Справа № 590/1059/15-а
Суддя: Сатарова О. В.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЯМПІЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №590/1059/15-а
Провадження №2-а/590/20/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року

Ямпільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Сатарової О.В.

при секретарі Данченко І.М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ямпіль Сумської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника Кролевецького ВДАЇ майора міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до начальника Кролевецького ВДАІ майора міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зміст позовних вимог полягає в наступному: 06.11.2015 року відповідачем складено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 521379, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 грн.

Позивач вважав постанову незаконною, оскільки відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було зясовано: чи мало місце вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи винний позивач в його вчиненні, чи підлягає він до адміністративної відповідальності, крім того при винесені відповідачем постанови не було враховано, що згідно посадової інструкції головний інженер Відокремленого підрозділу Хутір Михайлівський дистанції колії Південно-Західної залізниці не відповідає за поточне утримання залізничних переїздів та не виконує робіт по їх утриманню особисто, тобто не міг порушити ДСТУ 3587-97 п. 3.6.5, п 4.5.1, п. 4.5.2. Згідно п. 8.1. посадової інструкції головний інженер організовує проведення комісійних оглядів залізничних переїздів, та відповідно до п.8.2 вищезазначеної інструкції здійснює контроль за усуненням виявлених недоліків в утриманні переїздів та перегляду їх категорійності.

Позивач просить суд скасувати постанову від 06.11.2015 року № ПС2 № 521379, стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 478 грн. 20 коп., яка полягає в сплаті позивачем судового збору, в сумі 487 грн. 20 коп. при предявлені позову до суду, моральну шкоду у розмірі 500,00 грн, яка полягає в тому, що відповідачем необґрунтовано звинувачено позивача у вчинені правопорушення, внаслідок чого позивач, на його думку, був фактично позбавлений будь-якої можливості захистити свої інтереси, відчув абсолютну безпомічність перед посадовими (службовими) особами органів державної влади, що підірвало у позивача віру у можливість захисту своїх інтересів правовими методами, був змушений збирати документи, необхідні при предявлені позову до суду, все вищевикладене змусило позивача нервуватись, призвело до поглиблення стресу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги та обставини зазначені в позові підтвердив в повному обсязі, наполягав на задоволені позовних вимог.

Відповідач, особа яка склала оскаржувану постанову - начальник Кролевецького ВДАІ майор міліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, справу просив розглянути у його відсутність, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, надав заперечення проти позовних вимог позивача ОСОБА_1, які полягають в наступному: інспектором відділення ДАІ з обслуговування Кролевецького району старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 разом з Позивачем в присутності свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проведено комісійне обстеження залізничних переїздів, які розміщенні у м.Кролевець та Кролевецькому районі. Під час обстеження встановлено недоліки в утриманні залізничних переїздів м. Кролевець та Кролевецькому районі, про що складено акт комісійного обстеження залізничних переїздів.

На сьогоднішній день вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлено Державним стандартом України 3587-97.

ОСОБА_3 пояснив Позивачеві, що він порушив вимоги п.3.6.5., п.4.5.1., п.4.5.2 ДСТУ 3587-97, а саме утримання залізничних переїздів (недоліки вказані в акті), за що передбачено адміністративну відповідальність згідно з ч. 1 ст. 140 КУпАП. Після цього ОСОБА_3 розяснив Позивачеві його права і обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України й ст. 268 КУпАП, та, керуючись ст. 254 КУпАП, склав відносно Позивача протокол АП 2 № 180453 про адміністративне правопорушення, в якому вказав суть правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, підписав його та надав можливість Позивачу ознайомитися зі змістом протоколу, записати своє пояснення з приводу порушення та підписати протокол. Позивач ознайомився зі змістом протоколу та відмовився від підпису та пояснень у протоколі в присутності свідків які зазначені у протоколі. Копію протоколу ОСОБА_3 вручив Позивачу.

Оскільки у відповідності до вимог ст. 222 КУпАП від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 140 КУпАП і накладати адміністративні стягнення мають право лише начальник або заступник начальника відділення (відділу, управління, департаменту), командир або заступник командира окремого підрозділу відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, начальник відділу внутрішніх справ або особа, яка виконує його обов'язки, ОСОБА_3 призначив розгляд справи на 20.01.2015 в приміщенні відділення ДАІ, а матеріали передав на розгляд начальнику відділення ДАІ ОСОБА_2

Відповідач зазначив, що розглянув без присутності Позивача матеріали справи, так як позивач не зявився на розгляд справи у строк зазначений у проколі про адміністративне правопорушення АП2№180453, виніс постанову ПС 2 № 521379 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень та передав справу на реєстрацію в установленому порядку.

Під час розгляду справи в якості доказів згідно зі ст. 251 КУпАП, враховано протокол про адміністративне правопорушення та акт обстеження.

Із постанови ПС 2 № 521379 вбачається, що відповідач при притягненні до адміністративної відповідальності Позивача за ч. 1 ст. 140 КУпАП виконано та дотримано вимоги ст. 33 КУпАП, яка передбачає загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, про що свідчить розмір штрафу, що складає 1020 гривень: він є у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Таким чином, на думку відповідача, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами, обґрунтовано, добросовісно, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Вислухав пояснення позивача, оголосивши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надавши правову оцінку доказам у справі, судом встановлено наступне:

Позивач є головним інженером Відокремленого підрозділу Хутір Михайлівська дистанція колії Південно Західної залізниці, відповідно до посадової інструкції затвердженої начальником дистанції колії ОСОБА_9 17.06.2014 року (а.с 6-8).

Відповідно до пункту 8.1 посадової інструкції до компетенції головного інженера входить проведення комісійних оглядів залізничних переїздів (а.с.8).

Актом комісійного обстеження залізничних переїздів від 13.10.2015 року виявлені недоліки в утримані переїзду, акт підписаний головою комісії - ОСОБА_10 та іншими членами комісії без будь-яких заперечень (а.с. 9-11).

13.10.2015 року інспектором ВДАІ Кролевецького району Соколовим П.Б., який також входив до складу комісії обстеження залізничних переїздів, складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП2 № 180453 про притягнення головного інженера Відокремленого підрозділу Хутір Михайлівська дистанція колії Південно Західної залізниці ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 140ч1 КУпАП. ОСОБА_11 від отримання, підпису протоколу, та надання пояснень відмовився в присутності двох свідків. Місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення у протоколі серія АП2 № 180453 зазначено 10.11.2015 року ВДАІ (Ямпільського) Кролевецького району (а.с 26).

06.11.2015 року начальником Кролевецького ВДАІ ОСОБА_2 винесено постанову серія ПС2 № 521379 про визнання ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КупАП та накладання на нього адміністративного стягнення у розмірі 1020 грн. (а.с. 5).

Постанову направлено ОСОБА_1 13.11.2015 року (а.с.16).

Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

За правилами ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку визначеному КАС України, з особливостями встановленими КУпАП.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Вразі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів, розгляд справи 03.11.2015 року начальником Кролевецького ВДАІ майором міліції ОСОБА_2 був здійснений без участі ОСОБА_1 Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення від 13.10.2015 року про розгляд адміністративної справи позивач належним чином повідомлений не був, оскільки зі змісту протоколу слідує, що розгляд справи відбудеться 10.11.2015 року о 09 год. 00 хв. в ВДАІ (Ямпільського) Кролевецького району, тобто взагалі не зрозуміло, де саме відбудеться розгляд справи; фактично справа розглянута 03.11.2015 року, тобто набагато раніше, ніж зазначено в протоколі. Крім того, відсутні відомості про вручення / направлення копії протоколу про адміністративне правопорушення рекомендованим листом позивачу в разі його відмови від отримання протоколу, як того вимогає закон. Постанову у справі про адміністративне правопорушення на адресу позивача було направлено поштою 13.11.2015 року, про що свідчить поштовий штемпель на конверті /а.с. 16/.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 не мав можливості своєчасно оскаржити постанову про адміністративне праопорушення, а тому суд вважає за можливе поновити йому строк на оскарження постанови серія ПС2 № 521379 про визнання ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КупАП та накладання на нього адміністративного стягнення у розмірі 1020 грн., оскільки він був пропущений ним з поважних причин.

Крім того, суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП скасувати постанову.

Частина 1 статті 140 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, інших дорожніх споруд.

Статтею 222-1 КУпАП в редакції Закону № 662-VI від 03.04.2003 року із змінами, внесеними згідно із законами № 1299-IV від 20.11.2003 року, № 1207-VII від 15/04/2014 року визначена підвідомчість справ про вказане правопорушення органам внутрішніх справ, від імені яких надано право розглядати такі справи і накладати адміністративні стягнення, зокрема - начальникам відділень (відділів) відповідних підрозділів МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Наведене свідчить, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою.

В той же час відповідно до статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справу може бути розглянути лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справ.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 140 частиною 1 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ствердження відповідача - начальника Кролевецького ВДАІ майора міліції ОСОБА_2, викладені в його письмових запереченнях проти позову, про те що оскаржувана позивачем постанова винесена з урахуванням права особи на участь у процесі, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не доведено законність прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а відтак заявлені ним вимоги в частині скасування постанови від 06.11.2015 року серія ПС 2 № 521379 є такими, що підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню із закриттям справи.

Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 500,00 грн. є безпідставними і не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4).

Позивач, стверджуючи про те, що винесення постанови від 06.11.2015 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП призвело до завдання моральної шкоди, не довів факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, що настали у зв'язку з неправомірною діяльністю відповідача як суб'єкта владних повноважень, не визначено якими доказами це підтверджується.

Щодо позовних вимог про відшкодування з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, яка полягає у сплаті позивачем судового збору в сумі 478 грн. 20 копійок слід зазначити наступне: відповідно до статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення встановлюється законом. Позивачем ОСОБА_1 при предявлені позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 487 грн. 20 копійок, що підтверджується оригіналом платіжного документу.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з начальника Кролевецького ВДАІ майора міліції ОСОБА_2 на його користь матеріальної шкоди, яка складається із судового збору в розмірі 478 грн 20 копійок не є законними та обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають

На підставі викладеного, керуючись ст.55 Конституції України, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, ч.1 ст.140 ст.ст. 251, 256, 268, 283-285, 289 КУпАП, ст.ст. 7, 9, 11, 14, 69, 71, 86, 98 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника Кролевецького ВДАЇ майора міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Постанову Начальника Кролевецького ВДАЇ майора міліції ОСОБА_2 серія ПС 2 № 521379 від 06.11.2015 року в справі про адміністративне правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн. за порушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, сплачений судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 09.12.2015 року

Суддя Ямпільського районного суду О.В. Сатарова