Справа № 812/642/15
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Басова Н.М.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року справа №812/642/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника відповідача Колотова Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 р. у справі № 812/642/15 (головуючий І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області третя особа Начальник Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області Савельєв Ігор Вікторович про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Золкіна Є.С.(далі позивач) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі відповідач, апелянт, ГУ ДСНС України у Луганській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: начальник Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області Савельєв Ігор Вікторович, - про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 21.04.2015 №108св (по особовому складу) "Про кадрові питання" в частині виведення із розпорядження начальника головного управління з 21 квітня 2015 року, виключення з кадрів ДСНС України та звільнення зі служби цивільного захисту за пунктом 176 підпунктом 6 Положення (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу) старшого лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_3.

- поновлено старшого лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_3 на службі цивільного захисту з 22 квітня 2015 року.

- зобов'язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області виплатити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов'язків з 22 квітня 2015 року по 23 жовтня 2015 року у розмірі 13 146,36грн. (тринадцять тисяч сто сорок шість гривень 36коп.) з урахуванням належних відрахувань.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 -відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того,що згідно з ч.3 ст.184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відносини щодо проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту не є трудовими і всі питання по звільненню підлягають вирішенню відповідно до Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, а не згідно норм Кодексу законів про працю України. Тобто, звільнення позивача з посади не є припиненням з ним трудового договору, а тому твердження позивача про незаконність оскаржуваного наказу з підстав невиконання заборони на звільнення вагітних жінок на увагу не заслуговує.

Крім того, апелянт зауважив, що наказ ГУ ДСНС України у Луганській області від 21.04.2015 року №108св, яким ОСОБА_3 було звільнено зі служби за систематичне невиконання умов контракту є правомірним та прийнятий у межах передбаченим діючим законодавством.

Представник апелянта у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином. При таких обставинах колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилась.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі Головне управління ДСНС України у Луганській області оскаржує рішення суду в частині задоволення позовних вимог про скасування наказу від 21.04.2015 №108св, про звільнення зі служби цивільного захисту, поновлення на службі, зобов'язання відповідача виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, то саме в цій частині переглядається рішення суду першої інстанції.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до контракту з 12.03.2007 проходила службу в МНС України, останнє місце служби Головне управління ДСНС України у Луганській області, у званні старшого лейтенанта служби цивільного захисту (а.с.20).

Відповідач зареєстрований як юридична особа, є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та військового характеру у Луганській області (а.с.90-95).

Наказом ГУ ДСНС України у Луганській області від 09.12.2014 №71св відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593 (далі - Положення), на виконання наказів Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 28.10.2014 № 603 "Про переведення штату апарату ГУ ДСНС України у Луганській області", № 604 "Про переведення штатів підрозділів ГУ ДСНС України у Луганській області", з метою комплектування штату апарату і підрозділів ГУ ДСНС України у Луганській області у зв'язку з передислокацією підрозділів і особового складу, старшого лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_3, інспектора 3 державної пожежно-рятувальної частини (м. Луганськ) Головного управління вважати такою, що з 09.12.2014 приступила до виконання службових обов'язків після відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, з одночасним зарахуванням у розпорядження начальника Головного управління (а.с.10).

Наказом Державної служби з надзвичайних ситуацій від 09.10.2014 № 566, у зв'язку із зміною адміністративно-територіального устрою Луганської області місцем дислокації відповідача визначено м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, 1-Б (а.с.89).

14.04.2015 уповноваженими особами відповідача був складений акт про невихід позивача на службу 14.04.2015 (а.с.64).

15.04.2015 відповідачем був виданий наказ № 111-но "Про проведення службового розслідування" з метою з'ясування причин невиходу на службу позивача 14.04.2015 року (а.с.66).

15.04.2015 ОСОБА_3 були власноручно написані пояснення, в яких зазначено про відсутність на робочому місці 14.04.2015 у зв'язку з тим, що проходила обов'язковий медичний огляд у зв'язку з вагітністю у м.Харкові, де вона зареєстрована як особа-переселенець (а.с.65).

15.04.2015 відповідачем складено акт про неможливість ознайомлення позивача з наказом про проведення службового розслідування у зв'язку з відсутністю останньої на робочому місці (а.с.67).

16.04.2015 відповідачем був складений акт, затверджений керівником установи. У висновках акту факт невиходу позивача на службу 14.04.2015 визнаний грубим дисциплінарним порушенням, за яке остання заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності (а.с.68).

16.04.2015 відповідачем складений акт про неможливість особистого ознайомлення позивача з матеріалами та висновками службового розслідування (а.с.69).

Відповідачем 16.04.2015 був прийнятий наказ № 23св про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (а.с.70).

16.04.2015 за результатами службового розслідування уповноваженими особами відповідача був складений акт, затверджений керівником установи. У висновках акту факт невиходу позивача на службу 16.04.2015 визнано грубим дисциплінарним порушенням, за яке остання заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності (а.с.77).

16.04.2015 відповідачем складений акт про неможливість особистого ознайомлення позивача з матеріалами та висновками службового розслідування (а.с.78).

17.04.2015 начальником Головного управління ДСНС у Луганській області був прийнятий наказ № 24св про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани (а.с.79).

Приймаючи до уваги фактичну відсутність позивача на службі 16.04.2015 без поважних причин та неможливість ознайомити її з призначенням, проведенням, та висновками службового розслідування, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності та наявності підстав для накладення стягнення.

За аналогічною процедурою було проведено і службове розслідування за фактом невиходу на службу позивача 17.04.2015 року, як наслідок були складені відповідні акти від 17.04.2015 та наказ ГУ ДСНС України у Луганській області №115-но від 17.04.2015 про проведення службового розслідування (а.с.81-87).

17.04.2015 за результатами службового розслідування уповноваженими особами відповідача був складений акт, затверджений керівником установи. У висновках акту факт невиходу позивача на службу 17.04.2015 також визнано грубим дисциплінарним порушенням, за яке остання заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності (а.с.86).

Приймаючи до уваги фактичну відсутність позивача на службі 17.04.2015 без поважних причин та неможливість ознайомити її з призначенням, проведенням, та висновками службового розслідування, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування.

21.04.2015 року ГУ ДСНС України у Луганській області видано наказ №108св про кадрові питання, яким було звільнено ОСОБА_3 зі служби.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Статуту службова дисципліна - бездоганне та неухильне виконання особами рядового і начальницького складу службових обов'язків, установлених Кодексом цивільного захисту України, цим Статутом, іншими нормативно-правовими актами та контрактом про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту (далі - контракт).

Згідно пунктом 8 Статуту порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння або бездіяльність особи рядового чи начальницького складу, спрямоване на недодержання вимог Присяги, зокрема на невиконання або неналежне виконання службових обов'язків, перевищення прав, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту, чи вчинення інших дій, що ганьблять або дискредитують особу як представника служби цивільного захисту.

Відповідно до п.п.4 пункту 68 Статуту на осіб рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни може бути звільнення зі служби у зв'язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції який зазначив, що Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу жодним чином не закріплені права вагітних жінок, в тому числі умови їх звільнення, тому в частині необхідно застосовувати загальні норми трудового законодавства.

Згідно з ч.3 ст.184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Відповідно до п.1 ст.3 Кодексу цивільного захисту України правовою основою цивільного захисту є Конституція України, цей Кодекс, інші закони України, а також акти Президента України та Кабінету Міністрів України.

Таким чином, вказаною нормою права, які при даних правовідносинах має статус спеціальної, прямо передбачено, що правовою основою є інші закони України, яким і є Кодекс законів про працю України. Внаслідок чого, як відповідач по справі, так і суд, застосовуючи принцип законності при даних спірних правовідносинах, зобов'язані застосовувати норми КЗпП України, у разі не врегулювання відомчими підзаконними нормативними актами таких правовідносин.

Оскільки позивач перебувала у стані вагітності на день звільнення, довела до відома про свій стан відповідача у своїх письмових поясненнях від 15.04.2015 і це зафіксовано у акті про результати службового розслідування від 16.04.2015 та наказі ГУ ДСНС України у Луганській області №23св від 16.04.2015 (а.с.18,65,68,70), суд приходить до висновку про те, що звільнення ОСОБА_3 проведено з порушенням вказаного закону.

