Справа № 2010/2-а-28/11
Суддя: Нев'ядомський Д. В.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дергачівський районний суд Харківської області
Справа № 2-а-28/11р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2011 року. Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Нев'ядомського Д.В. при секретарі Веріженко А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до МалоданиліЕ селищної ради Дергачівського району Харківської області, Управ: Держкомзему України в Дергачівському районі Харківської області, Харківської регіональної філії державного підприємства «Центру Державного земельного кадастру при Держкомземі України» та ОСОБА_2 про визнання рішення незаконним, про скасування рішення та відновлення порушеного права, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_4 України в Дергачівському районі Харківської області, Харківської регіональної філії державного підприємства «Центру Державного земельного кадастру при Держкомземі України» та ОСОБА_2 про виз рішення незаконним, про скасування рішення та відновлення порушеного права.

В обгрунтування свого адміністративного позову позивач вказав, що На підставі рішення Харківської обласної ОСОБА_5 народних депутатів від 24.01.83 №70 позивачу в 1983 р. рішенням профкому зооветеринарного інституту була виділена земельна ділянка площею 0,06 га для ведення садівництва в садовому товаристві «Зелена гірка» біля с. Караван ОСОБА_3 селищної Ради Дергачівського району Харківської області.

Сусідами суміжних земельних ділянок були громадяни ОСОБА_6 (ділянка№5) та ОСОБА_7 (ділянка №7). ОСОБА_6 меж своїх земельних ділянок позивач та його сусіди посадили кущі плодовоягідних культур та деякі фруктові дерева.

Через 2-3 роки після отримання земельних ділянок сусіди встановили на межі з позивачем зі сторони земель загального користування металеві паркани. Позивач свій паркан, між визначеними їх парканами межами, встановив через 20 років після них. Кущі, дерева та паркани були межовими знаками суміжних земельних ділянок.

У відповідності до ст.107 Земельного Кодексу України на спільній межі з ОСОБА_7М (діл.7) разом було посаджено яблуню та з боку позивача збудовано літню кухню з душем, що було спільним використанням межових споруд та дерев. Ніхто з сусідів суміжних земельних ділянок на протязі 25 років претензій з приводу меж не мали. Це підтверджується також і тим, що при приватизації земельної ділянки позивача в квітні 1998 року сусіди підписали Протокол закріплення з ними меж земельної ділянки позивача (додається)

Однак при приватизації своєї земельної ділянки №7 ОСОБА_7М, в порушення п.«Б», ч. 2 ст. 198 Земельного Кодексу України та пунктів 1.10, 2.2 Інструкції про порядок складання, видачі та зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Держкомзему від 15.04.93 №28, не погодив межі своєї земельної ділянки з позивачем, як з суміжним землевласником. В протоколі закріплення меж його земельної, ділянки з суміжними землевласниками замість підпису позивача стоїть підпис невідомої особи (додається).

На підставі Протоколу закріплення меж його земельної ділянки в порушення ч.І ст.155 Земельного Кодексу ОСОБА_3 селищної ОСОБА_5 ОСОБА_7 незаконно був виданий ОСОБА_8 на право приватної власності на землю Серія ХР-10-38-069504 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 09.04.1998р.

З приводу підробки підпису позивач звернувся до Даргачівського райвідділу міліції. В 2004 році ОСОБА_9 продав свою земельну ділянку гр. ОСОБА_2 Однако ж гр. ОСОБА_2 при переоформленні правоустановчих документів на дану земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки також в порушення п.«Б» ч.2 ст.198 Земельного Кодексу України та пунктів 1.13, 1.14 Інструкції Держкомзему «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю...», затвердженої Наказом Держкомзему від 04.05.99 № 43, Протоколу обміру та закріплення меж своєї земельної ділянки з позивачкою, як з суміжним землевласником, теж не погодила. Межі своєї земельної ділянки №7 в натурі (на місцевості) не відновила, довгостроковими межовими знаками встановленого зразка не закріпила, ОСОБА_8 на зберігання довгострокових межових знаків не отримала.

Крім того, згідно з ч.З ст.125 Земельного Кодексу України): «Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості) забороняється». Тобто, ОСОБА_2 не мала права користуватися цією земельною ділянкою до отримання всіх правоустановчих документів.

