України ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 ( далі - позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України ( далі - відповідач-1 ), Міністерства освіти і науки України ( далі - відповідач-2 ), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Національний університет державної податкової служби України, виконуючий обов'язки ректора Національного університету державної податкової служби України ОСОБА_2, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 30.12.2014 р. № 2198-о «Про призначення ОСОБА_2» (далі - позовна вимога № 1);

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо видання наказів від 20.11.2014 р. № 316 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132», від 27.11.2014 р. № 336 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132» та від 15.12.2014 р. № 369 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132» (далі - позовна вимога № 2);

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України від 20.02.2015 № 194 «Деякі питання організації конкурсів на зайняття посад керівників вищих навчальних закладів» (далі - позовна вимога № 3);

- зобов'язати Міністерство освіти і науки України в 7-денний строк з дня набрання рішення суду законної сили видати наказ про оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади ректора Національного університету державної податкової служби України відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про вищу освіту» (далі - позовна вимога № 4).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року адміністративний позов було задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 30.12.2014 р. №2198-о «Про призначення ОСОБА_2.», визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо видання наказів від 20.11.2014 р. №316 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132», від 27.11.2014 р. №336 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132» та від 15.12.2014 р. №369 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132», визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства освіти і науки України від 20.02.2015 р. № 194 «Деякі питання організації конкурсів на зайняття посад керівників вищих навчальних закладів» в частині, що стосується Національного університету державної податкової служби України, а в частині позовної вимоги № 4 - провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від адміністративного позову в цій частині.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням виконуючий обов'язки ректора Національного університету державної податкової служби України ОСОБА_2 і Державна фіскальна служба України подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах апеляційних скарг, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, а постанова суду - скасуванню в частині задоволення позовних вимог , з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.1999 р. №2346 було створено Академію державної податкової служби України з підпорядкуванням ДПА України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.03.2006 №124-р, на базі академії утворено Університет державної податкової служби України з підпорядкуванням ДПА України.

Указом Президента України від 03.04.2006 р. № 279/2006 підтримано пропозицію Кабінету Міністрів України щодо надання Університету державної податкової служби України статусу національного.

На підставі розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23.08.2006р. № 472-р та Указу Президента України від 03.04.2006 р. № 279 «Про надання Університету державної податкової служби України статусу національного» Національну академію державної податкової служби було перетворено в Національний університет державної податкової служби.

В Університеті посада ректора є вакантною з липня 2012 року, а виконання обов'язків з цього часу і до 30.12.2014 р. покладалось на проректорів.

15.09.2014 р. Державною фіскальною службою України було прийнято наказ № 132 «Про організацію виборів ректора Національного університету ДПС України», на підставі якого оголошено конкурс на заміщення вакантної посади ректора Університету та призначено дату проведення виборів на 25.11.2014 р.

Оголошення про проведення конкурсу розміщено в газеті «Урядовий кур'єр», у «віснику Міністерства доходів і зборів України» та на офіційному веб-порталі ДФС України.

06.10.2014 р. ДФС України прийнято наказ № 166 «Про проведення заходів з організації виборів ректора Національного університету ДПС України», яким затверджено склад комісії з проведення відбору претендентів на заміщення вакантної посади ректора Університету.

20.11.2014 р. ДФС України з метою створення додаткових умов для проведення агітаційної компанії було прийнято наказ № 316 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132», у пункті 4 якого дату проведення виборів ректора « 25 листопада 2014 року» змінено на « 28 листопада 2014 року».

27.11.2014 р. ДФС України у зв'язку з відсутністю затверджених Методичних рекомендацій щодо особливостей виборчої системи та порядку обрання керівника вищого навчального закладу було прийнято наказ № 336 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132», у пункті 4 якого дату проведення виборів ректора « 28 листопада 2014 року» замінено на « 23 грудня 2014 року».

12.12.2014 р. ДФС України у зв'язку з надходженням роз'яснень МОН щодо організаційних процедур обрання ректора Університету було прийнято наказ № 365 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132», у пункті 4 якого дату проведення виборів « 25 листопада 2014 року» замінено на « 16 грудня 2014 року» та визнано такими, що втратили чинність накази ДФС України від 20.11.2014 № 316 та від 27.11.2014 № 336.

15.12.2014 р. ДФС України з метою уникнення ситуацій, які можуть вплинути на легітимність результатів виборів ректора Університету та на підставі листа МОН України від 15.12.2014 №1/12-8598 було прийнято наказ № 369, яким встановлено, що дату виборів ректора Університету буде визначено після набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 42 Закону України «Про вищу освіту» та визнано такими, що втратили чинність накази ДФС України від 20.11.2014 р. № 316, від 27.11.2014 р. № 336 та від 12.12.2014 р. № 365.

29.12.2014 р. ОСОБА_2 на ім'я голови ДФС України було подано заяву про його звільнення з посади директора Департаменту розвитку митної справи ДФС України у зв'язку з переведенням на роботу до Національного університету державної податкової служби України.

У цей же день, 29.12.2014 р., наказом ДФС України № 2195-0 ОСОБА_2 було звільнено з посади директора Департаменту розвитку митної справи ДФС України у зв'язку з його переведенням на роботу до Національного університету державної податкової служби України.

30.12.2014 р. Державною фіскальною службою України було прийнято наказ від 30.12.2014 р. № 2198-о «Про призначення ОСОБА_2», на підставі якого ОСОБА_2 було призначено виконуючим обов'язки ректора Національного університету державної податкової служби України до заміщення в установленому порядку вакантної посади ректора цього Університету.

04.02.2015 р. ДФС України у зв'язку із численними зверненнями народних депутатів України, дорученнями Адміністрації Президента України та Кабінету Міністрів України щодо проведення виборів ректора Університету, а також враховуючи розміщення на офіційному сайті МОН України проекту методичних рекомендацій щодо особливостей виборчої системи та порядку обрання керівника вищого навчального закладу, було прийнято наказ № 64 «Про проведення виборів ректора Національного університету ДПС України», згідно з яким Департаменту персоналу було доручено забезпечити організацію проведення виборів ректора Університету 27.02.2015 р.

У цей же день, 04.02.2015 р., на підставі постанови КМУ № 87-р «Про передачу цілісних майнових комплексів навчальних закладів та державної установи до сфери управління Міністерства освіти і науки» Національний університет державної податкової служби України передано з управління ДФС України до сфери управління МОН України.

20.02.2015 р. МОН України було видано наказ № 194 «Деякі питання організації конкурсів на зайняття посад керівників вищих навчальних закладів», яким припинено заходи з організації конкурсів на заміщення посад керівників вищих навчальних закладів, зазначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 04.02.2015 р. № 87, де конкурс було оголошено, але вибори керівника вищого навчального закладу не відбулись, а також доручено Управлінню роботи з персоналом та керівними кадрами після оформлення актів приймання-передачі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 р. № 1482 «Про передачу об'єктів права державної власності», вжити заходів щодо оголошення конкурсів на зайняття посад керівників вищих навчальних закладів, зазначених у пункті 1 цього наказу.

02.03.2015 р. позивача наказом № 71-к за підписом в.о. Ректора Університету ОСОБА_2 було звільнено з посади заступника начальника факультету підготовки, перепідготовки та підвищення працівників податкової міліції з навчально-методичної та наукової роботи, яку він займав з 22.12.2014 р.

13.08.2015 р. наказом МОН України № 366-К «Про оголошення конкурсу на заміщення посади ректора Національного університету державної податкової служби України» вибори ректора Університету було призначено на 12.11.2015 р.

