Справа № 813/8164/14
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 р. Справа № 876/1413/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р. по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та вимог,-

встановив:

28.11.2014 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та вимог.

В обґрунтування вимог позовної заяви фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначає, що 01.08.2014 року ним отримано рішеня про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_1 від 02 липня 2014 р ( далі - рішення). В даному рішенні зазначається, що позивачем порушено п. 4.10 Порядку формування та подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, абз. 2, 3 ч. 1 п. 1, пп. 4 п. 2 ч. 1 ст. 4, пп. 1 п. 2 ст. 6, п. 2 ч.1 ст. 7, п.11 ст.8, ст.9 Закону України від 08.07.2010 р. №2462 Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач зазначає, що оспорюване рішення прийняте на підставі акта перевірки №1204/1702/НОМЕР_2 від 19.06.2014 р. За наслідками цієї перевірки позивачу донараховано 37782,54 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на підставі п. 3 частини 11 статті 25 Закону України від 08.07.2010 р. №2462 Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування застосовано штрафні санкції на суму 5667,38 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вважає, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 02 липня 2014 року, вимоги про сплату боргу по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 19.06.2014 року за №Ф-89631702 та від 18.10.2014 року за №Ф-3291-25 є незаконними, оскільки перевірка проводилася за період 2011-2013 роки, тобто протягом періоду впродовж якого у податкового органу не було правових підстав для здійснення такого роду перевірок, оскільки лише після набрання чинності Законом України Про внесення змін до ПК України у звязку з проведенням адміністративної реформи від 04.07.2013 року № 404-VII його було наділено повноваженнями адміністрування єдиного внеску і відповідно контролю за його нарахуванням і сплатою.

Позивач також наголошує на тому, що при винесенні вимоги про сплату боргу з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, податковий орган не зазначив жодного посилання на акт перевірки, облікової картки чи інших документів на підставі яких проводились нарахування. Таким чином, винесені позивачу вимоги про сплату боргу, примусили його звернутися до суду за захистом свої прав.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р. позов задоволено повністю

Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області по проведенню перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1.

Визнано протиправними та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_1 від 02.07.2014 року, вимогу від 19.06.2014 року № Ф-89631702, та вимогу від 18.10.2014 року № Ф-3291-25 винесені Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Державна податкова інспекція у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в органах державної влади Департаментом економічної політики та ресурсів Львівської міської ради народних депутатів, отримав свідоцтво про державну реєстрацію за №0010184 від 21.06.2004 року, ідентифікаційний код субєкта господарювання:НОМЕР_2. Взято на податковий облік 21.06.2004 року ДПІ у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області. Місцезнаходження субєкта господарювання: м.Львів, вул.Балтійська, 21/32.

Згідно з реєстраційними даними, видами господарської діяльності субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 визначено: виробництво плит, листів, труб, профілів із пластмас; виробництво тари з пластмас; виробництво інших виробів з пластмас; оптова торгівля іншими машинами й устаткуваннями; неспеціалізована оптова торгівля; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.

Із матеріалів справи слідує, що на підставі п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року, відповідно до направлення від 22 травня 2014 року за № 558 та Наказу № 392 від 12.05.14 року, виданого ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської ГУ Міндоходів у Львівській області та плану - графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання, головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_2 проведена виїзна планова документальна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт від 19.06.2014 року №1204/1702/НОМЕР_2 (далі - акт перевірки), яким податковий орган зафіксував порушення позивачем : п.4.10 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, абз. 2,3 ч.1 п. 1, пп. 4 п.2 ч.1 ст. 4, пп. 1. п. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, ст. 9 Законом України від 8 липня 2010 року №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (із змінами і доповненнями) в частині необчислення та несплати до бюджету єдиного соціального внеску за 2011року в сумі 37 782,54 грн.

19.06.2013 року Державною податковою інспекцією у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області виставлено ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-89631702, якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 37 782,54 грн.

02.07.2014 року на підставі зазначеного акта перевірки начальником ДПІ у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області ОСОБА_3 винесено рішення № про застосовання штрафних санкцій в розмірі 5 667,38 грн за несплату донарахованого територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не сплаченого єдиного внеску.

Позивач 08.08.2014 року звернувся зі скаргою до податкового органу на рішення № від 02.07.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 5 667,38 грн.

Головним управлінням Міндоходів у Львівській області за результатами розгляду скарги прийнято рішення від 21.08.2014 року №20168/10/13-01-10-08-05/1287, яким залишено скаргу позивача без задоволення.

03.09.2014 року позивач звернувся зі повторною скаргою до Державної фіскальної служби України на рішення № від 02.07.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 5 667,38 грн. та на рішення про результати розгляду первинної скарги.

Державною фіскальною службою України за результатами розгляду скарги прийнято рішення від 29.09.2014 року № 1881/9/99-99-10-01-07-15, яким рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та рішенням про результати розгляду первинної скарги від 02.07.2014 року № та рішення про результати розгляду первинної скарги залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Також судом встановлено, що податковим органом було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.10.2014 року №Ф-3291-25 в якій повідомлялося, що станом на 31.10.2014 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені становить 29 975,88 грн., в тому числі 22 308,50 грн. недоїмки та 5 667,38 грн. штрафу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд першої інстанції вірно керувався наступними нормативно-правовими актами.

Так, 04.07.2013 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи (набрав чинності 11.08.2013 року)

Пунктом 5 Прикінцевих положень даного Закону встановлено, що суми єдиного внеску, які надійшли на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду України, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах для зарахування таких сум, підлягають перерахуванню на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах.

До прийняття вказаних змін порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску контролювався територіальними органами Пенсійноо фонду України.

Беручи до уваги вищенаведений Закон, колегія суддів враховує ст.58 Конституції України, відповідно до якої, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, та вважає, що в даному випадку суд першої інстанції вірно виходив з того, що перевіряти нарахування і сплату єдиного соціального внеску за 2011 рік мав право тільки Пенсійний фонд України, яким і було передано дані про стан розрахунків по ЄСВ на момент приймання справ платників єдиного соціального внеску ДПІ у Франківському р-ні м. Львова до 1 вересня 2013 року.

Як наслідок, суд апеляційної інстанції констатує той факт, що у податкового органу були відсутні повноваження на проведення перевірки та донарахування недоїмки, штрафу позивачу за вказаний період 2011 р.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 р. № 2464-VІ (далі Закон № 2464), єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 6 ч.1 ст. 1 Закону № 2464, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

В силу до п. 7 ч.1 ст. 13 Закону № 2464, органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Відповідно до п. 6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. № 455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 р. за № 1622/24154 (далі Інструкція № 455, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин), органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до органу доходів і зборів та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами - підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого єдиного внеску.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога надсилається:

платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками.

Згідно п.6.4 Інструкції № 455, вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату недоїмки за формою згідно з додатком 6.

При формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги та внесення даних до відповідного реєстру вимога передається працівнику, на якого покладено обов'язок з ведення діловодства та архівного зберігання документів, для надіслання (вручення) її платнику. При цьому корінець вимоги залишається у органі доходів і зборів.

Вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі або відокремленому підрозділу, якщо її передано службовій особі такого платника під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Якщо платник на день надсилання йому органом доходів і зборів вимоги не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), вимога вважається належним чином врученою навіть у разі її повернення як такої, що не знайшла адресата.

У разі коли неможливо вручити платнику єдиного внеску вимогу поштою в зв'язку з відсутністю його за місцезнаходженням (відсутністю службових осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб платника єдиного внеску прийняти вимогу, вимога вважається врученою платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Після вручення (отримання інформації про вручення) вимоги платнику працівник, на якого покладено обов'язки з ведення діловодства та архівне зберігання документів, підшиває корінець такої вимоги з відміткою про вручення до справи платника та: якщо вимога органу доходів і зборів скасовується чи змінюється судом (господарським судом), то підшиває примірник (копію) рішення суду (господарського суду) до справи платника поряд з корінцем від вимоги, щодо якого відбувся судовий розгляд; у разі списання недоїмки у випадках, визначених статтею 25 Закону, - копію рішення про списання.

В силу п. 6.9 Інструкції, якщо протягом наступного базового звітного періоду платник наростив суми боргу, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження вимога подається до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України тільки на суму зростання боргу.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суми боргу, зазначені у вимозі, що подана до органу державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської служби України, то орган доходів і зборів подає до відповідного підрозділу повідомлення про сплату боргу за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції.

Враховуючи встановлені обставини справи, та вірно надану юридичну оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів погоджується з переконанням суду першої інстанції про безпідставне та необґрунтоване винесення податковим органом двох вимог - від 19.06.2014 року № Ф-99631702 та від 18.10.2014 року №Ф-3291-25 на одну недоїмку, а також зазначення у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 18.10.2014 року №Ф-3291-25, що станом на 31.10.2014 року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені становить 29 975,88 грн., в тому числі 22 308,50 грн. недоїмки та 5 667,38 грн. штрафу, оскільки таким чином відповідач зазначає про заборгованість платника наперід. Крім цього у вказаній вимозі від 18.10.2014 року №Ф-3291-25 відповідачем не зазначено на підставі чого така сформована, що є порушенням Інструкції № 455.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, щозгідно акта перевірки (стор.18) головний державний ревізор-інспектор ОСОБА_2 зазначає, що позивачем 10.02.2014 року за № до податкового органу подано нову звітну декларацію про майновий стан та доходи за 2011 року та задекларовано загальну суму оподаткованого доходу, отриманого від провадження господарської діяльності в розмірі 7 222 305,72 грн., без врахування ПДВ.

Однак, судом встановлено, що позивачем жодних первинних документів за 2011 -2012 роки для визначення чистого доходу не предявлялися, а сума чистого доходу на який нараховувався єдинний внесок у 2011 році становила 173 335,00 грн.

Слід зазначити, що відповідачем не надано на розгляд суду жодних належних та допустимих доказів подання змін до податкової звітності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та отримання позивачем від його господарської діяльності доходу (прибутку), який у зв`язку з переходом з 01.07.2012 року на загальну систему оподаткування підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та є базою нарахування єдиного внеску за 2011 - 2013 роки.

Як наслідок, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного переконання про підставність та обґрунтованість позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, а тому такі підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 р. по справі № 813/8164/14 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_4

Ухвала складена в повному обсязі 08.12.2015 року.