Не пересвідчившись у цьому та не дотримавши вимог «Тимчасового Порядку ведення державного реєстру земель», затвердженого Наказом Держомзему України 02.07.2003 р.№174. ОСОБА_4 Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області підписало Реєстраційну картку земельної ділянки №7, на підставі якої Дергачівським районним відділом Харківської регіональної філії центру державного земельного кадастру при Держкомземі України було незаконно видано ОСОБА_2 ОСОБА_8 акт на право власності на землю Серія - ЯД № 054930 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 87 від 05.06.2007р., що відповідно до ст. 104 КАС, в подальшому стало порушенням прав та інтересів позивача в сфері публічно-правових відносин, а також порушенням прав власності позивача на земельну ділянку /ст..373 ЦК України/.

Згідно зі ст. 393 ЦК України: «Правовий акт органу державної влади або місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади або органом місцевого .самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта...»

Враховуючи, що відповідно до п. «а» ч.І ст.81 ЗК (зі змінами) право власності на землю громадяни набувають на підставі договору купівлі-продажу лише після 27.04.07, вважає, що договір купівлі-продажу садиби укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 від 28.08.04 протирічить діючому законодавству. А тому, згідно зі ст.210 ЗК України: Угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, застави, обміну земельних ділянок визнаються недійсними за рішенням суду»

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав у повному обсязі,

просив суд задовольнити його і виклав обставини справи відповідно до позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, просив слухати справу за його відсутності.

Представник відповідача ДП „Центр державного земельного кадастру" направив суду письмові заперечення, відповідно до яких Харківська регіональна філія Центру ДЗК відповідно до вимог ч. 1 ст. 2, ч.І п. 5 б) ст. З, ч. 1 ст. 17 КАС України, ст.ст. 80, 90-93, 85 ЦК України, ст. ст. 62, 64 ГК України, ст. 202 ЗК України, Указу Президента України від 17.02.2003 р. № 134(134/2003) "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок нерухомого майла та прав на них у складі державного земельного кадастру ", постановою КМ України від 02.12.1997 р. № 135 "Про програму створення автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру "; постановою КМ України від 15.05.2003 р. 689 "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та угод на них у складі державного земельного кадастру ", та "Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель ", затвердженого наказом № 174 Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962, не може бути визначена в якості відповідача по справі, оскільки не має статусу юридичної особи, а являється структурним підрозділом Державного підприємства "Центр ДЗК".

ДП "Центр ДЗК" та його структурні підрозділи, у тому числі і Харківська регіональна філія, жодним чином не порушували прав та законних інтересів позивача гр. ОСОБА_1" О.Л.

ОСОБА_8 підприємство "Центр ДЗК" та його структурні підрозділи, у тому числі і Харківська регіональна філія, відповідно до ст.ст. 193, 202 ЗК України, керуючись ст.ст. 26,40,56 Закону України "Про землеустрій ", "Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі ", затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.99 та зареєстроі айого в Мінюсті 04.06.99 р. за № 354/3647. Указом Президента України від 17.02.2003 р., "Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель ", затвердженого наказом № 174 Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962, здійснює ведення державного реєстру земель.

Слід зазначити, що створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру відповідно до Указу Президента УкраїниАвід 17 лютого 2003 року № 134 "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", "Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель", затвердженого наказом № 174 Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962, наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 23 травня 2003 року № 135 "Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при ОСОБА_8 комітеті України по земельних ресурсах", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.05 2003 р. за № 408/7728, відбулося фактично лише з вересня 2003 року.

До вищевказаного періоду, обов'язок щодо державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, здійснювалося відповідною ОСОБА_5 народних депутатів. Ведення державного земельного кадастру здійснювалося відповідними територіальними органами земельних ресурсів.

Згідно вимог ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Визнання та державна реєстрація прав на земельну ділянку здійснюється після проходження відповідної процедури внесення земельно-кадастрової інформації до бази даних АС ДЗК, за відповідною затвердженою технічною документацією, згідно вимог "Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель".

Технічна документація на земельну ділянку виготовлюється земл- впорядними організаціями-ліцензіатами, відповідно до вимог Закону України "Про землеустрій".

Видача та державна реєстрація державного акта ла попереднього власника земельної ділянки гр. ОСОБА_9 здійснювалася у період до вересня 2003 р., тобто до створення бази даних АС ДЗК.

У зв'язку з чим Харківська регіональна філія Центру ДЗК не може нести відповідальність за видачу та державну реєстрацію державного акту гр. ОСОБА_7П, яка була здійснена до створення бази даних АС ДЗК.

Видача та державна реєстрація прав на земельну ділянку ча покупця земельної ділянки ОСОБА_10 ОСОБА_2 здійснювалася за розробленою землевпорядною організацією - ліцензіатом ТОВ "Еко-Право" технічною документацією на земельну ділянку, на підставі державного акту на попереднього власника земельної ділянки гр. ОСОБА_9

Технічна документація із землеустрою щодо переоформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку гр. ОСОБА_2, розташовану за адресою: ОСОБА_3 селищна рада, с/т "Зелена Гірка", і ділянка № 7, Дергачівского району Харківської області, виконана землевпорядною організацією ТОВ "Еко-Право", пройшла процедуру перевірки та обробки земельно-кадастрової інформації на магнітних носіях та внесена до бази даних АС ДЗК 19.12.2006 р.

При внесенні земельно-кадастрової інформації по земельній ділянці гр. ОСОБА_2, згідно технічної документації, виконаної землевпорядною організацією-ліцензіатом ТОВ "Еко-Право", до бази даних АС ДЗК перетинів та розривів земельної ділянки гр. ОСОБА_2 з суміжними ділянками, та інших недоліків виявлено не було.

Переоформлення права власності на земельну ділянку на гр. ОСОБА_2 здійснювалося на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 2- 2349 від 28.08.2004 року.

ОСОБА_5 до ст. 28 Закону України "Про землеустрій" розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.

У разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором і законом.

ОСОБА_5 до вимог ст. 60 Закону України "Про землеустрій", та "Положення про управління (відділ) Держкомзему у районі", затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 17.06.08 р. № 123, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.08 р. за № 625/15316, контроль за проведенням землеустрою покладається на управління (відділи) земельних ресурсів у районі.

Згідно даних державного реєстру земель, станом на 08.10.2010 р., за гр. ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: с. Караван, с/т "Зелена Гірка", ділянка № 6, Дергачівського району Харківської області. Земельна ділянка площею 0,057 га зареєстрована згідно з ОСОБА_8 актом на право приватної власності на землю серії ХР-10-38- 069508, за реєстраційним № 1394 від 09.04.1998 р.

Земельна ділянка надана для ведення садівництва на підставі Рішення ОСОБА_3 селищної ради від 10.12.1997 р. № 391.

Згідно даних державного реєстру земель, станом на 08.10.2010 р., за гр. ОСОБА_2 зареєстрована земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: ОСОБА_3 селищна рада, с/т "Зелена Гірка", ділянка № 7, Дергачівського району Харківської області. Земельна ділянка площею 0,057 га зареєстрована, згідно з ОСОБА_8 актом на право власності на землю серії ЯД № 054930 за реєстраційним № 87 від 05.06.07 р.

Згідно даних Державного реєстру земель, за гр. ОСОБА_7 була зареєстрована земельна ділянка на праві приватної власності, розташована за адресою: ОСОБА_3 селищна рада, с/т "Зелена Гірка", ділянка № 7, Дергачівськоґо району Харківської області. Земельна ділянка площею 0,057 га була зареєстрована, згідно з ОСОБА_8 актом на право приватної власності на землю серії ХР-10-38-069504, за реєстраційним № 139 від 09.04.1998 р.

Також слід зазначити, що до компетенції Харківської регіональної філії Центру ДЗК не відноситься перевірка та встановлення справжності підписів у документах, які входять до складу технічної документації, що надається до Харківської регіональної філії Центру ДЗК, для проходження процедури перевірки та обробки земельно-кадастрової на магнітних носіях та внесення її до бази даних АС ДЗК.

Представник відповідача ОСОБА_4 Держкомзему у Дергачвському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, просив слухати справу за його відсутності.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила:

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення ради. Позивач в п. 1 частини «Прошу» Позовної заяви (перший предмет адміністративного позову) викладає, що він просить суд «Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_3 селищної ОСОБА_5 ... про видачу ОСОБА_11 державного акта на право приватної власності на землю серія ХР-10-38-069504 та реєстрацію його в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1393 від 09.04.1998 р....".

Але, ані Земельний Кодекс України, ані Закон України «Про землеустрій», ані Закон України «Про місцеве самоврядування в України», ані інші закони та нормативно-правові акти України не встановлюють права (обов'язку) органу місцевого самоврядування приймати окреме рішення про видачу або про відмову у видачі державного акту на право власності на приватизовану земельну ділянку, щодо якої цим органом раніше вже було прийняте рішення про визнання на неї права власності.

Ч. 1 ст. 23 ЗК України 1990 р. (чинного на момент приватизації ОСОБА_7 земельної ділянки) визначено, що «Право власності або право постійного користування землею по'свідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними ОСОБА_5 народних депутатів».

Тобто, державний акт на право власності на земельну ділянку є лише документом, що посвідчує факт набуття права власності" на земельну ділянку (що виникло раніше), а не документом, на підставі якого це право виникає.

П. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України встановлено, що «Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності».

Згідно п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 р. № 10-рп/2010 у справі № 1-6/2010 «В аспекті конституційного подання: положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетеуїцїї адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно- правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності».

Чинне законодавство України не містить визначень «правовий акт» або «акт індивідуальної дії», але, з метою усунення цих прогалин, Президія Вищого Арбітражного суду України в Роз'ясненнях від 26.01.2000 р. № 02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними рктів державних чи інших органів», а саме: п. 1, визначила, що «ОСОБА_8 державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто 'офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані».

Також згідно абзацу першого п. 2 цих роз'яснень «Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв 'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту гакого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову».

Рішення про видачу державного акта на право власності на землю = дія з передачі цього документа з одних рук в інші. Ніяких правових наслідків ОСОБА_12, передача, тощо будь-якого документу, в тому числі державного акта на ораво власності на землю, такі дії не породжують. Також не є вони обов'язковими до виконання та такими, порушення яких забезпечене охороною з боку держави, а, отже, оскарженню в судовому порядку не підлягають.

До речі, чинна на цей час редакція КАС України (ч. 2 ст. 19 «Територіальна підсудність адміністративних справ») передбачає право оскарження акта індивідуальної дії лише тією особою, стосовно якої він прийнятий.

Ч.ч. З - 4 ст. 50 КАС України встановлено, що «Відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи,які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян:

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, Мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом».

п. 7 ч. 1 ст. З КАС України визначено, що «суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень».

Ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_1 не є суб'єктами владних повноважень у відносинах, що розглядаються судом.

До того ж, як вбачається зі змісту першого предмету позову не ОСОБА_2, а ОСОБА_7 отримував державний акт на право приватної власності на право серія ХР-10-38-069504.

ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі- продажу садибй, укладеного нею та ОСОБА_7 28.08.2004 р., посвідченого та зареєстрованого в ОСОБА_8 реєстрі правочинів державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_13 28.08.2004 р. згідно ст. ст. 210, 657 ЦК України.

Будь-які родинні (інші, такі, що передбачають правонаступництво) і відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не існують.

Отже, позовні вимоги позивача, викладені в першому пункті Позовної заяви, є абсурдними, такими, що задоволені бути не можуть, а ОСОБА_2 не є та не може бути (за приписами КАС України) відповідачем за цими позовними вимогами.

Ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом) встановлено, що «Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізначася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів».

Як підтверджується Позовною заявою «рішення» приймалося в 1998 році. Ч. 1 ст. 100 КАС України в редакції, чинній на цей час визначено, що «Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала».

II. Щодо інших, позовних вимог. Щодо «встановлення факту підробки підпису позивача».

Крім того, що ОСОБА_2 не може бути відповідачем і за цими вимогами з мотивів, наведених вище, КАС України (в редакції на цей час), а саме: ч. 4 ст. 105, встановлює, що «Адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності».

П. п. 1-8 ч. 2 ст. 162 КАС України визначено, що «Уразі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання, протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень)суб'єкта владних повноважень».

Згідно ч. З ст. 8 ОСОБА_14 України «ОСОБА_14 України є нормами прямої дії». ОСОБА_5 до ст. б ОСОБА_14 України «ОСОБА_8 влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією ОСОБА_14 межах і відповідно до законів України».

Ч. 2 ст. 19 ОСОБА_14 України встановлено, що «Органи державної влади га органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_14 та законсиїи України».

Нормами КАС України не передбачено право суду встановлювати факт підробки підпису.

За таких обставин позовні вимоги позивача, викладені в другому пункті Позовної заяви, є відверто незаконними, такими, що порушують честь та гідність ОСОБА_2 і задоволені бути не можуть, а ОСОБА_2 не є та не може бути (за приписами КАС України) відповідачем за цими позовними вимогами.

Щодо «визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на землю, на ім 'я ОСОБА_2 Ю.».

