Справа № 826/10158/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року м. Київ справа № 826/10158/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА РАДА»

до Київської міської державної адміністрації

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дарницького району м. Києва»; Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району м. Києва»; Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Деснянського району м. Києва»; Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва»; Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Подільського району м. Києва»; Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Оболонського району м. Києва»; Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Печерського району м. Києва»; Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва»; Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Солом'янського району м. Києва»; Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва»; Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них «Магістраль»; Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст»; Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва»; Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправним та скасування розпорядження від 21 квітня 2015 року № 381, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА РАДА» (далі - ТОВ «ТОРГОВА РАДА», позивач) з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування Розпорядження Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА, відповідач) «Про передачу основних засобів комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 21 квітня 2015 року № 381 (далі - оскаржуване рішення, Розпорядження № 381).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва про відкриття провадження в адміністративній справі від 29 травня 2015 року до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучені: Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - третя особа 1); Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дарницького району м. Києва» (далі - третя особа 2); Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району м. Києва» (далі - третя особа 3); Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Деснянського району м. Києва» (далі - третя особа 4); Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» (далі - третя особа 5); Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Подільського району м. Києва» (далі - третя особа 6); Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Оболонського району м. Києва» (далі - третя особа 7); Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Печерського району м. Києва» (далі - третя особа 8); Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» (далі - третя особа 9); Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Солом'янського району м. Києва» (далі - третя особа 10); Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва» (далі - третя особа 11); Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них «Магістраль» (далі - третя особа 12); Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» (далі - третя особа 13); Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» (далі - третя особа 14); Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - третя особа 15); Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - третя особа 16).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято з перевищенням відповідачем своєї компетенції (повноважень), що призвело до порушень положень ст. 19 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Як вказує позивач, комунальні підприємства шляхово-експлуатаційні управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них районів м. Києва (далі - КП ШЕУ районів м. Києва), а також КП «Магістраль» були утворені за рішенням їх власника, яким є Київська міська рада, на базі відокремленої цим власником частини комунального майна, та відійшли до сфери управління органу (відповідача), який є представником власника.

Тобто, власником вказаних вище комунальних підприємств та закріпленого за ними майна (в т.ч. підземних пішохідних переходів) є Київська міська рада, яка у відповідності до положень ч. 1 ст. 10, ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представляє територіальну громаду м. Києва, а відповідач є лише органом, до сфери управління якого входять ці підприємства.

Таким чином, на переконання позивача, оскільки КП ШЕУ районів м. Києва та КП «Магістраль» були створені, а пішохідні підземні переходи, як об'єкти комунальної власності, були закріплені за ними власником - Київською міською радою, що підтверджується її рішенням «Про деякі питання діяльності підприємств, що входять до складу Київського комунального об'єднання по експлуатації автомобільних шляхів та споруд на них «Київміськгідрошляхміст» від 02.10.2001 № 54/1488, то відповідно відповідач, як орган, що є виключно представником власника, не мав належної законної компетенції (повноважень) на самостійне прийняття оскаржуваного рішення без отримання погодження Київської міської ради.

Крім того, як зазначає позивач, Київською міською радою, як власником комунального майна та представником територіальної громади м. Києва, не приймалось рішення (доручення) стосовно вилучення вказаного в оскаржуваному рішенні майна в КП ШЕУ районів м. Києва та/або КП «Магістраль» із подальшим його закріпленням за КП «Київблагоустрій».

Отже, на переконання позивача, відповідач не маючи належної законної компетенції від власника майна (Київської міської ради), фактично із перевищенням своїх повноважень здійснив розпорядження цим майном шляхом його передання іншому підприємству.

Також на думку позивача, відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення допустив порушення приписів ст. 136 Господарського кодексу України.

Як вказує позивач, підземні пішохідні переходи, які згідно оскаржуваного рішення передані КП «Київблагоустрій», вже закріплені на праві господарського відання за КП ШЕУ районів м. Києва, КП «Магістраль» та Комунальним підприємством по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст».

Таким чином, закріплені за КП ШЕУ районів м. Києва, КП «Магістраль» та Комунальним підприємством по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» підземні пішохідні переходи на праві господарського відання, не можуть бути вилучені у них в силу положень ст. 136 Господарського кодексу України.

За вказаних обставин, позивач вважає, що оскаржуване рішення, яким фактично були вилучені у КП ШЕУ районів м. Києва, КП «Магістраль» та Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» підземні пішохідні переходи, які належали їм на праві господарського відання, є протиправним.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених як в адміністративному позові, так і в додатковому нормативно-правовому обґрунтуванні від 29.07.2015.

Київська міська державна адміністрація подала заперечення проти позову, в яких зазначає, що метою прийняття розпорядження було визначення єдиного балансоутримувача підземних пішохідних переходів, що надасть можливість здійснювати чіткий та дієвий контроль за дотриманням Правил благоустрою міста Києва, дотримання умов інвестиційних договорів з боку інвесторів, здійснення ремонту та утримання підземних пішохідних переходів в належному стані, а також здійснення відрахувань до місцевого бюджету.

Крім того, відповідач вказує на те, що за наслідками прийняття оскаржуваного рішення фактично здійснюється заміна особи - балансоутримувача об'єктів інвестиційного договору № 049-13/і/115, що жодним чином не може порушувати права та інтереси позивача.

На думку відповідача, ним не було прийнято жодних протиправних рішень, що призвели або могли призвести до порушення прав та інтересів позивача; причинно-наслідковий зв'язок між порушеними правами та інтересами позивача та діями Київської міської державної адміністрації відсутній.

За вказаних обставин, відповідач вважає, що Розпорядження «Про передачу основних засобів комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 21 квітня 2015 року № 381 видано виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) в межах наданих повноважень, у спосіб, що передбачені Конституціє та законами України.

В своїх запереченнях проти позову відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, в судовому засіданні представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав, викладених як в запереченнях проти позову, так і в додаткових запереченнях проти позову від 26.10.2015.

Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району м. Києва» подало заперечення на адміністративний позов, в яких вказує на те, що для прийняття та затвердження оскаржуваного рішення виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - ВО КМР (КМДА)) не зобов'язаний отримувати від комунального підприємства погодження на вчинення відповідних дій щодо майна яке було закріплене за ним на праві господарського відання.

Крім того, третя особа 3 зазначає, що позивач (Інвестор згідно Інвестиційного договору № 049-13/і/115) хоча і виконує свої зобов'язання перед КП ШЕУ, але не в повному обсязі, як це передбачено умовами вказаного інвестиційного договору.

В своїх запереченнях на адміністративний позов третя особа 3 просила в задоволенні позовних вимог відмовити, в судовому засіданні представник третьої особи 3 проти задоволення адміністративного позову заперечував.

Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дарницького району м. Києва» подало заперечення на адміністративний позов, в яких вказує на те, що за приписами ч. 2 ст. 327 Цивільного кодексу України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою, і що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України (ч. 9 ст. 59, п. 15 ч. 1 ст. 26).

Оскільки Київською міською радою оскаржуване рішення не скасовано та не оскаржено, твердження позивача про те, що останнє було прийнято без згоди Київської міської ради є, на думку третьої особи 2, безпідставним та надуманим.

В своїх запереченнях на адміністративний позов третя особа 2 просила в задоволенні позовних вимог відмовити, також, - розгляд справи провести за відсутності представника підприємства.

Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подало заперечення проти адміністративного позову, в яких вказує на те, що рішенням Київської міської ради «Про впорядкування прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва житлового фонду, гуртожитків, інженерних мереж та об'єктів соціальної інфраструктури» від 15 грудня 2011 року № 844/7080 надано повноваження Виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) вирішувати питання закріплення майна комунальної власності територіальної громади міста Києва на праві господарського відання та оперативного управління за суб'єктами господарювання комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Крім того, третя особа 1 зауважує, що оскаржуване рішення на права та інтереси позивача не впливає, більше того, не порушує та не змінює прав та обов'язків сторін за Інвестиційним договором № 049-13/і/115, оскільки за наслідками оскаржуваного розпорядження фактично відбувається заміна особи - балансоутримувача об'єктів інвестиційного договору.

В своїх запереченнях проти адміністративного позову третя особа 1 просила в задоволенні позовних вимог відмовити, в судовому засіданні представник третьої особи 1 проти задоволення адміністративного позову заперечував.

Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» подало відзив на адміністративний позов, в якому зазначає, що воно під час здійснення приймання-передачі об'єктів (підземних пішохідних переходів) керується виключно розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.04.2015 № 381, яке в силу пункту 4.1 статуту підприємства «Київавтошляхміст» є обов'язковим до виконання підприємством.

В судовому засіданні представник третьої особи 13 просив суд розглянути справу на власний розсуд.

Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подало пояснення по справі, в яких зазначає, що оскаржуваним рішенням змінено балансоутримувачів пішохідних переходів міста Києва, а саме з шляхово-експлуатаційних управлінь по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них 10 районів міста Києва на комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що є предметом інвестиційного договору за яким позивач виступає інвестором.

Зі свого боку, департаментом вжито всіх заходів для приведення у відповідність положень інвестиційного договору, однак, зі сторони ТОВ «ТОРГОВА РАДА» (Інвестора за договором) не вживаються жодні заходи, які б сприяли приведенню у відповідність інвестиційного договору та його подальшій реалізації.

В судовому засіданні представник третьої особи 16 просив суд розглянути справу на власний розсуд.

Треті особи 4-12 та 14-15 своїми правами на подання заперечень проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористалися, в судовому засіданні представник третьої особи 5 просив суд розглянути справу на власний розсуд.

Від третіх осіб 4, 6, 7 та 9 надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 02.09.2015 представників третіх осіб 2-4, 6-12, 14-15, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про передачу основних засобів комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 21 квітня 2015 року № 381 вирішено:

- закріпити на праві господарського відання за комунальним підприємством «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) перелік об'єктів, що додається (п. 1);

- закріпити на праві господарського відання за комунальним підприємством «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підземні переходи за адресами: вул. Володимира Сосюри, бульв. Верховної Ради, вул. Павла Усенка, вул. Тампере (п. 2);

- комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дарницького району м. Києва», комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Дніпровського району м. Києва», комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Деснянського району м. Києва», комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва», комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту утриманню автошляхів та споруд на них Подільського району м. Києва», комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Оболонського району м. Києва», комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Печерського району м. Києва», комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва», комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Солом'янського району м. Києва», комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва», комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління «Магістраль», комунальному підприємству «Київавтошляхміст» та комунальному підприємству «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснити приймання-передачу об'єктів визначених згідно з пунктом 1 цього розпорядження (п. 3);

- комунальному підприємству «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та комунальному підприємству «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснити приймання-передачу підземних переходів після реконструкції просп. Возз'єднання і просп. Гагаріна за наступними адресами: вул. Володимира Сосюри, бульв. Верховної Ради, вул. Павла Усенка, вул. Тампере (п. 4);

- департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснити організаційно-правові заходи з виконання пунктів 1, 2 цього розпорядження (п. 5);

- департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вжити заходів щодо розірвання та/або внесення змін до чинних інвестиційних договорів на здійснення заходів з облаштування пішохідних підземних переходів, закріплених на праві господарського відання за комунальним підприємством «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), згідно з пунктами 1, 2 (п. 6) (оскаржуване рішення).

Незгода з зазначеним вище розпорядженням відповідача обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані особами, які беруть участь у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА РАДА», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України та іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правом на судовий захист, яке гарантоване Конституцією України (ст. 55) та закріплене в ст. 6 КАС України, наділена лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для того щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, суд повинен встановити, що оскаржуваним рішенням чи діянням суб'єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 6 зазначеного кодексу визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 11, частини першої статті 71, частини першої статті 104 КАС України, позивач звертається до адміністративного суду з позовом у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, дійсне (фактичне) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням (наприклад, рішенням про звільнення з посади).

Як встановлено під час розгляду справи, оскаржуваним рішенням змінено балансоутримувачів пішохідних підземних переходів у місті Києві, а саме з шляхово-експлуатаційних управлінь по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них 10 районів міста Києва на комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які є Об'єктом інвестування (предметом) Інвестиційного договору № 049-13/і/115 на здійснення заходів з облаштування пішохідних підземних переходів у Голосіївському та Деснянському районах міста Києва (Лот 1) від 23.12.2011, за яким позивач виступає Інвестором здійснення заходів з облаштування пішохідних підземних переходів у Голосіївському та Деснянському районах міста Києва.

У той же час, позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення стане приводом до розірвання Інвестиційного договору № 049-13/і/115 від 23.12.2011, що призведе до порушення його прав та інтересів, оскільки останній розраховував на здійснення своїх грошових інвестицій саме протягом 5 років, як це передбачено договором, а не на дострокове їх припинення, що виявляється можливим з підстав прийняття відповідачем Розпорядження № 381.

З метою запобігання розірванню вказаного вище Інвестиційного договору № 049-13/і/115 від 23.12.2011 з підстав прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, позивач і звернувся до суду, за захистом, на його думку, порушених прав та інтересів.

Разом з тим, на думку суду позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту, оскільки на час звернення до суду Інвестиційний договір № 049-13/і/115 від 23.12.2011 є чинним, не визнаний ніким недійсним, не розірваний, що свідчить про заявлення позовних вимог на майбутнє.

Крім того, оскаржуване рішення є правовим актом індивідуальної дії.

З цього приводу, суд зазначає, що «правовий акт індивідуальної дії» - це виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

У той же час, оскаржуване рішення жодним чином не стосується позивача, а тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення його позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, в зв'язку із чим, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА РАДА» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко