Справа № 340/696/15-а
Суддя: Данилюк М. П.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №340/696/15-а
Номер провадження №2-а/340/93/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого- судді Данилюк М.П.,

з участю: секретаря Фурманюк В.М.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду в селищі Верховина справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора адміністративної практики відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Верховинського району лейтинанта міліції ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження, скасування постанови по справі про адмінправопорушення, закриття справи та стягнення судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області із зазначеним адміністративним позовом до відповідача.

Позовні вимоги мотивує тим, що 30.10.2015 року, постановою ПС1 № 411753 по справі про адмінправопорушення, інспектором адміністративної практики відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Верховинського району лейтенантом міліції ОСОБА_3, було накладено на нього, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (пятсот десять) грн., за зупинку автомобілем марки ВАЗ 2101 н.з. В 8192 ІС, ближче ніж 10 м від нерегульованого пішохідного переходу.

З вищевикладеною постановою не погоджується та вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Ваважає, що у його діях, які кваліфікуються за ч.1 ст.122 КУпАП відсутній склад правопорушення, адже відсутня субєктивна сторона вищевказаного складу адміністративного правопорушення. Винних дій він не вчиняв, оскільки, зупинку здійснив більше як за 15-16 м до пішохідного переходу тільки висадивши пасажирів.. До машини підійшов інспектор та не представившись, в грубій формі витребував у нього документи та сказав віддати йому посвідчення водія. Взявши документи в нього з рук, відразу ж, не пояснивши причини витребування документів, пішов до своєї машини. Коли він сам підійшов до транспортного засобу гаїшника та спитав причину, останній грубо сказав, що оформляє протокол про адмінправопорушення за ст. 122 ч.1 КУпАП. Він старався пояснити інспектору, що здійснив зупинку більше як за 15 м. до пішохідного переходу для висадки пасажирів, і перед ним до пішохідного переходу стоїть ще чотири машини. Інспектором не взято до уваги ні його пояснення ні пояснення пасажирів, які були в салоні машини, а потім підійшли до нього. Після оформлення протоколу інспектор повернув йому документи і в грубій формі висловив свою думку щодо його та свідків пояснень і зразу ж поїхав геть. Свідків які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення при складанні протоколу не були Копію протоколу та копію постанови інспектор йому не вручив, хоча він ще декілька разів протягом дня знаходив його та підходив, щоб отримати копії. І вищенаведене свідчить, що ним не було вчинено адміністративного правопорушення та його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, постанова винесена без його участі у справі і свідченням цього є відсутність його підпису на постанові. Внаслідок порушення вимоги ч. 1 ст. 268 КпАП України він був позбавлений можливості дати по справі особисті пояснення, заявити клопотання про допит свідків, та про витребування доказів, у звязку з чим оскаржену постанову не можна вважати законною.

Оскаржувану постанову він отримав лише 05 листопада 2015 року, та 11.11.2015 року звернувся із позовом до суду, а тому не мав повних десять днів, відведених Законом, для оскарження даної постанови від 30.10.2015 р., а відтак вважає, що ним з поважних причин пропущено строк на подання позову, який він просить суд поновити та скасувати постанову ПС1 № 411753 по справі про адміністративне правопорушення від 30.10.2015 року, а справу закрити, стягнути з інспектора адміністративної практики відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Верховинського району лейтенанта міліції ОСОБА_3 понесені ним судові витрати по оплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі при викладених в позові обставинах, просив поновити строк на оскарження постанови та задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.35 КАС України.

З урахуванням заяви позивача, суд на підставі положень ч.4 ст.128 КАС України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності відповідача, у звязку з чим дослідивши письмові матеріали справи, встановлено наступне.

В судовому засіданні свідки: ОСОБА_4, ОСОБА_5 суду ствердили, що позивач 30.10.2015 року біля 11 год. в центрі с.Верховина, що неподалік магазину "Продукти", за 15 м. до пішохідного переходу зупинив автомобіль та випустив їх із автомобіля як пасажирів. До автомобіля підійшов працівник міліції та почав складати протокол про адміністративне правопорушення, тому вони зверталися до працівника міліції та говорили, що позивач не порушив правил дорожного руху і підстав для складання протоколу немає, однак працівник міліції в грубій формі їм сказав, щоб не мішалися і відійшов до свого автомобіля із документами позивача. Дійсно, близько біля пішохідного переходу стояло четверо автомобілів, однак працівник міліції до тих автомобілів не підходив. Крім працівника міліції інших свідків, крім ни,х не було.

