Справа № 813/1610/15
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року Справа № 813/1610/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представників:

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Візовий Сервіс Центр» до Начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів ОСОБА_4, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків,

в с т а н о в и в:

Позивач - Приватне підприємство «Візовий Сервіс Центр» (надалі позивач, ПП «Візовий Сервіс Центр») звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів ОСОБА_4 (надалі відповідач-1), Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (надалі - відповідач-2, СДПІ з ОВП у м. Львові), в якому просить:

- визнати протиправним Рішення начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 02.03.15р. №01/2997/25-00/175 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків;

- визнати протиправними дії начальника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів ОСОБА_4 по стягненню коштів з ПП Візовий Сервіс Центр у рахунок погашення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржуване рішення і дії керівника податкового органу по стягненню коштів з рахунку позивача є протиправними. Зазначив, що передбачені у пункті 32 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України підстави для ухвалення рішення і стягнення коштів з позивача відсутні. ПП «Візовий Сервіс Центр» самостійно визначено у податковій декларації податкові зобов'язання по податку на прибуток підприємств та сплачено їх у повному обсязі. На день прийняття оскаржуваного рішення у позивача були помилково та надміру сплачені до бюджету грошові зобов'язання, що виключало можливість прийняття рішення на підставі вказаних вище положень Податкового кодексу України.

Крім цього, СДПІ з ОВП у м. Львові 13.11.14р. протиправно сформовано та направлено ПП «Візовий Сервіс Центр» податкову вимогу № 72-25. Постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі від 25.02.15р. №813/8205/14 зазначена податкова вимога визнана судом протиправною та скасована. Незважаючи на те, що податкова вимога скасована судом, відповідачем-1 02.03.15р. винесено рішення про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків. Позивач вважає, що визначена у податковій вимозі від 13.11.14р. № 72-25 сума грошового зобовязання на момент прийняття оскаржуваного рішення не підлягала стягненню.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів щодо задоволення адміністративного позову заперечив. Подав письмові заперечення зміст яких полягає у наступному. Податковий борг ПП «Візовий Сервіс Центр» виник в зв'язку із несплатою задекларованих у податковій декларації № НОМЕР_1 від 28.02.14р. податкових зобовязань з авансових внесків по податку на прибуток. Така сума грошових зобовязань позивача була відображена в картці особового рахунку платника податків, внаслідок чого ІС «Податковий блок» в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу. Відповідно до пункту 32 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, податковим органом прийнято рішення від 02.03.15р. №01/2997/25-00/175 про здійснення погашення усієї суми податкового боргу ПП «Візовий Сервіс Центр» шляхом стягнення безготівкових коштів. На підставі вказаного рішення податковим органом інкасовим дорученням від 10.03.15р. № 985/03 списано з рахунку підприємства до бюджету кошти в сумі 6 117 043,09 грн., призначення платежу - авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств. Податкова вимога від 13.11.14р. №72-35 була відкликана після списання до бюджету коштів з рахунку ПП «Візовий Сервіс Центр». Відповідач також зазначив, що на момент прийняття рішення від 02.03.15р. № 01/2997/25-00/175 постанова Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.15р. у справі .№813/8205/14 не набрала законної сили.

З цих підстав просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ПП «Візовий Сервіс Центр» подано декларацію з податку на прибуток приватних підприємств від 28.02.14р. № НОМЕР_1.

Згідно з цією декларацією податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню (код рядка 11 податкової декларації), було задекларовано позивачем в сумі 11 589 939,00 грн. У податковій декларації (код рядка 23) було також розраховано і задекларовано авансовий внесок, що підлягатиме сплаті щомісячно (починаючи з березня 2014 року) в сумі 965 828,00 грн. Відповідно до положень статті 57 Податкового кодексу України ця сума є узгодженою сумою грошових зобовязань.

Вказана сума авансових внесків щомісячно відображалась у картці особового рахунку позивача за платежем «авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств», код платежу 11024000.

З урахуванням сплачених позивачем у 2014 році та січні-лютому 2015 року авансових внесків, а також нарахованої пені за несвоєчасну сплату таких узгоджених грошових зобовязань, заборгованість позивача станом на 28.02.15р. становила 6117043,09 грн., в тому числі 5710040,65 грн. - недоїмки по авансових внесках з податку на прибуток приватних підприємств та 407002,44 грн. пені.

Відповідно до пункту 32 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України відповідачем-1 прийнято рішення від 02.03.15р № 01/2997/25-00/175 про здійснення погашення усієї суми податкового боргу ПП «Візовий Сервіс Центр» шляхом стягнення безготівкових коштів.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням позивач 01.04.15р. оскаржив його до суду.

Згідно з інкасовим дорученням від 10.03.15р. № 985/03 заборгованість позивача в сумі 6117043,09 грн. списана з рахунку підприємства до бюджету з призначенням платежу - авансові внески з податку на прибуток приватних підприємств.

Судом встановлено, що відповідно до вимог статті 59 Податкового кодексу України, СДПІ з ОВП у м. Львові 13.11.14р. оформлено податкову вимогу від № 72-25, яку надіслано ПП «Візовий Сервіс Центр». Позивачем оскаржено вказану податкову вимогу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.15р. у справі № 813/8205/14 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу СДПІ з ОВП у м. Львові від 13.11.14р. №72-25. Станом на 02.03.15р. таке рішення не набрало законної сили.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що підставою для скасування податкової вимоги відповідача-2 від 13.11.14р. №72-25 було те, що податковим органом протиправно не зараховано в рахунок погашення щомісячних зобовязань по авансових внесках з податку на прибуток приватних підприємств наявної у позивача переплати по податку на прибуток у звязку зі сплатою авансових внесків при виплаті дивідендів. У звязку з цим, суд при розгляді цієї справи дійшов висновку, що податковий орган повинен був враховувати таку переплату, а тому не мав права формувати податкову вимогу та направляти її на адресу позивача.

У звязку з списанням суми заборгованості позивача в дохід державного бюджету, податкова вимога від 13.11.14р. № 72-25 вважається відкликаною з 10.03.15р., згідно з п.п.60.1.1. п.60.1. ст.60 Податкового кодексу України.

При цьому суд зазначає, що як на момент прийняття оскаржуваного рішення від 02.03.15р. № 01/2997/25-00/175 так і на момент списання коштів з рахунку позивача, постанова Львівського окружного адміністративного суду від 25.02.15р. у справі '№813/8205/14 не набрала законної сили, відтак податкова вимога не вважалась відкликаною з підстав, передбачених п.60.5 ст. 60 Податкового кодексу України.

При вирішенні спору суд надає оцінку оскаржуваному рішенню та діям відповідачів саме на момент їх вчинення та прийняття. Зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а також чи дотриманий відповідачами принцип пропорційності.

Пунктом 32 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, встановлено, що до 1 липня 2015 року у випадках, коли податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у встановлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках, здійснюється за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду за умови, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

Рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов'язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи. Рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З системного аналізу наведеної правової норми слідує, що стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за наступних умов:

1) виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку;

2) податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень;

3) відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

Таким чином, зазначена норма закону прямо встановлює право керівника контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків за наявності податкового боргу та лише у разі відсутності зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

Як вже зазначалось вище, за даними картки особового рахунку позивача по авансових внесках з податку на прибуток, станом на день прийняття оскаржуваного рішення розмір самостійно визначеного та не сплаченого грошового зобовязання позивача по даному платежу становив 6 117 043,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПП «Візовий Сервіс Центр» вказує на наявність у нього помилково та надміру сплачених платежів по податку на додану вартість (код платежу 14010100), єдиному соціальному внеску (код платежу 71010000) та податку на прибуток (код платежу 11020500).

Вказана обставина не заперечується відповідачами.

Згідно з пп. 14.1.115 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

За положеннями пп. 14.1.182 Податкового кодексу України помилково сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань;

Відповідно до п.п.43.1, 43.2. п.43 ст. 43 цього Кодексу помилково та/або надміру сплачені грошові зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Підпунктом 43.3.4 п. 43 ст. 43 Податкового кодексу України передбачено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Таким чином, зобовязання держави по поверненню платнику податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань виникає лише після подачі таким платником відповідної заяви.

Позивачем не надано суду доказів подання податковому органу заяви про повернення таких грошових зобовязань. Відтак у податкового органу відсутні зобовязання щодо повернення позивачу помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

Вказані обставини свідчать, що відповідач-1 на момент прийняття оскаржуваного рішення діяв в порядку та в межах повноважень, визначених законодавством, а тому рішення від 02.03.15р. №01/2997/25-00/175 про стягнення з ПП «Візовий Сервіс Центр» коштів у рахунок погашення податкового боргу є законним.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами доведено правомірність вчинення відповідних дій та прийняття оскаржуваного рішення, вимоги позову щодо визнання їх протиправними не відповідають вимогам законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому, суд не дає оцінки доводам позивача щодо протиправності дій відповідача-2 щодо не зарахування чи не відображення в обліку наявної в ПП «Візовий Сервіс Центр» переплати зі сплати авансових внесків по податку на прибуток при виплаті дивідендів, оскільки такі доводи виходять за межі предмету доказування у даній справі.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідачів порушень вимог законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.