В матеріалах справи є довідка №39 від 27.06.2015, видана комунальним закладом охорони здоров'я "Харківський міський пологовий будинок №3", на підставі якої суд і приходить до висновку про те, що саме на час звільнення позивач перебувала у стані вагітності (а.с.18). Підстав для сумнівів у достовірності вказаної довідки у суду не виникає, оскільки згідно відповіді на судовий запит головного лікаря вказаного медичного закладу від 01.09.2015 №03/445, позивач з 09.06.2015 перебуває на диспансерному обліку по вагітності в філії жіночої консультації КЗОЗ "Харківський міський пологовий будинок №3 (а.с.125).

В ухвалі Верховного Суду України від 11.11.2009 у справі № 6-15304вов09, зазначено, що наявність вагітності на час звільнення є підставою для поновлення на роботі, а несвоєчасне повідомлення працівницею роботодавця про свою вагітність не впливає на застосування гарантій, передбачених Кодексом законів про працю.

Згідно з абзацом 2 ч.1 ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В абзаці 3 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України" від 06.03.2008 №2 роз'яснено, що в адміністративних справах щодо визнання незаконним рішення про звільнення з посад позовними вимогами є скасування правових актів індивідуальної дії та поновлення на посаді.

Крім цього, в абзаці 10 пп.10.2 п.10 постанови Пленуму цього ж суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 №7 роз'яснено, що задовольняючи позовні вимоги про поновлення на публічній службі, суд повинен визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень повністю або частково та скасувати акт індивідуальної дії повністю або ту його частину, яка стосується позивача, з моменту прийняття акта та обов'язково вказати дату, з якої особу поновлено на посаді.

Вищезазначені обставини повністю спростовують доводи апелянта щодо правомірності прийняття наказу № наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 21.04.2015 №108св.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 21.04.2015 №108св, поновлення на службі є законним та обґрунтованими і підлягають задоволенню в тій частині, що стосуються безпосередньо позивача.

Крім того, колегія суддів має зазначити, що поновлення на службі позивача тягне за собою зобов'язання відповідача виплатити їй грошове забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено зі служби цивільного захисту з 21 квітня 2015 року (а.с.88).

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу, які проходять службу в органах і підрозділах цивільного захисту, регулюється Інструкцією про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженої Наказом МНС 10.06.2008 N447, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.07.2008 р. за N612/15303, (яка діяла на час звільнення позивача зі служби).

Пунктом 1.3. вказаної Інструкції передбачено, що до грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 1.9. Інструкції зазначено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день перебування на службі визначається шляхом поділу суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

В пункті 13.4. Інструкції вказано, що особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів управління (підрозділів), а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення необґрунтованим, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що враховуючи встановлену в даному провадженні протиправність звільнення позивача зі служби, вимога про стягнення на її користь грошового забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов'язків по день фактичного поновлення підлягає задоволенню.

Згідно довідок ГУ ДСНС України у Луганській області від 10.08.2015 б/н, за лютий та березень 2015 року позивачу нараховувалось по 2167,00 грн. щомісячно. Середньоденне грошове утримання становить 72,23 грн. (а.с.101,102). Розрахунок при звільненні позивачу проведений по 21.04.2015 включно, що також підтверджується довідкою ГУ ДСНС України у Луганській області від 23.10.2015 №01-3842/11 (а.с.173).

Позивач підлягає поновленню на службі з 22.04.2015, а тому період стягнення становить з 22.04.2015 по 23.10.2015 (день винесення судового рішення). Розмір стягнення складається 13 146,36 грн.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянтом по справі не доведено правомірність оскаржуваного наказу від 17.04.2015 № 108св.

У зв'язку з викладеним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційноїскарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали складений 14 грудня 2015 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 р. у справі № 812/642/15 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 р. у справі № 812/642/15-залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів після його складення в повному обсязі.

Колегія суддів : О.О.Шишов

І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов