Справа № 826/13676/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 грудня 2015 року № 826/13676/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс"
до треті особи Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", Національний банк України
провизнання протиправним та скасування рішення оформленого повідомленням № 3269 від 12.06.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", про визнання протиправним та скасування рішення оформленого повідомленням №3269 від 12.06.2015.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2015 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" усунуло недоліки позовної заяви та визначило, що відповідачем по справі має виступати Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2015 було відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 13.10.2015 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Національний банк України.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перевіряючи Договір застави майнових прав №BKJI-2009866/1/S-2 від 30.12.2014 на нікчемність та при винесенні оскаржуваного рішення про нікчемність, відповідач діяв не на підставі та у не межах передбачених законом повноважень, використовуючи повноваження не з метою, з якою це повноваження надано. При цьому позивач посилається на те, що правова природа застави полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, а отже оскільки договори застави є способом забезпечення зобов'язань за кредитними договорами, такі договори, в тому числі договорів застави майнових прав № BKJI-2009866/1/S-2 від 30.12.2014 відповідно до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не підлягає перевірці на нікчемність.

Також позивач зазначив про те, що на підставі договору застави майнових прав №BKJI-2009866/1/S-2 від 30.12.2014, ПАТ "Дельта Банк" виконало свої грошові зобов'язання за депозитними договорами №Д- 2005468/01/2109, №Д-25468/01/1086, №Д-2010036/01/1090, №Д-2010036/01/2110, №Д-2005037/01/2107, з огляду на що оскільки грошові зобов'язання банку як боржника за депозитними договорами дорівнювали грошовим зобов'язанням за кредитним договором, відбулося їх взаємне погашення, а отже договір застави майнових прав №BKJI-2009866/1/S-2 від 30.12.2014 не впливав на виконання банком його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково.

Представник позивача у судове засідання 24.11.2015 не прибув, через канцелярію суду 20.11.2015 подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду подав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просив відмовити у задоволення позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що зміна структури забезпечення за кредитним договором № ВКЛ-2009866/1 від 14.12.2012 була здійснена без погодження Національного банку України та з порушенням відповідних положень договору застави майнових прав, згідно з яким майнові права кредитора за кредитним договором передавались в забезпечення НБУ по кредиту рефінансування та мала наслідком погашення кредитної заборгованості позивача "технічними" коштами, що фактично не належали позивачу та були переуступлені на його користь страховими компаніями та державним підприємством у період, коли ПАТ "Дельта Банк" мав проблеми з платіжною дисципліною та не виконував свої зобов'язання перед кредиторами, що, в свою чергу, фактично позбавило цих юридичних осіб правової можливості отримання у майбутньому відшкодування їх депозитних коштів відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Також відповідач зазначив про те, що за Договором застави майнових №BKJI-2009866/1/S-2 від 30.12.2014 прав ПАТ "Дельта Банк" було здійснено звернення стягнення на предмет застави, внаслідок чого погашення кредитної заборгованості відбулося не в грошовій формі, що є порушенням обмежень, встановлених Постановою Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних", та наказу ПAT "Дельта Банк" № 2650 від 03.11.2014 "Щодо стабілізації діяльності банку".

Представник відповідача та третьої особи 1 у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 24.11.2015 представник третьої особи 2 заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд, заслухавши у судовому засіданні представників відповідача та третіх осіб ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Між TOB «Нафтогаз-Альянс» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір кредитної лінії №ВКЛ-2009866/1 від 14.12.2012.

В забезпечення виконання вимог зазначеного кредитного договору між TOB «Нафтогаз-Альянс» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір застави майнових прав № ВКЛ-2009866/1/S-1 від 14.12.2012 відповідно до якого предметом застави є майнові права на отримання грошових коштів на загальну суму 186 772 405,50 грн. , в тому числі, які існують на дату укладання договору та/або виникнуть в майбутньому у заставодавця за договором № Г-36/12-М постачання природного газу від 12.07.2012 укладеного між Державним підприємством "Науково - виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машроект" та договір поруки № П-2009866/1 від 14.12.20104 між TOB «Нафтогаз-Альянс», ПАТ «Дельта Банк» та громадянкою України ОСОБА_2.

04.03.2014 між Національним банком України та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено договір застави майнових прав № 08/ЗМП від 04.03.2011 відповідно до якого майнові права кредитора за договором кредитної лінії №ВКЛ-2009866/1 від 14.12.2012 було передано у заставу Національному банку України.

Відповідно до пунктів 2.5 та 2.6 протоколу засідання Кредитного комітету АТ "Дельта Банк" від 22.12.2014 вирішено оформити в заставу майнові права на грошові кошти, що розмішені на депозитних рахунках TOB «Нафтогаз-Альянс» в АТ «Дельта Банк» на загальну суму, яка покриває суму кредиту, визначену кредитним договором №ВКЛ-2009866/1 від 14.12.2012, з коефіцієнтом не менше 1,017 з встановленням в депозитних договорах, майнові права на отримання грошових коштів по яких буде оформлено в заставу АТ «Дельта Банк» та за умови виконання п. 2.5 цього Протоколу вивести з-під застави майнові права на отримання грошових коштів по Договору №Г-36/12-М постачання природного газу від 12.07.2012, які є предметом застави згідно Договору застави майнових прав № ВКЛ-2009866/1 від 14.12.2012, а також розірвати договір поруки №П-2009866/1 від 14.12.2012.

В забезпечення виконання вимог договору кредитної лінії №ВКЛ-2009866/1 від 14.12.2012 між TOB «Нафтогаз-Альянс» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір застави майнових прав №ВКЛ-2009866/1/8-2 від 30.12.2014.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору застави предметом застави є майнові права на отримання грошових сум у повному обсязі, включаючи право на отримання сум наступних депозитних вкладів:

- в розмірі 44 432,00 дол. США, пені та штрафів, тощо, які існують на дату укладання цього Договору або виникнуть у майбутньому у заставодавця з договору банківського вкладу «Класичний Корпоратив» №Д-2005468/01/2109 від 25.12.2014, який укладений між заставодавцем та заставодержателем 25.12.2014 та додаткових договорів до нього;

- в розмірі 2 120 000,00 дол. США, пені та штрафів, тощо, які існують на дату укладання цього Договору або виникнуть у майбутньому у заставодавця з договору банківського вкладу «КЛАСИЧНИЙ» №Д-25468/01/1086 від 30.11.2012, який укладений між заставодавцем та заставодержателем 30.11.2012, та додаткових договорів до нього;

- в розмірі 135 000,00 дол. США, пені та штрафів, тощо, які існують на дату укладання цього Договору або виникнуть у майбутньому у заставодавця з договору банківського вкладу «КЛАСИЧНИМ КОРНОРАТИВ» №Д-2010036/01/1090 від 03.12.2012, який укладений між Заставодавцем та заставодержателем 03.12.2012, та додаткових договорів до нього;

- в розмірі 998 905,00 дол. США, пені та штрафів, тощо, які існують на дату укладання цього Договору або виникнуть у майбутньому у заставодавця з договору банківського вкладу «Класичний Корпоратив» №Д- 2010036/01/2110 від 25.12.2014, який укладений між Заставодавцем та Заставодержателем 25.12.2014, та додаткових договорів до нього;

- в розмірі 770 000,00 дол. США, пені та штрафів, тощо, які існують па дату укладання цього Договору або виникнуть у майбутньому у заставодавця з договору банківського вкладу «Класичний Корпоратив» №Д-2005037/01/2107 від 25.12.2014, який укладений між заставодавцем та заставодержателем 25.12. 2014 , та додаткових договорів до нього;

Пунктом 1.4 застави майнових прав № ВКЛ-2009866/1/8-2 від 30.12.2014 визначено, що за рахунок предмету застави заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором в повному обсязі, що визначається на момент фактичного їх задоволення, включаючи проценти за користування кредитними коштами, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, пені та штрафів, передбачених кредитним договором, понесені витрати на утримання предмету застави, витрати на здійснення забезпеченої заставою вимогою, сплаті державного мита та оплату послуг нотаріусів, адвокатів, юристів, а також інші витрати, передбачені Кредитним договором та цим Договором.

30.12.2014 між TOB «Нафтогаз-Альянс» та ПАТ «Дельта Банк» були укладені договори відступлення права вимоги до депозитних договорів № Д-2005468/01/2109, № Д- 25468/01/1086, №Д-2010036/01/1090, № Д-2010036/01/2110, №Д-2005037/01/2107.

Пунктом 2 зазначених договір відступлення права вимоги визначено, що відступлення прав вимоги згідно умов цього Договору здійснюється з метою реалізації майнових прав, що є предметом застави згідно Договору застави майнових прав № BKJI-2009866/1/S-2 від 30.12.2014, який був укладений між сторонами в порядку звернення стягнення на майнові права, що є предметом застави за Договором застави.

Пунктом 3 договорів відступлення права вимоги до депозитних договорів № Д-2005468/01/2109 від 30.12.2014, № Д- 25468/01/1086 від 30.12.2014, № Д-2010036/01/1090 від 30.12.2014, № Д-2010036/01/2110 від 30.12.2014, №Д-2005037/01/2107 від 30.12.2014 визначено, що договір укладений з відкладальною умовою, у зв'язку з чим, права та обов'язки сторін за цим договором настають, за умови набуття AT «Дельта Банк» права звернення стягнення на майнові права, що є предметом застави за договором застави майнових прав № BKJI-2009866/1/S-2 від 30.12.2014.

19.02.2015 між TOB «Нафтогаз-Альянс» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про розірвання кредитної лінії ВКЛ-2009866/1 від 14.12.2012 та договори про розірвання депозитних договорів, відповідно до яких заборгованість TOB «Нафтогаз-Альянс» по Договору кредитної лінії ВКЛ-2009866/1 від 14.12.2012 погашається за рахунок депозитних договорів № Д-2005468/01/2109, № Д-25468/01/1086, № Д-2010036/01/1090, № Д-2010036/01/2110, №Д-2005037/01/2107, що були предметом застави за Договору застави майнових прав № ВКЛ - 2009866/1/S-2 від 30.12.2014.

Довідкою № 2/01-17/2102 від 20.02.2015 ПAT «Дельта Банк» повідомив TOB «Нафтогаз- Альянс», що станом на 20.02.2015 TOB «Нафтогаз-Альянс» не має кредитної заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк».

На підставі постанови Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Тимчасову адміністрацію в ПAT «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно та Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича.

08.04.2015 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 71 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду № 51 від 02.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» відповідно до якого тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 до 02.09.2015 включно.

12.06.2015 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича складено повідомлення про нікчемність договору застави майнових прав № BKJI -2009866/1/S-2 від 30.12.2014 укладеного між TOB «Нафтогаз- Альянс» та ПАТ «Дельта Банк», в якому зазначено про те, що договір застави майнових прав № BKJI -2009866/1/S-2 від 30.12.2014 є нікчемним у зв'язку з тим, що банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" з рішенням оформленим повідомленням № 3269 від 12.06.2015 про визнання договору застави майнових прав № ВКЛ-2009866/1/S-2 від 30.12.2014 нікчемним вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до повноважень уповноваженої особи Фонду входить повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною другою статті 38 зазначеного Закону визначено перелік правочинів (у тому числі договорів) які є нікчемними внаслідок неплатоспроможності банку. Зокрема є нікчемними правочини з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Даний перелік є вичерпним в розумінні цієї статті.

У повідомленні Відповідача № 3269 від 12.06.2015 повідомлено про нікчемність Договору застави майнових прав № ВКЛ- 2009866/1/S-2 від 30.12.2014, укладеного між Позивачем та ПАТ «Дельта Банк» на підставі пункту 2 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, що діяла станом на 12.06.2015), а саме: банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Частинами першою та другою статті 3 зазначеного Закону встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Згідно із пунктом 15 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з частиною другою 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок укладання договору застави майнових прав № ВКЛ- 2009866/1/S-2 від 30.12.2014 банк взяв на себе зобов'язання, що потягло за собою виникнення неплатоспроможності або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, а також доказів нікчемності укладеного договору.

Згідно статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Тобто, за укладеним договором застави майнових прав № ВКЛ- 2009866/1/S-2 від 30.12.2014 банк забезпечив виконання зобов'язання. Банком не було прийняте нове зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Враховуючи вищезазначені норми, укладені договори застави є способом забезпечення виконання боржником кредитних зобов'язань перед банком та за своєю природою не підпадають під ознаки, визначені пункту 2 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Посилання відповідача на нікчемність договору внаслідок того, що сторонами не було отримано погодження НБУ (заставодержателя) на зміну предмету застави не приймається судом до уваги з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсність такого правочину прямо законом не встановлено.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України правочин може бути визнано судом недійсним.

Частиною третьою статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Посилання Відповідача, на те що правочин щодо заміни предметів забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №ВКЛ-2009866/1 від 14.12.2012 відбулось без отримання погодження Національного банку України, внаслідок чого правочин є недійсним, мають бути встановлені судом.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів визнання судом вказаного правочину недійсним. В той же час, вказаний правочин є приватно-правовим та є непідвідомчим суду в порядку адміністративного судочинства.

Одночасно Відповідач не надав доказів визнання депозитних договорів, що є забезпеченням виконання зобов'язань за Кредитним договором №ВКЛ-2009866/1 від 14.12.2012 недійними. Зміни до Кредитного договору про заміну предметів забезпечення також не визнавались Відповідачем недійсними.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, оформлене повідомленням № 3269 від 12.06.2015 про визнання договору застави майнових прав № ВКЛ-2009866/1/S-2 від 30.12.2014 нікчемним.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов