Справа № 816/2342/15
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 р.Справа № 816/2342/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Центр ЛТД" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2015р. по справі № 816/2342/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Центр ЛТД"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Полтавській області

про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельної фірми "Центр ЛТД", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.12.2014р. № /2981 та № /2987.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення- рішення винесені на підставі акта перевірки від 28.11.2014 № 2205/16-03-15-01/21074215 про своєчасність сплати податку на додану вартість. Перевіркою встановлено, що позивачем пропущено граничний строк сплати суми грошового зобовязання з ПДВ, як результат, позивачу нараховані штрафні санкції. Позивач зазначив, що документальна перевірка щодо ТОВ БФ "Центр ЛТД" не проводилась, в той же час, позивач посилався на те, що нарахування штрафних санкцій платникові податку за наслідками проведення камеральної перевірки є можливим лише у разі виявлення помилок у звітності, поданий таким платником; в іншому випадку підставою для визначення штрафних санкцій щодо сплати податків та зборів є дані саме документальних перевірок.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2015р. в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельної фірми "Центр ЛТД" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги ТОВ БФ "Центр ЛТД" .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач зазначає, що підставою для визначення штрафних санкцій щодо сплати податків і зборів є дані документальних перевірок , а у даному випадку при проведенні камеральної перевірки, штрафні санкції нараховуються у разі виявлення помилок у звітності, поданої платником податків і зборів.

Відповідач в своїх запереченнях на апеляційну скаргу просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідачем зазначено, що позивачем самостійно подані відповідачу податкові декларації з ПДВ, та сплачені суми самостійно визначеного податкового зобов'язання з порушенням граничного строку сплати та у зв'язку з чим до позивача застосовані штрафні санкції , передбачені п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника позивача в судовому засіданні в Вищому адміністративному суді, проте доказів на підтвердження цього не було долучено до клопотання.

Відповідач в своїх запереченнях на апеляційну скаргу просив розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, відповідачем проведено перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість позивача, за наслідками якої складено акт від 28.11.2014р. № 2205/16-03-15-01/21074215.

З висновків вищевказаного акта перевірки вбачається, що позивачем несвоєчасно сплачено узгоджену суму податку на додану вартість, чим порушено п. 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, зі змісту зазначеної перевірки та матеріалів справи вбачається, що позивачем самостійно подані до відповідача податкові декларації з ПДВ та сплачені суми самостійно визначеного податкового зобовязання з порушенням граничного строку сплати.

На підстав акта перевірки від 28.11.2014р. № 2205/16-03-15-01/21074215 винесені податкові повідомлення-рішення № /2981 17.12.2014р., яким позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 20 % від суми податкового боргу в розмірі 462932,15 грн. за затримку сплати суми грошового зобовязання в розмірі 2314 6603,74 грн. та № /2987 17.12.2014р., яким позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 10 % від суми податкового боргу в розмірі 16831,33 грн. за затримку сплати суми грошового зобовязання в розмірі 168313,30 грн.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010р. № 2755-VI, додатком 3 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012 № 1236 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2012 за № 2135/22447.

Платник податків зобовязаний, зокрема сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податковим кодексом України).

Контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків (п.п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податковим кодексом України); застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (п.п. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податковим кодексом України).

Також, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (ст. 75 Податковим кодексом України).

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Відповідно до ст. 76 Податковим кодексом України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 86 ст. 86 Податковим кодексом України).

Положеннями закріпленими в додатку 3 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012 № 1236 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2012 за № 2135/22447, встановлено, що зміст податкового повідомлення-рішення форми "Ш" передбачає посилання на акт перевірки, у якому зафіксоване виявлене порушення.

В той же час, певні процедурні недоліки проведення перевірок, без спростування факту вчинення порушення суб'єктом господарювання, самі по собі не є такими, що звільняють останнього від відповідальності за вчинені ним порушення податкового та іншого законодавства. Отже, процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки державним податковим органом не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності податкових повідомлень-рішень (рішень) прийнятих за результатами відповідної перевірки. Вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки відповідні порушення вплинули на можливість платника податків захистити свої права під час перевірки, чи призвели порушення процедури призначення та/або проведення перевірки на встановлені обставини щодо допущених порушень тощо.

Вищевикладене відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, що закріплено в ухвалі від 05.08.2015р. справа К/800/18929/15 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 48189164).

Звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання (п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України).

Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (ст. 203 Податкового кодексу України).

В даній адміністративній справі, у звязку із порушення позивачем строків сплати суми грошового зобов'язання з ПДВ до нього застосовані штрафні санкції, передбачені п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, згідно з яким у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків (п. 86.6 ст. 86 Податкового кодексу України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що твердження позивача про те, що узгоджені зобовязання з податку на додану вартість були сплачені своєчасно, проте, відповідачем зараховані у погашення податкового боргу за черговістю, що підтверджується обліковою карткою платника, не є підставою для скасування оскаржуваних повідомлень-рішень. Нормами закріпленими в п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Центр ЛТД", оскільки вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними, а відповідачем доведено, що він діяв на підставі та в межах повноважень.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 31.08.2015р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Центр ЛТД" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2015р. по справі № 816/2342/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений 07.12.2015 р.