Справа № 804/20850/14
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2015 рокусправа № 804/20850/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Фірсік Д.Ю.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2015 р. в справі № 804/20850/14 за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндохоів у Дніпропетровській області (далі ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 22.12.2014 р. про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в загальному розмірі 945681 грн., з яких 630454 грн. основний платіж, 315227 грн. штрафні (фінансові) санкції. Позивач зазначає про безпідставність висновків акту перевірки щодо завищення суми податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Єврокомбуд».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2015 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції, що контрагент-постачальник має стан 7 (до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей), контрагентом не задекларовано податкові зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 630454,11 грн. за липень 2014 р., податкові накладні не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних про імпорт або придбання у третіх осіб товару, що в подальшому проданий позивачу; товарно-транспортні накладні не відповідають формі 1-ТН, в них не визначено фактичні адреси пунктів розвантаження, адреси складських приміщень, відсутні перелік товару, що перевозився, підписи водія про прийняття-здачу товару, не заповнені графи 7-15; не підтверджено рух товару та зберігання, відсутні сертифікати походження та якості товару, відсутні первинні розрахункові документи. Сукупність вказаних обставин, на думку апелянта, свідчить про відсутність підстав вважати, що саме такі товари отримані позивачем.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 29.11.2004 р., включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 33249235, перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області, є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100295330.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс» з питань дотримання податкового законодавства України з податку на додану вартість при документальному підтвердженні господарських відносин придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Єврокомбуд» за липень 2014 р. та подальшої їх реалізації, реальності та повноти відображення в обліку, за результатами якої складено акт № 9717/04-63-22-03/33249235 від 17.12.2014 р. Перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині завищення позивачем за липень 2014 р. суми податкового кредиту у податковій звітності з податку на додану вартість на загальну суму 630454,11 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту та суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, на загальну суму 630454 грн.

За наслідками перевірки ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.12.2014 р. № НОМЕР_1 про збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в загальному розмірі 945681 грн., в тому числі за основним платежем 630454 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 315227 грн.

Також судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс» мало господарські відносини з ТОВ «Єврокомбуд» на підставі договорів № 1280 від 01.07.2014 р., № 1281 від 01.07.2014 р., № 1282 від 01.07.2014 р., № 1283 від 01.07.2014 р., № 1284 від 01.07.2014 р., № 1285 від 01.07.2014 р., № 1286 від 01.07.2014 р., № 1287 від 01.07.2014 р., № 1288 від 01.07.2014 р. на постачання товару.

Виконання умов договорів та фактичне постачання товару (посуду різних торгових марок) суд першої інстанції вважав доведеним належним чином оформленими первинними документами (специфікаціями до договорів, податковими накладними, видатковими накладними). Розрахунки ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс» з ТОВ «Єврокомбуд» за вказаними договорами постачання проводилися у серпні, грудні 2014 р. та січні 2015 р. відповідно до п. 4.1 договорів шляхом банківського переведення грошових коштів на рахунок ТОВ «Єврокомбуд» та у вексельній формі. Транспортування товару суд першої інстанції вважав доведеним товарно-транспортними накладними, за якими перевезення здійснювалось ТОВ «Лізар» за договором № 17у про надання логістичних послуг від 01.09.2008 р., фактичне виконання якого суд першої інстанції вважав підтвердженим наявними в матеріалах справи первинними документами.

Судом першої інстанції здійснений аналіз спірних господарських операцій, внаслідок якого суд першої інстанції дійшов висновку про фактичне підтвердження здійснення спірних господарських операцій та правомірність формування позивачем податкового кредиту за наслідками цих господарських операцій.

Колегія суддів вражає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс» з питань дотримання податкового законодавства України з податку на додану вартість при документальному підтвердженні господарських відносин придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Єврокомбуд» за липень 2014 р. та подальшої їх реалізації, реальності та повноти відображення в обліку, яку оформлено актом від 17.12.2014 р. № 9717/04-63-22-03/33249235, за висновками якої документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки по ланцюгу постачання: ТОВ «Єврокомбуд» (контрагент-постачальник, ) - ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс», встановлена відсутність об'єктів оподаткування податком на додану вартість при придбанні та продажу товарів (послуг), які підпадають під визначення ст.ст. 22, 185,187, 198 Податкового кодексу України; відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків по ланцюгу постачання: ТОВ «Єврокомбуд» (контрагент-постачальник, ) - ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс»; порушення п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині формування ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс» податкового кредиту звітного періоду на підставі податкових накладних, які складені з порушенням встановленого законодавством України порядку та формою і не підтверджені первинними документами (накладними, актами, довідками, товарно-транспортними документами), а також не підтверджені перевіркою ТОВ «Єврокомбуд» (контрагент-постачальник, ), в результаті чого за липень 2014 р. завищено суму податкового кредиту у податковій звітності з податку на додану вартість на загальну суму 630454,11 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту та суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 630454 грн.

За наслідками перевірки ДПІ у Жовтрневому районі м. Дніпропетровська 22.12.2014 р. прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про збільшення ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс» суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в загальному розмірі 945681 грн., в тому числі за основним платежем 630454 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 315227 грн.

Предметом спору є вказане податкове повідомлення-рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між ТОВ «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс» як покупцем та ТОВ «Єврокомбуд» як постачальником укладено договори постачання №№ 1280, 1281, 1282, 1283, 1284, 1285, 1286, 1287, 1288 від 01.07.2014 р., за умовами якого постачальник постачає покупцю посуд різних торгових марок, асортимент, кількість та ціна якого зазначається у специфікаціях; поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно з Інкотермс 2000 (склад покупця); оплата за товар здійснюється шляхом банківського переведення грошових коштів на рахунок постачальника або у вексельній формі (а.с. 117-160 т.1).

Поставка товару у липні 2014 р. підтверджена наявними в матеріалах справи первинними документами: специфікаціями, видатковими накладними, податковими накладними (а.с. 167-255 т. 1, 1-219 т.2).

Оплата придбаних товарів з урахуванням сум податку на додану вартість здійснена позивачем в повному обсязі у серпні, грудні 2014 р. та січні 2015 р. відповідно до п. 4.1 договорів шляхом банківського переведення грошових коштів на рахунок ТОВ «Єврокомбуд» та у вексельній формі (згідно з платіжним дорученням № 236 від 20.08.2014 р. на суму 447414,79 грн., в тому числі податок на додану вартість - 74367,47 грн. (а.с. 232 т.2), актами звірки взаєморозрахунків за період з 01.07.2014 р. по 20.01.2015 р. до договорів постачання № 1280, № 1281, № 1282, № 1283, № 1284, № 1285, № 1286, № 1287, № 1288 від 01.07.2014 р. (а.с. 233-241 т.2) та актами прийому-передачі векселів (а.с. 242-249 т.2).

Транспортування товару від постачальника покупцю здійснювалось ТОВ «Лізар» на підставі укладеного з позивачем договору № 17у про надання логістичних послуг від 01.09.2008 р. (а.с. 59-64 т.1), за умовами пунктів 1.1 та 2.1 якого логістичні послуги - комплекс відшкодувальних робіт/послуг, що виконуються (надаються, організовуються) виконавцем при складуванні, транспортуванні, навантаженні/відвантаженні транспортних засобів чи контейнерів, плануванні та оптимізації логістичного ланцюга та логістичного циклу у відношенні вантажів замовника (вантажів контрагентів замовника) в межах цього договору, а саме: організація та/або виконання виконавцем транспортно-експедиторського обслуговування та термінальної обробки вантажів замовника, в тому числі: перевезення, навантаження/відвантаження, перевалка, зберігання та інше; надання інших відшкодувальних послуг, пов'язаних зі здійсненням логістичних послуг (операцій) у відношенні вантажів замовника (вантажів контрагентів замовника), в тому числі у відповідності з вибраною замовником (контрагентом замовника) умовою поставки вантажу (Інкотермс 2000).

Виконання цього договору та здійснення транспортування та зберігання ТОВ «Лізар» придбаного позивачем товару у ТОВ «Єврокомбуд» підтверджено наявними в матеріалах справи первинними документами: актами надання послуг, актами про прийняття товару на відповідальне зберігання на склад ТОВ «Лізар», що відповідає умовам договору про надання логістичних послуг, а також товарно-транспортними накладними (а.с. 161-166 т.1).

Сума податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включена позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість у липні 2014 року.

Оприбуткування у бухгалтерському обліку господарських операцій з придбання у ТОВ «Єврокомбуд» товарів підтверджено відомостями рахунку 631 за липень 2014 р., про що зазначено в акті перевірки (а.с. 37 т.1).

Використання придбаних товарів у господарській діяльності позивача підтверджено наступним.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 10-11 т.1), до основних видів діяльності позивача належить неспеціалізована оптова торгівля; оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами чищення; оптова торгівля іншими товарами господарського призначення. Відтак, придбання позивачем товару (посуду) у ТОВ «Єврокомбуд» у липні 2014 р. безпосередньо повязано з господарською діяльністю позивача.

Податкові накладні, отримані від ТОВ «Єврокомбуд», позивачем включені до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за липень 2014 р.

Документи, складені за результатами здійснення спірних господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Отримавши податкову накладну, покупець набув право на включення суми податку, вказаній в цій накладній, до складу податкового кредиту.

В даному випадку суми податку у звязку з придбанням товарів підтверджені податковими накладними, а тому такі суми підлягають включенню до складу податкового кредиту.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що спірні господарські операції з придбання позивачем товару у ТОВ «Єврокомбуд» здійснені реально, з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, позивач безперечно має право на податковий кредит.

Матеріалами справи підтверджено фактичне отримання товарів, часткову оплату позивачем як покупцем товарів сум податку на додану вартість в ціні таких товарів постачальнику, тому позивачем сума податку на додану вартість включена до складу податкового кредиту правомірно.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції, що товарно-транспортні накладні не відповідають формі 1-ТН, в них не визначено фактичні адреси пунктів розвантаження, адреси складських приміщень, відсутній перелік товару, що перевозився, підписи водія про прийняття-здачу товару, не заповнені графи 7-15, а також ненадання позивачем документів на підтвердження якості товару колегія суддів вважає необґрунтованими.

Товарно-транспортні накладні визначають взаємовідносини по виконанню перевезень вантажів для обліку транспортної роботи. Оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, певна дефектність товарно-транспортних накладних не може бути підставою для висновку про безтоварність операцій.

Доводи про відсутність сертифікатів якості або інших документів, які підтверджують походження та якість товару, також суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими через те, що вказані документи не є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

В спростування доводів контролюючого органу про відсутність первинних розрахункових документів судом першої інстанції правильно зазначено про не підтвердження належними доказами в розумінні ст. 70 КАС України, яким в даному випадку є акт контролюючого органу про ненадання розрахункових документів, даних тверджень. Більш того, в акті перевірки взагалі відсутні посилання на ненадання до перевірки розрахункових документів.

Крім того, судова колегія зазначає, що нездійснення позивачем розрахунків з постачальником на час формування податкового кредиту не має правового значення для встановлення правомірності формування позивачем податкового кредиту за спірними господарськими операціями, оскільки в силу п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України у позивача виникло право на віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту за датою отримання платником податку товарів, що підтверджено податковими накладними.

В обґрунтування доводів про порушення позивачем податкового законодавства відповідач посилається на те, що контрагент-постачальник має стан 7 (до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей), контрагентом не задекларовано податкові зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 630454,11 грн. за липень 2014 р., податкові накладні не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних про імпорт або придбання у третіх осіб товару, що в подальшому проданий позивачу.

Разом з тим, такі твердження в порушення приписів ч. 2 ст. 71 КАС України не підтверджено належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що контрагент позивача в перевіряємий період мав статус платника податку на додану вартість, до матеріалів справи не надані докази про внесення відомостей про відсутність за місцезнаходженням, про ліквідацію підприємств до ЄДР, а відтак, вказане підприємство мало право видавати позивачу податкові накладні та інші первинні документи на підтвердження факту отримання останнім товару, що надавалися цим підприємством.

Колегія суддів зауважує, що невиконання контрагентом своїх зобов'язань по сплаті податку до бюджету тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Доводи контролюючого органу про не реєстрацію податкових накладних про імпорт або придбання у третіх осіб товару, що в подальшому проданий позивачу, в Єдиному реєстрі податкових накладних взагалі не ґрунтуються на приписах податкового законодавства, оскільки такі податкові накладні ніяким чином не відносяться до спірних господарських операцій.

Доводи представника відповідача щодо додаткового обґрунтування позиції податкового органу колегією суддів не приймаються до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КАС України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Представником апелянта доповнення до апеляційної скарги в письмовому вигляді не викладались та надані в судовому засіданні, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження.

Сукупність досліджених судом апеляційної інстанції доказів дає підстави для висновку, що обставини одержання позивачем економічного ефекту за наслідками придбання товарів не спростовано актом перевірки та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2015 р. в справі № 804/20850/14 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.02.2015 р. в справі № 804/20850/14 за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Інтер Трейдінг плюс» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 08.12.2015 р.

.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко