Справа № 810/3627/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2015 року справа № 810/3627/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до УПФУ у м. Броварах та Броварському районі Київської області, третя особа ТОВ «Кредитні ініціативи», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

18.08.2015р., ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду було відкрито скорочене провадження та запропоновано відповідачу надати до суду письмові заперечення проти позову із відповідними доказами.

31.08.2015 р., від відповідача до суду надійшли заперечення на адміністративний позов, в обґрунтування яких останній зазначив про правомірність відмови у наданні запитуваної позивачем інформації, посилаючись на Закон України від 01.06.2010 № 2297-VI «Про захист персональних даних», Закон України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» та інше. Крім того зазначив, що надання органами Пенсійного фонду відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку іншим юридичним і фізичним особам, крім органів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та перелічених у частині другій цієї статті органам, допускається лише за рішенням суду у випадках, передбачених законом згідно п. 3 ст. 22 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено таке:

16.07.2015 р., до УПФУ у м. Броварах та Броварському районі Київської області ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 надіслано запит на інформацію, в якому викладено прохання повідомити про кількість осіб, які працювали та працюють за період з 01.12.2012 по даний час на ТОВ «Кредитні ініціативи» (код за ), юридична адреса: Київська область, м. Бровари, вулиця Черняховського, будинок 12, офіс 152 та повідомити ПІБ працівників, які працювали та працюють за період з 01.12.2012 по даний час в ТОВ «Кредитні ініціативи» (код за ), юридична адреса: Київська область, м. Бровари, вулиця Черняховського, будинок 12, офіс 152.

Запит від 16.07.2015 р. був надісланий рекомендованим листом на адресу відповідача та зареєстрований в УПФУ у м. Броварах та Броварському районі Київської області за вх. № 3184/04 від 21.07.2015.

28.07.2015 УПФУ у м. Броварах та Броварському районі Київської області листом за № 8528/02 у наданні позивачу запитуваної інформації було відмовлено.

З вищевказаної відповіді вбачається, що УПФУ у м. Броварах та Броварському районі Київської області не може надати запитувану інформацію з підстав її конфіденційності, оскільки така інформація належить до інформації з обмеженим доступом, посилаючись при цьому на ст. 21 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію».

Позивач, не погодившись з відповіддю звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач, заперечуючи проти позову зазначив, що діяв в межах повноважень та відповідно до чинного законодавства, вказавши, що у задоволенні запиту відмовлено у звязку з тим, що запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом та конфіденційною.

Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступних обставин.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес врегульовано Законом України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (ділі Закон № 2939-VI).

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Однією з гарантій реалізації конституційних прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації є законодавче закріплення права кожного на доступ до інформації, яке згідно зі ст. 5 Закону № 2939-VI забезпечується систематичним та оперативним оприлюдненням інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах та будь-яким іншим способом, а також шляхом надання інформації на запити (рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012).

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації врегульовані Законом України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» (далі Закон № 2657-XII).

Згідно зі ст. 1 Закон № 2657-XII, інформація будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до вимог ст. 2 Закон № 2657-XII, основними принципами інформаційних відносин є, зокрема:гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації тощо.

Статтею 3 Закон № 2657-XII передбачено, що основними напрямами державної інформаційної політики є забезпечення доступу кожного до інформації. Згідно зі ст. 3 Закону № 2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здісненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Порядок оформлення запитів на інформацію визначено ст. 19 Закону № 2939-VI.У відповідності до ст. 19 Закону № 2939-VI, запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2939-VI, публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації, що передбачено ч. 1 ст. 2 Закону № 2939-VI. Згідно зі ст. 4 Закону № 2939-VI, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах:1) прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень;2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію. Згідно зі ст. 12 Закону № 2939-VI, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:1) запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;2) розпорядники інформації суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Частиною 4 ст. 13 Закону № 2939-VI передбачено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію, що передбачено п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача, які виразилися у відмові надати інформацію, суд зазначає таке. Позивач просив відповідача повідомити, зокрема, про кількість осіб, які працювали та працюють за період з 01.12.2012 по даний час в ТОВ «Кредитні ініціативи» (код за ), юридична адреса: Київська область, м. Бровари, вулиця Черняховського, будинок 12, офіс 152.

Як встановлено судом, позивач 16.07.2015 до УПФУ у м. Броварах та Броварському районі Київської області, діючи від імені представника ОСОБА_2, надіслав вказаний запит на інформацію, який отриманий відповідачем 21.07.2015 за вх. № 3184/04. Позивачу УПФУ у м. Броварах та Броварському районі Київської області надано відповідь на вказаний запит листом від 28.07.2015 № 8528/02, в якому повідомило, що відповідно до ст. 21 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію», конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Інформація, яка міститься в договорах, контрактах, листах, звітах, аналітичних матеріалах, виписках з бухгалтерських рахунків, схемах, графіках, специфікаціях і інших документах, що фігурують в діяльності юридичної особи також є конфіденційною інформацією. Оскільки конфіденційна інформація належить до інформації з обмеженим доступом, управління не може надати інформацію щодо кількості працюючих в ТОВ «Кредитні ініціативи».

Судом встановлено, що у листі від 28.07.2015 № 8528/02 не надано відповіді на поставлені питання.

Суд частково не погоджується з твердженнями відповідача, а саме, що інформація про кількість працюючих за період з 01.12.2012 по даний час (на час звернення з запитом від 16.07.2015) в ТОВ «Кредитні ініціативи» (код за ), юридична адреса: Київська область, м. Бровари, вулиця Черняховського, будинок 12, офіс 152 є інформацією з обмеженим доступом, тобто конфіденційною.

За таких обставин дії відповідача щодо ненадання відповіді на запит позивача від 16.07.2015 на отримання публічної інформації про кількість працюючих працівників, які працювали та працюють за період з 01.12.2012 по даний час (на час звернення з запитом від 16.07.2015) в ТОВ «Кредитні ініціативи» (код за ), юридична адреса: Київська область, м. Бровари, вулиця Черняховського, будинок 12, офіс 152, є протиправною. З метою забезпечення захисту порушеного права позивача поданий ним запит в зазначеній частині підлягає повторному розгляду відповідно до вимог законодавства з наданням запитуваної інформації заявнику ОСОБА_1, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо питання позивача про повідомлення ПІБ працівників, які працювали та працюють за період з 01.12.2012 по даний час в ТОВ «Кредитні ініціативи» (код за ), юридична адреса: Київська область, м. Бровари, вулиця Черняховського, будинок 12, офіс 152, судом досліджено дане питання та встановлено, що відповідачем правомірно було відмовлено у наданні такої інформації, оскільки вона є конфіденційною, позаяк містить інформацію про фізичних осіб.

Правові відносини, пов'язані із захистом і обробкою персональних даних, спрямування на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв'язку з обробкою персональних даних, регулюється Закону України від 01.06.2010 № 2297-VI «Про захист персональних даних» (далі Закон № 2297-VI).

Згідно зі ст. 2 Закону № 2297-VI, персональні дані відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Частина 2 ст. 5 Закону № 2297-VI передбачає, що персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.

Суд зазначає, що захист інформації про особу гарантовано Конституцією України. Частина 2 ст. 32 Конституції України не допускає збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Законом встановлено заборону збирання відомостей про особу без її попередньої згоди, за винятком випадків, передбачених законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 у справі № 2-рп/2012 за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень ч. 1, 2 ст. 32, ч. 2, 3 ст. 34 Конституції України встановлено, що лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці. При цьому інформацією про фізичну особу є відомості чи сукупність відомостей про таку особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ч. 1 ст. 11 Закону № 2657). За порядком доступу інформація поділяється на відкриту та з обмеженим доступом (ч. 1 ст. 20 Закону № 2657).

Даючи офіційне тлумачення ч. 1, 2 ст. 32 Конституції України, Конституційний Суд України в Рішенні від 20.01.2012 у справі № 2-рп/2012 зазначив, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім'ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Також, як висновок в аспекті конституційного подання положення ч. 1, 2 ст. 32, ч. 2, 3 ст. 34 Конституції України, Конституційний Суд України зазначив, що збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Матеріали справи не містять доказів надання позивачу згоди від фізичних осіб, які працювали та працюють за період з 01.12.2012 по день звернення з запитом на інформацію в ТОВ «Кредитні ініціативи».

Таким чином суд дійшов висновку, що ПІБ також відноситься до інформації, за допомогою якої можливо ідентифікувати фізичну особу, тобто відноситься до конфіденційної інформації, а тому, відповідачем правомірно було відмовлено про надання відповіді на запит позивача в частині ПІБ працівників, які працювали та працюють за період з 01.12.2012 по даний час (станом на день звернення з запитом від 16.07.2015) в ТОВ «Кредитні ініціативи».

Суд не бере до уваги доводи позивача в частині звернення до правоохоронних органів з заявою про кримінальне правопорушення (а.с. 8-11), мотивуючи це підставою порушення його прав, та, відповідно, підставою для надання йому конфіденційної інформації про фізичних осіб працівників ТОВ «Кредитні ініціативи» як обґрунтування позовних вимог, з огляду на те, що саме в межах відкритого кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, можуть здійснюватися дії уповноваженими на те особами, зокрема, щодо встановлення наявності чи відсутності даних, які містять ознаки кримінального правопорушення, встановлення субєктів такого правопорушення та інших осіб, які можуть бути залучені в межах відкритого кримінального провадження. Позивач може надати уповноваженим особам, які здійснюють досудове розслідування лише інформацію про відомі йому обставини, певних осіб, або про осіб, які йому не відомі, однак є інформація про інших субєктів, які нею володіють, в даному випадку це ТОВ «Кредитні ініціативи», а слідчі органи в межах наданих їм повноважень зобовязані, зокрема, взяти до відома та використати отриману інформацію та прийняти відповідне рішення.

У звязку з наведеним, викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими в частині ненадання відповідачем відповіді на запит про інформацію про кількість працюючих за період з 01.12.2012 по даний час (на час звернення з запитом від 16.07.2015) в ТОВ «Кредитні ініціативи» (код за ), юридична адреса: Київська область, м. Бровари, вулиця Черняховського, будинок 12, офіс 152 та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України та є підставами для задоволення позову в цій частині.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 162 КАСУ, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Частиною 3 ст. 2 КАСУ передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно зі ст. 71 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як субєкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача в частині отримання інформації про кількість працюючих за період з 01.12.2012 по даний час (на час звернення з запитом від 16.07.2015) в ТОВ «Кредитні ініціативи» (код за ), юридична адреса: Київська область, м. Бровари, вулиця Черняховського, будинок 12, офіс 152, а відтак, не довів правомірності своїх дій та винесення відповідного рішення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що УПФУ у м. Броварах та Броварському районі Київської області не доведено правомірність своїх дій щодо розгляду запиту громадянина ОСОБА_1 на отримання публічної інформації про кількість працюючих за період з 01.12.2012 по даний час (на час звернення з запитом від 16.07.2015) в ТОВ «Кредитні ініціативи».

Щодо позовних вимог позивача про зобовязання УПФУ у м. Броварах та Броварському районі Київської області надати інформацію на запит ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що ці вимоги не підлягають задоволенню з огляду на їх спрямованість на майбутнє, відсутності підстав вважати, що відповідач буде в подальшому відмовляти у наданні інформації на запит про інформацію, враховуючи висновки суду, та є втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду. Визнання протиправними дії УПФУ у м. Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови у наданні інформації в частині ненадання інформації на інформаційний запит ОСОБА_1 від 16.07.2015 щодо кількості працюючих працівників, які працювали та працюють за період з 01.12.2012 по даний час в ТОВ «Кредитні ініціативи» (код за ), юридична адреса: Київська область, м. Бровари, вулиця Черняховського, будинок 12, офіс 152 та зобовязання відповідача повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 16.07.2015 відповідно до вимог чинного законодавства, є належним способом захисту порушених прав позивача в межах даного адміністративного позову.

Отже викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими в частині визнання протиправними дій, які виразилися у ненаданні відповіді на запит позивача в частині кількості працюючих за період з 01.12.2012 по даний час (на час звернення з запитом від 16.07.2015) в ТОВ «Кредитні ініціативи», що в свою чергу дає підстави зобовязати відповідача повторно розглянути запит позивача у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині визнання дій УПФУ у м. Броварах та Броварському районі Київської області протиправними у відмові надати інформацію в частині ненадання інформації щодо кількості працюючих працівників, які працювали та працюють за період з 01.12.2012 по даний час в ТОВ «Кредитні ініціативи» (код за ), юридична адреса: Київська область, м. Бровари, вулиця Черняховського, будинок 12, офіс 152 та, відповідно, зобовязати УПФУ у м. Броварах та Броварському районі Київської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 16.07.2015.

Відповідно до Конституції України, Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян», Закону України від 01.06.2010 № 2297-VI «Про захист персональних даних», Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію», Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 у справі № 2-рп/2012 та керуючись статтями 11, 14, 33, 70, 71, 72, 86, 94, 1832, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області щодо відмови у наданні інформації в частині ненадання інформації на інформаційний запит ОСОБА_1 від 16.07.2015 щодо кількості працюючих працівників, які працювали та працюють за період з 01.12.2012 по даний час в ТОВ «Кредитні ініціативи» (код за ), юридична адреса: Київська область, м. Бровари, вулиця Черняховського, будинок 12, офіс 152.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Броварах та Броварському районі Київської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 16.07.2015.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Брагіна О.Є.