Справа № 815/1368/14
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Київ К/800/67670/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В, Цвіркуна Ю.І.,

при секретарі Бруй О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2014 року

у справі №815/1368/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотех-термінал» ( надалі - ТОВ «Новотех-термінал»)

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (надалі - ДПІ у Приморському районі м.Одеси)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому поставлено питання про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м.Одеси № від 25.11.2013р.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.04.2014р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2014р., позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судами норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняття нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Новотех-термінал» зазначає, рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, контролюючим органом проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ «Новотех-Термінал» з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні господарських відносин з ТОВ «Ферко» за період грудень 2012р., січень, квітень, травень 2013р., за наслідками якої складено акт від 08.11.2013р. № 2547/15-53-22-3/33139052.

Проведеною перевіркою, на думку податкового органу, зокрема, встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

На підставі висновків зазначеного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.11.2013р., відповідно до якого збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 2073925грн. та за штрафними санкціями 1036963грн.

За результатами адміністративного оскарження зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якими погодилась колегія апеляційного суду, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України,).

Відповідно до підпункту "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до статті 201.10 Податкового Кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Для підтвердження правомірності включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених позивачем у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Дані положення врегульовані ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Виходячи з наведених правових норм, можливо зробити висновок, що вони дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів/робіт/послуг та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Судами також встановлено, що між ТОВ «Новотех-термінал» (покупець) та ТОВ «Ферко» (постачальник) було укладено договір поставки №06123 від 06.12.2012р. щодо придбання соєвих бобів (для технічних потреб), українського походження, врожаю 2012р.

До даного договору були укладені додатки №1 від 06.12.12р., №2 від 14.01.2013р., №3 від 06.02.2012р., №5 від 29.04.2013р., №6 від 06.12.2013р.

За результатами виконання умов договору сторонами було складено відповідні акти приймання-передачі товару, акти підписані з боку сторін уповноваженими особами (директорами) та скріплені печатками підприємств.

Передача товару здійснювалась на умовах СРТ INCOTERMS 2010. Продавець несе витрати по фрахту й перевезенні до пункту призначення, Покупець оплачує страхування вантажу. Ризики переходять в момент доставки вантажу до пункту поставки - Одеський морський торгівельний порт, а саме до ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл».

За додатковою угодою №1 до додатку №6 від 17.05.2013р. позивач повернув товар в кількості 920 т, про що свідчать акт повернення товару.

Також підтвердженням господарської операції придбання товару у ТОВ «Ферко» є підписані відповідні видаткові накладні, сума податку на додану вартість за даними господарськими операціями підтверджена податковими накладними, яка була віднесена до податкового кредиту за грудень 2012р., січень, квітень 2013 року.

Таким чином, перевезення транспортними засобами товару від ТОВ «Ферко» до ТОВ «Новотех-Термінал» не відбувалося, відповідно товарно-транспортні накладні та шляхові листи не оформлювались. Отеж, моментом виконання обов'язку ТОВ «Ферко» щодо передачі товару стало надання товару в розпорядження ТОВ «Новотех-Термінал» за його місцезнаходженням Одеський морський торгівельний порт - ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл».

Після приймання товару ТОВ «Новотех-Термінал», товар був переданий до комісіонера відповідно до умов договору комісії №К12063 від 06.12.2012р., укладеного між ТОВ «Новотех-Термінал» та ТОВ «Вторметекспорт» та додатків до цього договору, про що позивачем було надано відповідні акти прийму-передачі товару на комісію. Відтак, ТОВ «Новотех-Термінал» не вивозив даний товар на свій склад.

Зазначені первинні документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України.

Податковим органом, в свою чергу, не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Відповідно до довідки Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців не має запису про припинення ТОВ «Ферко».

Подальша реалізація товару була здійснена Підприємством «Вторметекспорт» у формі ТОВ згідно укладених контрактів №С2/2013-F від 04.02.2013р., №С9/2013-V від 28.03.2013р., №С18/2013-F від 23.05.2013р. з покупцем-нерезидентом «Black Sea Commodities Ltd» U.A.E. за умовами CPT (Incoterms 2010) - Одеський морський торговельний порт, про що надано митні декларації та фітосанітарні сертифікати. Вантажно-розвантажувальні роботи на судно m«SITHONIA» проводилися із залученням ТОВ «ЗПК Інзерноекспорт» (коносаменти №01, №02, №03).

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що господарські операції позивача з ТОВ «Ферко» здійснювалися в межах звичайної господарської діяльності підприємств, а тому вони є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, які містять усі обов'язкові реквізити та розкривають зміст та обсяг господарських операцій.

Також слід зазначити, що чинним законодавством України не встановлено обов'язку суб'єкта господарювання здійснювати перевірку місцезнаходження контрагентів або сплати податків контрагентами тощо. При невиконання контрагентом своїх обов'язків перед бюджетом не може бути підставою для неможливості формування податкового кредиту на підставі господарських операцій інших суб'єктів господарювання, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому до відповідальності може бути притягнутий лише порушник, яким у даному випадку позивач не є.

Отже, оцінюючі зібрані по справі докази, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення позовних вимог та визнання протиправним й скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун