Справа № 825/3292/15-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3292/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Кашпур О.В. Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А
01 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Шостака О.О.,
суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,
при секретарі Лебедєвій Ю.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксування технічними засобами, в порядку ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Осмоловського Дениса Юлійовича на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання неправомірною відмови в задоволенні рапорту щодо звільнення з військової служби та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини польова пошта НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_2 ) про визнання неправомірною відмови у задоволенні рапорту від 10.08.2015 року щодо звільнення з військової служби на підставі Указу Президента України № 328/2015 від 12.06.2015 року «Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента від 21 липня 2014 року № 607 «Про часткову мобілізацію»; зобов`язання задовольнити рапорт від 10.08.2015 року щодо звільнення з військової служби на підставі Указу Президента України № 328/2015 від 12.06.2015 року «Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента від 21 липня 2014 року № 607 «Про часткову мобілізацію»; розірвання короткострокового контракту від 01.10.2014 року про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладений позивачем.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду від 28.09.2015 року та прийняте нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.09.2014 р. на підставі Указу Президента України від 21.07.2014 р. № 607 Про часткову мобілізацію позивача призвано на військову службу на особливий період під час мобілізації Тростянецько-Краснопільским ОРВК до ВЧ ПП НОМЕР_3 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 .
Між позивачем (військовослужбовець) та Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира ВЧ ПП НОМЕР_3 - 01.10.2014 р. було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до п. 3, контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін до прийняття рішення про демобілізацію.
Пунктом 9 контракту передбачено, що умови контракту можуть бути змінені або доповнені тільки за згодою сторін у письмовій формі.
На час звернення до суду позивач проходить військову службу у ВЧ ПП НОМЕР_2 на посаді інструктора, що підтверджується військовим квитком.
Президентом України 12.06.2015 р. за № 328/2015 винесено Указ Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 21.07.2014 р. № 607 Про часткову мобілізацію.
На підставі вказаного наказу, 10.08.2015 р. позивачем на ім`я командира ВЧ ПП НОМЕР_2 подано рапорт, відповідно до якого позивач просив звільнити його із Збройних Сил України у зв`язку з закінченням терміну контракту згідно Указу № 328/2015.
В усній формі позивачу було відмовлено в задоволенні рапорту, оскільки дія Указу № 328/2015 поширюється лише на військовослужбовців призваних на мобілізацію, а не контрактників.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після укладення контракту про проходження служби у Збройних Силах України від 01.10.2014 р. позивач втратив статус військовослужбовця, який проходить службу за призовом, тому дія Указу Президента України від 21.07.2014 р. № 607 Про часткову мобілізацію на позивача не поширюється.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ, Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Тобто, законом чітко визначено два різних види проходження служби у Збройних Силах України, тому добровільно уклавши контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, позивач набув статуту військовослужбовця за контрактом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону строки строкової військової служби в календарному обчисленні встановлюються: для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.
Призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Звільнення з військової служби військовослужбовців, призваних під час мобілізації, в особливий період, у разі оголошення демобілізації здійснюється відповідно до підпункту "ґ" частини другої статті 26 цього Закону.
Колегія суддів звертає увагу на те, що Указом Президента України від 12.06.2015 р. № 328/2015 чітко визначено коло осіб на яких поширюється його дія, а саме: військовослужбовці, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента від 21.07.2014 № 607 Про часткову мобілізацію, крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.
Таким чином, оскільки на момент прийняття такого Указу позивач вже знаходився у статусі військовослужбовця за контрактом, дія такого Указу на позивача не поширюється.
Вичерпний перелік підстав для припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом визначено ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Згідно ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Отже, оскільки у контракті позивача, за погодженням сторін, встановлено строк його закінчення до прийняття рішення про демобілізацію, яка не була оголошена Президентом України відносно військовослужбовців за контрактом, підстави для звільнення позивача з військової служби, - відсутні.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалене законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Осмоловського Дениса Юлійовича слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Осмоловського Дениса Юлійовича залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.