Відповідно до оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення від 30.10.2015 року серії ПС1 № 411753, складеної інспектором адміністративної практики відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Верховинського району лейтенантом міліції ОСОБА_2, 30.10.2015 року о 10 год. 50 хв. по вул.І.Франка селища Верховина Івано-Франківської області водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1, здійснив зупинку на відстані менш ніж 10м від пішохідного переходу, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у звязку з чим на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Положення ч.1 ст.122 КУпАП передбачають відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, у виді накладення штрафу від пятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог п.п.г),г) п.15.9 ПДР зупинка забороняється окрім іншого на пішохідних переходах і ближче 10м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі, на перехрестях та ближче 10м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з ст.251 цього ж Кодексу, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів та технічних засобів , що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ОСОБА_1 оскаржувану постанову серії ПС1 № 411753 отримав лише 05 листопада 2015 року(а.с. 7,8), а 11.11.2015 р. звернувся із позовом до суду.

Статтею 289 КУпАП встановлено десятиденний строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, який в разі його пропуску з поважних причин може бути поновлений судом.

Відповідно доч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом-продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

З урахуванням того, що копію оскаржуваної постанови заявник своєчасно при її складенні не отримав, жодних доказів про її отримання як при складенні, так і до 05.11.2015 року матеріали справи не містять і судом не досліджено, суд вважає обґрунтованими посилання позивача на факт того, що він дізнався про неї в 05 листопада 2015 року, у звязку з чим вважає необхідним поновити заявникові строк для захисту своїх прав шляхом оскарження постанови серії ПС1 № 411753 від 30.10.2015 року як пропущений з поважних причин.

Згідно вимог ч.2 ст.71 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень зобовязаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, проте будь-яких доказів в підтвердження вини позивача відповідачем при розгляді справи не надано, як і не надано до суду заперечень проти заявленого позову.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем як субєктом владних повноважень не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, як і не надано і судом не досліджено жодних заперечень проти заявленого позову та викладених в ньому обставин, в т.ч. доказів порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України (факту зупинки транспортного засобу ближче 10м від пішохідного переходу), суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 прийнята з порушенням норм чинного законодавства, зокрема норм КУпАП України в частині того, що інспектором при складені як протоколу так і оскаржуваної постанови не з'ясовано обставин, передбачених ст.280 КУпАП, зокрема чи вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, не з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (не встановлені свідки правопорушення, а зазначені свідки події в протоколі про адміністративне правопорушення не підписані що свідчить про фіктивність записів, а також не взято до уваги показання осіб, які знаходилися в транспортному засобі ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не надано показання технічного приладу, який використовувався при нагляді за виконанням правил дорожнього руху та інші докази на підтвердження вини водія у порушенні вимог ПДР).

Відтак, оскільки відповідачем належним чином при розгляді адміністративної справи відповідно до вимог ст.71 КАС України не доведено наявність вини позивача, як відповідно і не спростований факт відсутності порушення позивачем положень Правил дорожнього руху України відповідно норм ч.1 ст.122 КУпАП, на підставі вищевикладеного суд вважає позовні вимоги про визнання постанови відповідача від 30.10.2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправною та про її скасування обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст.9, 10, 122 ч.1, 276-280 КУпАП, керуючись ст.ст.11, 71, 100, 102, 158-163,171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора адміністративної практики відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Верховинського району лейтинанта міліції ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження, скасування постанови по справі про адмінправопорушення, закриття справи та стягнення судових витрат - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 411753 від 30.10.2015 року.

Постанову серії ПС1 № 411753 по справі про адміністративне правопорушення від 30.10.2015 року винесену інспектором адміністративної практики відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування Верховинського району лейтинантом міліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті пятдесят пять) грн. визнати неправомірною та скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Постанова остаточна і оскарженю не підлягає.

Головуючий: _______________ М. П. Данилюк