По-перше, як викладалося вище, державний акт на право власності на землю не є актом в розумінні ст. 393 ЦК України та КАС України та не підлягає оскарженню, тим більш скасуванню в судовому порядку.

По-друге. Підставою для видачі ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку був договір купівлі-продажу садиби, укладений нею та ОСОБА_7 28.08.2004 р., посвідчений та зареєстрований в ОСОБА_8 реєстрі правочинів державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_13 28.08.2004 р. згідно ст. ст. 210, 657 ЦК України.

Так як договір купівлі-продажу садиби на цей час є чинним, судом недійсним не визнавався і взагалі ніким не оспорювався, то підстав для скасування документа, що лише посвідчує раніше виникле право власності на земельну ділянку, не має.

По-третє, Позовна заява не містить аніякого з аргументів чи доказів в підтвердження незаконності державного акта на право власності на землю на ім'я ОСОБА_2

За всіма викладеними в п. п. 1-2 Позовної заяви вимогами мають відповідати інші, такі, що не мають ніякого відношення до ОСОБА_2 фізичні та юридичні особи. Порядок набуття ОСОБА_2 у власність земельної ділянки, право власності на яку посвідчено оспорюваним державним актом, не порушено.

За яких обставин суд має визнати незаконним та скасувати документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, законно набутою особою, що не мас ніякого відношення до відносин,, про які викладено в Позовній заяві?

З огляду на наведене підстави для задоволення позовних вимог, викладених в п. 4 Позовної заяви, відсутні, так як вони є похідними від вимог про «визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на землю, на ім'я ОСОБА_2 Ю.», що задоволенню не підлягають, а ХРФ ДП «ЦДЗК при Держкомітеті України по земельних ресурсах» взагалі не є суб'єктом владних повноважень, а є органом, що виконує прості технічні дії.

В судовому засіданні були досліджені докази:

-оригінали технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку №7 на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 на території с/т «Зелена Гірка» ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області;

-протоколи засідання профкому профспілкового комітету філії Харківського обласного управління ВАТ «ОСОБА_8 Ощадний банк України» з 2000 по 2005 рр.;

-копія Державного акту на право приватної власності на землю, серії ХР-10- 38-069508, виданого 09.04.1998 р. на ім'я ОСОБА_1, на право власності на земельну ділянку №6 площею 0,057 га, що розташована на території М- Данилівської сільради, СТ «Зелена Гірка»;

-копія договору купівлі-продажу садиби (будинку №7 з земельною ділянкою, що розташовані на території М-Данилівської сільради, СТ «Зелена Гірка»), від 28.08.2004 р., укладеного між продавцем ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_2 ;

-копія технічного паспорту на житловий будинок №7 індивідуального житлового фонду, розташованого на території СТ «Зелена Гірка», що належить ОСОБА_2;

-копія технічного звіту про передачу у приватну власність садової земельної ділянки ОСОБА_7 на території ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області;

-копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, - садовий будинок, с.Караван, Харківська область, Дергачівський район, смт. М.Данилівка, «Зелена Гірка», буд.7, що належить ОСОБА_15;

-копія Державного акту на право приватної власності на землю, серії ХР-10- 38-069504, виданого 09.04.1998 р. на ім'я ОСОБА_7, на право власності на земельну ділянку №7 площею 0,057 га, що розташована на території М- Данилівської сільради, СТ «Зелена Гірка»;

-копія акту відновлення меж земельної ділянки в натурі при оформленні права власності на земельну ділянку, що розташована на території с/т «Зелена Гірка» ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області та належитьДзіні Т.Ю.;

-копія ОСОБА_8 №5 приймання-передачі актів, реєстраційних карток на земельну ділянку, технічної документації від 16.04.2007 р., за адресою: діл. №7 с/т «Зелена Гірка» Дергачівського району Харківської області, що належить ОСОБА_2 ;

-копія довідки профспілкової організації ХДЗВА за №28 від 02.12.2008 р., про те, що ОСОБА_1 є членом с/т «Зелена Гірка»;

-копія Державного акту на право приватної власності на землю, серії ХР-10- 38-054930, виданого 05.06.1997 р. на ім'я ОСОБА_2, на право власності на земельну ділянку №7 площею 0,057 га, що розташована на території М- Данилівської сільради, СТ «Зелена Гірка»;

-копія протоколу закріплення меж садової земельної ділянки ОСОБА_1;

-висновок експерту НІЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області за № 58 від 11.03.2011 р., згідно висновків якої, - підпис від імені ОСОБА_1, що послужила оригіналом для її відображення в електрофотографічній копії протоколу закріплення меж садової земельної ділянки ОСОБА_7, виконана, ймовірно, не ОСОБА_1, і іншою особою. Вирішити питання в категоричній формі можливо після надання оригіналу даного документу;

-копія інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі;

В судовому засіданні були допитані свідки, які пояснили: свідок ОСОБА_16:

Свідок пояснив, що він розробляв технічну документацію участка відповідачки, а саме зйомка ділянки і прив'язка до місцевості. За фактичним користуванням земельна ділянка відповідачки була меньшою приблизно на 1 метр. Межі земельної ділянки були закріплені армотурою. Коли закріпляли межі земельної ділянки, то вони відповідали ОСОБА_8 акту. При закріплені меж земельної ділянки відповідачки, свідок заходив за її межі, оскільки фактично розмір земельної ділянки був меньшим ніж зазначено у ОСОБА_8 акті. Акт прийому передачі результатів заміру земельної ділянки не складався, оскільки на той час він був не передбачений. Технічної документації на земельну ділянку свідок не бачив.

свідок ОСОБА_17:

З 2006 р. свідок був директором Дергачівського Державного комунального підприємства по землеустрою, земельному кадастру та земельній реформі. Свідок пояснив, що оригінал технічного звіту по передачі у приватну власність садової земельної ділянки, що видавалися на ім'я ОСОБА_7 має знаходитись в архиві ОСОБА_4 земельних ресурсів. Після виготовлення технічного звіту і державного акту, вони видавалися замовнику, який розписувався на титульному листі, що технічний звіт і держакт отримав. Після цього вказані документи здавалися в загальний архів з ОСОБА_4 земельних ресурсів. Також замовник розписувався в книзі, що отримав державний акт і технічний звіт. Дана книга також має зберігатися в архиві. Свідок не пам'ятає, чи передавалися ці документи по акту.

свідок ОСОБА_18:

Свідок є о/у ВКР Дергачівського РВ ГУ МВС України в Харківській області. Свідок пояснив, що він здійснував перевірку за заявою позивача по факту порушення відповідачкою межей земельної ділянки в садовому товаристві «Зелена Гірка». За результатами перевірку у порушенні кримінальної справи було відмовлено. В ході перевірки ОСОБА_2 особисто надавала для ознайомлення оригінали матеріалів технічної документації оформлені на ОСОБА_7, копії яких свідком були залучені до матеріалів перевірки.

свідок (спеціаліст) ОСОБА_12:

Свідок є представником ТОВ «Еко-Право». Свідок пояснив, що ним були складені документи технічної документації на земельну ділянку для ОСОБА_2 Свідок працював з геодезістами по фасаду земельної ділянки. Свідок пояснив, що якщо взяти обидві ділянки і скласти їх розміри, то по фасаду на дві ділянки не буде висточати 15 см, а по задній лінії - 40 см. Компенсувати ці сантиметри за рахунок сусідніх ділянок є неможливим. У сусідніх землекористувачів землі також не вистачає.

При переоформленні межі земельної ділянки не робиться акт погодження меж з власниками сусідніх ділянок.

Вивчивши адміністративний позов, вислухавши сторони, допитавши свідків і дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в справі в частині вимог про встановлення факту підробки підпису, вчиненого від імені ОСОБА_1 іншою особою в Протоколі закріплення меж земельної ділянки №7 в СТ «Зелена гірка» ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області, про визнання незаконним та скасування Державного акту на право власності на землю серія ЯД №054930, реєстраційний №87 від 05.06.2007 року на ім'я ОСОБА_2 на земельну діялнку №7 в СТ «Зелена гірка» ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області, зобов'язання Харківської регіональної філії державного підприємства «Центру Державного земельного кадастру при Держкомземі України» внести запис до державного реєстру правоустановчих документів на землю про визнання не дійсними реєстраційної картки та Державного акту на право власності на землю серія ЯД №054930 від 05.06.2007 р. на ім'я ОСОБА_2. Крім того, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_3 селищної ради, а а також до ОСОБА_2 за наступних підстав.

Так, згідно ст. ст. 17, 57 ЗК України 1990 р. та Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 p., ОСОБА_1Л та ОСОБА_7 набули у власність суміжні земельні ділянки, якими вони користувалися.

Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 р. було встановлено, що «Сільським, селищним, міським ОСОБА_5 народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування і жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Забороняється передача у приватну власність земельних ділянок на територіях зон відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Установити, що передача громадянам України безплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов'язково робиться місцевими ОСОБА_5 народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює.

Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, носвідчується відповідною ОСОБА_5 народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Установити, що громадяни України мають право продавати або іншими способами відчужувати земельні ділянки, передані їм для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, без зміни їх цільового Призначення.

Договір купівлі-продажу або іншими способами відчужування земельної сілянки посвідчується у нотаріальному порядку і реєструється у сільській, селищній, міській ОСОБА_5 народних депутатів, на території якої розташована земельна ділянка.

Порядок приватизації визначався ст. 17 ЗК України 1990 р.

Згідно ст. 17 ЗК України 1990 р. (чинного на момент приватизації) «Передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводиться ОСОБА_5 народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ОСОБА_5 народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім 'ї.

ОСОБА_5 народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селигцною) ОСОБА_5 народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) ОСОБА_5 народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими ОСОБА_5 народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для:

ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Ст. 57 ЗК України 1990 р. (чинного на момент приватизації) встановлено наступне: «Для ведення колективного садівництва кооперативам громадян за рішенням сільської, селищної, міської, районної ОСОБА_5 народних депутатів передаються у власність земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 0,12 гектара на одного члена кооперативу.

Земельні ділянки для колективного садівництва складаються із земель загального користування, що перебувають у колективній власності кооперативу, та із земель, що перебувають у приватній власності членів кооперативу.

До земель загального користування належать земельні ділянки, зайняті охоронними зонами, шляхами, проїздами, спорудами та іншими обєктами загального користування.

На землі загального користування сільською, селищною, міською, районною ОСОБА_5 народних депутатів садівницькому кооперативу видається державний акт на право власності на землю.

На ділянки, що передаються у власність кожному членові садівницького кооперативу, сільськими, селищними, міськими, районними Радіти народних депутатів за поданням відповідних кооперативів видається державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

Громадянам можуть передаватися у власність земельні ділянки для індивідуального садівництва. Розмір цих ділянок не повинен перевищувати 0,12 гектара.

Громадянам, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, дачного будівництва, земельні ділянки для ведення садівництва не надаються».

Як вбачається з вищенаведеної норми відповідна «ОСОБА_5 народних депутатів» мала прийняти виключно одне рішення - про передачу у приватну власність земельної ділянки заявнику (у випадку наявності про це підстав і обставин).

Таке рішення було прийнято в 1997 році (рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 селищної ради народних депутатів № 391 від 09.12.1997 р.), яке в судовому порядку ніколи ніким не оскаржувалося і є законним і дійсним на момент розгляду справи № 2-а-4040/2010. Слід зазначити, що в цьому рішенні рада вказала про видачу Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Ч. 1 ст. 2 КАС України «Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ».

Судом встановлено, що підпис, вчинений від імені ОСОБА_1 в Протоколі закріплення меж земельної ділянки №7 в СТ «Зелена гірка» ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області у технічній документації ОСОБА_7, вчинений іншою особою. Проте, даний факт не свідчить про порушення ОСОБА_3 селищною радою прав ОСОБА_19 при видачі винесенні оскаржуваного рішення про передачу у власність земельної ділянки і видачу Державного акту, оскільки виготовлення технічної документації і контроль з аїї правильним виготовленням не належить до компетенції селищної ради. Отже, рішення Малоланилівської селищної ради щодо надання у власність ОСОБА_7 земельної ділянки винесено в межах компетенції ради і не порушує прав позивача. Фактично позивач оскаржує порушення його прав відповідачкою ОСОБА_2, яка, на його думку, порушила межу між його та власною ділянкою. Ці правовідносини регулюються ст.ст. 103, 106, 107 Земельного кодексу України. Така цивільна справа знаходиться в провадженні іншого судді.

Також, згідно ч.1 ст.2 КАС України - Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. ОСОБА_2 не може бути відповідачем у даній адміністративній справі за позовом фізичної особи, оскільки вона не є суб'єктом владних повноважень.

Крім того, згідно ч.2 ст.КАС України - До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності ОСОБА_14 чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Слід зазначити, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1.04.2010 року, згідно якого вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб - щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, ухвалою суду від 6.07.2010 року було закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_4 земельних ресурсів у Дергачівському районі Харківської області, Дергачівського районного відділу Харківської регіональної філії Центру державного земельного Кадастру при Держкомземі України та ОСОБА_2 про визнання рішення ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області про видачу Державного акту на право власності на земельну ділянку незаконним та скасування, визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_4 земельних ресурсіву Дергачівському районі Харківської області про видачу реєстраційної картки на земельну ділянку, про визнання незаконним та скасування рішення ДРВ ХРФ ЦДЗК при Держкомземі України про видачу ОСОБА_20 Державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання ОСОБА_4 земельних ресурсів у Дергачівському районі Харківської області встановити в натурі фактичної межі, встановлення факту підробки підпису у протоколі закріплення меж.

П. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України встановлено, що «Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності».

При цьому згідно п. 1 ч. 1 ст. З КАС України «справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень».

Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 27.07.2010 р. №1145/11/13-10, абзацах четвертому - п'ятому листа зазначено, що «ОСОБА_5 до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов 'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта зладних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення».

Верховним Судом України в інформаційному листі від 26.12.2005 р. № 3.2.-2005, а саме: абзацах першому-третьому п.1 викладено, що «Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті З КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретнішії суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом».

Як вбачається з вищенаведеного, ОСОБА_8 акт на право приватної власності на землю не є ані нормативно-правовим актом, ані актом індивідуальної дії, що може бути оскаржений в порядку адміністративного судочинства України.

Отже, позовні вимоги про встановлення факту підробки підпису у протоколі закріплення меж земельної ділянки, про визнання незаконним та скасування Державного акту на право власності на землю та зобов'язання Харківської регіональної філії державного підприємства «Центру Державного земельного кадастру при Держкомземі України» внести запис до державного реєстру правоустановчих документів на землю про визнання не дійсними реєстраційної картки та Державного акту на право власності на землю не підлягають розгялдові в порядку адміністративного судочинства і провадження в цій частині має бути закрито.

Проте, у позивача виникає право на подачу заяви про часткове скасування ухвали суду від 6.07.2010 року у звязку з нововиявленими обставинами і поновлення срозгляду цивільної справи за його позовом до ОСОБА_4 земельних ресурсів у Дергачівському районі Харківської області, Дергачівського районного відділу Харківської регіональної філії Центру державного земельного Кадастру при Держкомземі України та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_4 земельних ресурсіву Дергачівському районі Харківської області про видачу реєстраційної картки на земельну ділянку, про визнання незаконним та скасування рішення ДРВ ХРФ ЦДЗК при Держкомземі України про видачу ОСОБА_20 Державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання ОСОБА_4 земельних ресурсів у Дергачівському районі Харківської області встановити в натурі фактичної межі, встановлення факту підробки підпису у протоколі закріплення меж.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 103, 106, 107 Земельного кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування», Декретом КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року ст.ст. ст.ст.71, 99, 100, 158-163 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1

ОСОБА_21 до ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського

району Харківської області, ОСОБА_4 Держкомзему України в Дергачівському

районі Харківської області, Харківської регіональної філії державного

Підприємства «Центру Державного земельного кадастру при Держкомземі України»

про встановлення факту підробки підпису, вчиненого від імені ОСОБА_1

іншою особою в Протоколі закріплення меж земельної ділянки №7 в СТ «Зелена гірка» ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської

бласті, про визнання незаконним та скасування Державного акту на право

власності на землю серія ЯД №054930, реєстраційний №87 від

5.06.2007 року на ім'я ОСОБА_2 на земельну діялнку №7 в СТ «Зелена гірка» ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району

Харківської області, зобов'язання Харківської регіональної філії державного

підприємства «Центру Державного земельного кадастру при Держкомземі України»

внести запис до державного реєстру правоустановчих документів на землю про

визнання не дійсними реєстраційної картки та Державного акту на право

власності на землю серія ЯД №054930 від 05.06.2007 р. на ім'я ОСОБА_2

Юріївни.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_3 селищної ради Дергачівського району Харківської області про безкоштовну передачу у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 570 кв.м. для ведення садівництва за адресою: Харківська область Дергачвський район с. Мала Данилівка СТ «Зелена гірка» та видачу Державного акту на право власності на землю - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова може бути оскаржене в апеляційному порядку в Харківський адміністративний апеляційний суд через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Д.В. Нев'ядомський