Вважаючи неправомірними наказ Державної фіскальної служби України від 30.12.2014 р. №2198-о «Про призначення ОСОБА_2», дії Державної фіскальної служби України щодо видання наказів від 20.11.2014 р. №316 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132», від 27.11.2014 р. №336 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132» та від 15.12.2014 р. №369 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132», наказ Міністерства освіти і науки України від 20.02.2015 №194 «Деякі питання організації конкурсів на зайняття посад керівників вищих навчальних закладів» позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог суд першої інстанції керувався листом Міністерства освіти і науки України від 06.06.2013 р. № 04-24812551, ст. 42 Закону України «Про вищу освіту», ст.ст. 24 КЗпП України та виходив з того, що на посаду виконуючого обов'язки ректора Університету може бути призначено виключено працівника цього Університету, а також з того, що жодною правовою нормою не визначено право ДФС України вчиняти дії щодо перенесення дати проведення виборів ректора Університету та повноваження МОН України припиняти заходи з організації конкурсів на заміщення посад керівників ВНЗ.

Основними доводами апеляційних скарг є те, що права позивача не порушені діями відповідачів та оскаржуваними наказами, внаслідок чого не виникло права його звернення до суду, а також те, що відповідачі, приймаючи спірні рішення, діяли на підставі, у межах, у спосіб, визначений діючим законодавством України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції та частково погоджується з доводами апелянта, вважаючи за необхідне вийти з межі доводів апеляційної скарги в порядку ч. 1 ст. 195 КАС України, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про вищу освіту» ( далі - Закон № 1556-VII ), Кодексом законів про працю України ( КЗпП України ), Положенням про Державну фіскальну службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 р. № 236 ( далі - Положення № 236 ), Положенням про Міністерства освіти і науки України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. № 630 ( далі - Положення № 630 ), Положенням про порядок передачі об'єктів права державної власності, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 р. №1482 ( далі - Положення № 1482 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19, ч. 2 ст. 55 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу, державної влади,органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб,якщо вважають,що ці рішення,дії чи бездіяльність порушують їхні права і свободи, або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.

Враховуючи приписи ст. 55 Конституції України, а також те, що процедура проведення виборів ректору Національного університету державної податкової служби України, можливість реалізації права обирати та бути обраним стосувалися прав та інтересів позивача на момент виникнення спірних правовідносин як працівника цього учбового закладу, то він має право на судовий захист, передбачене ч.1 ст.6 КАСУ.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону 1556-VII повноваження засновника (засновників) щодо управління вищим навчальним закладом визначаються цим та іншими законами України, а також статутом вищого навчального закладу.

Засновник (засновники) вищого навчального закладу або уповноважений ним (ними) орган: 1) затверджує статут вищого навчального закладу та за поданням вищого колегіального органу громадського самоврядування вищого навчального закладу вносить до нього зміни або затверджує нову редакцію; 2) укладає в місячний строк контракт з керівником вищого навчального закладу, обраним за конкурсом у порядку, встановленому цим Законом; 3) за поданням вищого колегіального органу громадського самоврядування вищого навчального закладу достроково розриває контракт із керівником вищого навчального закладу з підстав, визначених законодавством про працю, чи за порушення статуту вищого навчального закладу та умов контракту; 4) здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю вищого навчального закладу; 5) здійснює контроль за дотриманням статуту вищого навчального закладу; 6) здійснює інші повноваження, передбачені законом і статутом вищого навчального закладу.

У ст. 42 Закону № 1556-VII закріплено, що кандидат на посаду керівника вищого навчального закладу повинен вільно володіти державною мовою, мати вчене звання та науковий ступінь і стаж роботи на посадах науково-педагогічних працівників не менш як 10 років. Кандидат на посаду керівника вищого навчального закладу державної чи комунальної форми власності має бути громадянином України.

Одна і та сама особа не може бути керівником відповідного вищого навчального закладу більше ніж два строки.

Не може бути обрана, призначена (у тому числі виконувачем обов'язків) на посаду керівника вищого навчального закладу особа, яка: 1) за рішенням суду визнана недієздатною або дієздатність якої обмежена; 2) має судимість за вчинення злочину, якщо така судимість не погашена або не знята в установленому законом порядку; 3) відповідно до вироку суду позбавлена права обіймати відповідні посади; 4) за рішенням суду була визнана винною у вчиненні корупційного правопорушення - протягом року з дня набрання відповідним рішенням суду законної сили; 5) піддавалася адміністративному стягненню за корупційне правопорушення - протягом року з дня набрання відповідним рішенням суду законної сили; 6) підпадає під дію частини третьої статті 1 Закону України "Про очищення влади"; 7) голосувала за диктаторські закони 16 січня 2014 року.

Засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган (особа) зобов'язаний оголосити конкурс на заміщення посади керівника вищого навчального закладу не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку контракту особи, яка займає цю посаду. У разі дострокового припинення повноважень керівника вищого навчального закладу конкурс оголошується протягом тижня з дня утворення вакансії.

Засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган (особа) протягом двох місяців з дня оголошення конкурсу на посаду керівника вищого навчального закладу приймає (приймають) пропозиції щодо претендентів на посаду керівника вищого навчального закладу і протягом 10 днів з дня завершення терміну подання відповідних пропозицій вносить (вносять) кандидатури претендентів, які відповідають вимогам цього Закону, до вищого навчального закладу для голосування.

Керівник вищого навчального закладу обирається шляхом таємного голосування строком на п'ять років у порядку, передбаченому цим Законом і статутом вищого навчального закладу.

Брати участь у виборах керівника вищого навчального закладу мають право: кожен науковий, науково-педагогічний та педагогічний штатний працівник вищого навчального закладу; представники з числа інших штатних працівників, які обираються відповідними працівниками шляхом прямих таємних виборів; виборні представники з числа студентів (курсантів), які обираються студентами (курсантами) шляхом прямих таємних виборів.

При цьому загальна кількість (повний склад) наукових, науково-педагогічних і педагогічних працівників вищого навчального закладу повинна становити не менше 75 відсотків загальної кількості осіб, які мають право брати участь у виборах; кількість виборних представників з числа інших працівників вищого навчального закладу - до 10 відсотків, а кількість виборних представників з числа студентів (курсантів) - не менше 15 відсотків осіб, які мають право брати участь у виборах.

Вибори вважаються такими, що відбулися, якщо участь у них взяли більше 50 відсотків загальної кількості осіб, які мають право брати участь у виборах, кожен з яких має один голос і голосує особисто.

З особою (кандидатурою), яка набрала більше 50 відсотків голосів осіб, які мають право брати участь у виборах, засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган (особа) укладає контракт строком на п'ять років не пізніше одного місяця з дня її обрання.

Керівник вищого навчального закладу може бути звільнений з посади засновником (засновниками) або уповноваженим ним (ними) органом (особою), а також у зв'язку з прийняттям рішення про його відкликання вищим колегіальним органом громадського самоврядування, який його обрав на посаду з підстав, визначених законодавством про працю, за порушення статуту вищого навчального закладу та умов контракту. Подання про відкликання керівника може бути внесено до вищого колегіального органу громадського самоврядування вищого навчального закладу не менш як половиною статутного складу наглядової або вченої ради вищого навчального закладу. Рішення про відкликання керівника вищого навчального закладу приймається більшістю голосів за умови присутності не менш як двох третин статутного складу вищого колегіального органу громадського самоврядування вищого навчального закладу.

Засновник (засновники) новоутвореного вищого навчального закладу або уповноважений ним (ними) орган (особа) призначає (призначають) виконувача обов'язків керівника вищого навчального закладу, але не більш як на шість місяців.

Методичні рекомендації щодо особливостей виборчої системи, порядку обрання керівника вищого навчального закладу та типова форма контракту з керівником державного вищого навчального закладу затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення керівників вищих духовних навчальних закладів регулюється їхніми статутами (положеннями), зареєстрованими у встановленому законодавством порядку.

Частиною 5 статті 24 КЗпП України передбачено, що особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Згідно з пп. 84 п. 4 Положення № 236 ДФС відповідно до покладених на неї завдань організовує науково-технічну, інвестиційну, інформаційну, видавничу діяльність, є засновником державних підприємств, навчальних закладів та науково-дослідних установ.

Пунктом 9 Положення № 236 визначено, що ДФС в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

У п. 8 Положення № 630 передбачено, що МОН в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, постанов Верховної Ради України та актів Президента України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує та контролює їх виконання.

Відповідно до п. 10-1 Положення № 1482 передача об'єктів оформляється актом приймання-передачі окремого індивідуально визначеного майна підприємств (крім нерухомого), який складається у чотирьох примірниках і підписується уповноваженою особою органу, уповноваженого управляти державним майном, що передає об'єкт, та уповноваженою особою суб'єкта боротьби з тероризмом, що його приймає, та затверджується їх наказами.

Право на управління об'єктом передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі.

Крім того, Статутом Національного університету державної податкової служби України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин ( далі - Статут ), було передбачено, що Університет заснований на державній власності і підпорядкований Державній податковій службі України (п. 1.2).

У пп. 2.1.2, 2.1.10 п. 2 Статуту зазначено, що Державна фіскальна служба України призначає на посаду та звільняє з посади ректора Університету в порядку, визначеному Законом України «Про вищу освіту» та цим Статутом, та здійснює інші повноваження, передбачені законодавством.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що посада ректора ВНЗ є виборною, заміщується шляхом проведення виборів у порядку, передбаченому у ст. 42 Закону № 1556-VII, і затвердження кандидатури ректора, обраного на таку посаду на постійній основі, суб'єктом влади, в управлінні якого перебуває відповідний ВНЗ.

Водночас, жодною нормою чинного законодавства, зокрема Конституцією України, КЗпП України, Законом «Про вищу освіту», а також Статутом Університету не регламентовано жодних обмежень щодо можливості компетентного суб'єкта влади, якому доручено управління відповідним ВНЗ, з метою забезпечення належного функціонування та діяльності ВНЗ, тимчасово, до обрання кандидатури ректора ВНЗ в порядку ст. 42 Закону № 1556-VII, призначати на вакантну посаду виконуючого обов'язки, зокрема іншу особу, яка не є працівником цього ВНЗ.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що станом на 30.12.2014р., уповноваженим суб'єктом влади, до управління якого належить Національний університет державної податкової служби України ( далі - Університет ) була Державна фіскальна служба України ( далі - ДФС України ), на яку, згідно з пп. 84 п. 4 Положення № 236, й покладалась організація науково-технічної діяльності Університету, тобто забезпечення його належного функціонування, безперервної роботи та виконання статутних завдань як ВНЗ, та до повноважень якої, у відповідності до п. 9 Положення № 236, належало прийняття наказів організаційно-розпорядчого характеру, організація і контроль за їх виконанням.

Наказом ДФС України від 30.12.2014 р. № 2198-о «Про призначення ОСОБА_2» доктора економічних наук, професора ОСОБА_2 було призначено на посаду виконуючого обов'язки ректора Університету до заміщення в установленому порядку вакантної посади ректора цього ж Університету, що прямо передбачено в самому наказі / Т. 2 а.с. 90 / та вказує саме на тимчасове виконання ОСОБА_2 обов'язків за вказаною посадою, а отже, жодним чином не суперечить і не перешкоджає проведенню виборів ректора цього ВНЗ у порядку, визначеному законодавством, а саме ст. 42 Закону № 1556-VII, та Статутом Університету.

При цьому, доводи позивача про те, що у Роз'ясненні Державного комітету Ради Міністрів СРСР від 29.12.1965 р. № 30/39 та листі Міністерства освіти і науки України від 06.06.2013 р. № 04-24812551, які на його думку, є нормативно-правовими актами, закріплено, що призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посадою не допускається, колегія суддів вважає не обґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Так, нормативно-правовий акт - це офіційний правовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом у визначеній формі і за встановленою процедурою, який регулює суспільні відносини, містить норми права та є обов'язковим до виконання.

Однак, зазначене роз'яснення та лист мають суто рекомендаційний характер, містять окремі ситуаційні тлумачення, надані відповідними суб'єктами влади, не є обов'язковими до виконання та, відповідно, не регламентують норм права і в жодному разі не можуть бути віднесені до нормативно-правових актів.

Посилання позивача на те, що вказаний вище наказ ДФС України від 30.12.2014 р. № 2198-о «Про призначення ОСОБА_2» суперечить приписам ст. 42 Закону України «Про вищу освіту», апеляційний суд вважає голослівними та надуманими, оскільки, як відзначалось вище, у вказаній правовій нормі не міститься заборони щодо можливості тимчасового заміщення вакантної посади ректора ВНЗ іншою особою шляхом призначення її виконуючим обов'язки ректора до проведення виборів ректора.

Твердження позивача про те, що призначаючи ОСОБА_2 в.о. ректора Університету ДФС України не було дотримано вимоги ст. 24 КЗпП України, не відповідають дійсності, оскільки, як було встановлено вище, функції з управління Університетом станом на час виникнення спірних правовідносин було покладено саме на ДФС України, а представником Університету в судовому засіданні було підтверджено, що Університет не заперечував проти тимчасового призначення кандидатури ОСОБА_2 на посаду в.о. ректора.

Тож, належні та необхідні правові підстави вважати, що приймаючи такий наказ ДФС України порушило вимоги ст. 24 КзпП України, у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що зазначений наказ від 30.12.2014 р. №2198-о було прийнято компетентним суб'єктом влади - ДФС України, на підставі та у межах наданих йому повноважень і у відповідності з вимогами чинного законодавства, зокрема ст. 19 Конституції України, Закону № 1556-VII та Положення № 236, а отже, в даному випадку відсутні жодні правові підстави для визнання його протиправним і скасування та, відповідно, для задоволення адміністративного в цій частині позовних вимог.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправними дій Державної фіскальної служби України щодо видання наказів від 20.11.2014 р. №316 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132», від 27.11.2014р. № 336 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132» та від 15.12.2014 р. №369 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132» колегія суддів зазначає наступне.

Зазначені оскаржувані накази були прийняті ДФС України з питань щодо перенесення дати виборів ректора Університету.

Разом з тим, у пп. 84 п. 4 та п.9 Положення № 236 закріплено повноваження ДФС України організовувати науково-технічну діяльність Університету та приймати відповідні накази організаційно-розпорядчого характеру.

При цьому, ані чинним законодавством, ані Статутом Університету не обмежено коло питань, з яких ДФС України може приймати такі накази та/або не заборонено прийняття наказів щодо визначення чи перенесення дати виборів ректора ВНЗ.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржувані накази від 20.11.2014 р. № 316, від 27.11.2014 р. № 336, від 15.12.2014 р. № 369 ДФС України діяла на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, зокрема ст. 19 Конституції України, пп. 84 п. 4 та п. 9 Положення № 236.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем у межах даного адміністративного позову оскаржуються не безпосередньо самі накази ДФС України від 20.11.2014 р. № 316, від 27.11.2014 р. № 336, від 15.12.2014 р. № 369, а дії відповідача-1 щодо їх прийняття, правомірність яких встановлена судовою колегією вище, що з урахуванням зазначених обставин та наведених правових норм, переконує суд у відсутності правових підстав для застосування положень ч. 2 ст. 11 КАС України та виходу за межі позовних вимог.

Крім того, колегія суддів відзначає й те, що оскаржувані накази від 20.11.2014 р. № 316, від 27.11.2014 р. № 336 на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, тобто 10.04.2015 р., та станом на день ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної постанови у цій справі наказом ДФС України від 15.12.2014 р. № 369 були визнані такими, що втратили чинність.

При цьому, доводи позивача щодо протиправності дій ДФС України при прийнятті оскаржуваних наказів від 20.11.2014 р. № 316, від 27.11.2014 р. № 336, від 15.12.2014 р. № 369 не ґрунтуються на жодних законодавчих нормах, не підтверджуються будь-якими належними і допустимими, у розумінні ст. 70 КАС України, доказами та є голослівними.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправними дій Державної фіскальної служби України щодо видання наказів від 20.11.2014 р. №316 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132», від 27.11.2014р. № 336 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132» та від 15.12.2014 р. №369 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132».

Перевіряючи правильність рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства освіти і науки України від 20.02.2015 № 194 «Деякі питання організації конкурсів на зайняття посад керівників вищих навчальних закладів» в частині щодо Національного університету державної податкової служби України апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Так, судова колегія встановила, що 04.02.2015 р., на підставі постанови КМУ № 87-р «Про передачу цілісних майнових комплексів навчальних закладів та державної установи до сфери управління Міністерства освіти і науки» Національний університет державної податкової служби України було передано з управління ДФС України до сфери управління МОН України.

Станом на 20.02.2015 р. акт приймання-передачі Університету складений не був і МОН України фактично не набуло права управління зазначеним ВНЗ.

У зв'язку з цим 20.02.2015 р. МОН України було видано наказ № 194 «Деякі питання організації конкурсів на зайняття посад керівників вищих навчальних закладів», яким припинено заходи з організації конкурсів на заміщення посад керівників вищих навчальних закладів, зазначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 04.02.2015 р. № 87-р, де конкурс було оголошено, але вибори керівника вищого навчального закладу не відбулись.

Разом з тим, з вищенаведених правових норм, зокрема п. 8 Положення № 630, вбачається, що МОН України в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, постанов Верховної Ради України та актів Президента України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує та контролює їх виконання, і жодним нормативно-правовим актом не визначено вичерпного переліку питань, з яких МОН України може приймати такі накази.

При цьому, у відповідності до положень Статуту Університету оголошення конкурсу на заміщення вакантної посади ректора та затвердження його кандидатури повинно здійснюватися відповідним суб'єктом владних повноважень, в управлінні якого перебуває цей ВНЗ.

Однак, згідно з п. 10-1 Положення № 1482, право такого управління виникає лише з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі об'єкта, а отже, у МОН України на момент прийняття оскаржуваного наказу від 20.02.2015 р. № 194 не виникло і належних та необхідних правових підстав для проведення конкурсу та затвердження обраної кандидатури ректора у відповівдача-2 на цей час не було.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ від 20.02.2015 р. № 194 «Деякі питання організації конкурсів на зайняття посад керівників вищих навчальних закладів» в частині щодо Національного університету державної податкової служби України був прийнятий МОН України на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених законодавством, зокрема ст. 19 Конституції України п. 8 Положення № 630 та п. 10-1 Положення № 1482.

Більш того, апеляційний суд відзначає, що станом на день ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення наказом МОН України від 13.08.2015 р. № 366-К «Про оголошення конкурсу на заміщення посади ректора Національного університету державної податкової служби України» вже було призначено вибори ректора Університету на 12.11.2015 р., а оскаржуваний наказ від 20.02.2015 № 194 фактично втратив чинність.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у цій справі у їх сукупності, у відповідності до вимог ст. 86 КАС України, та перевіряючи оскаржуване рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних скарг, згідно з ч. 1 ст. 195 КАС України, тобто лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні жодні правові підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині, а судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, судова колегія вважає за необхідне апеляційні скарги виконуючого обов'язки ректора Національного університету державної податкової служби України ОСОБА_2 і Державної фіскальної служби України задовольнити частково, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги виконуючого обов'язки ректора Національного університету державної податкової служби України ОСОБА_2 і Державної фіскальної служби України - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року в частині задоволення позовних вимог - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову в частині позовних про визнання протиправним та скасування наказу Державної фіскальної служби України від 30.12.2014 р. №2198-о «Про призначення ОСОБА_2», визнання протиправними дій Державної фіскальної служби України щодо видання наказів від 20.11.2014 р. № 316 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132», від 27.11.2014 р. № 336 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132» та від 15.12.2014 р. № 369 «Про внесення змін до наказу ДФС від 15.09.2014 №132», визнання протиправним та скасування наказу Міністерства освіти і науки України від 20.02.2015 р. № 194 «Деякі питання організації конкурсів на зайняття посад керівників вищих навчальних закладів» в частині, що стосується Національного університету державної податкової служби України вимог - відмовити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року в частині про відмову в задоволенні позовних вимог та в частині закриття провадження у справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 11.12.2015 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.