Справа № 815/4446/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4446/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року м. Одеса

15 год. 10 хв.

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Балан Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про скасування постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про накладення арешту на спільне нерухоме майно АН 329959 від 18.03.2009 року в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34, зобовязання Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна предмета іпотеки, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34, що перебуває в іпотеці ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ на підставі іпотечного договору від 05.03.2008 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ (далі ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ) звернулося до суду з позовом до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про скасування постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про накладення арешту на спільне нерухоме майно АН 329959 від 18.03.2009 року в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34, зобовязання Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна предмета іпотеки, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34, що перебуває в іпотеці ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ на підставі іпотечного договору від 05.08.2003 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є кредитором ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.03.2008 року та відповідно до умов договору факторингу №2 від 13.02.2012 року укладеного між Публічним акціонерним товариством Укрсиббанк та Товариством з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ, а також іпотекодержателем нерухомого майна: квартири під номером 34, що розташована в місті Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, що на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки укладеним 05.03.2008 року. 09.07.2015 року позивачу, при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно третьої особи, у тому числі майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором накладені ареш згідно оскаржуваної постанови ДВС. На думку позивача такі дії відповідача порушують права ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ, оскільки позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна. Відповідно до чинного законодавства, за наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, яким в даному випадку є ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ, має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на предмет іпотеки (передане в іпотеку майно). Таким чином, накладений згідно оскаржуваних постанов відповідачів арешт на квартиру за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34, не має жодних правових підстав, у зв'язку із тим, що договір іпотеки укладено до накладення вказаного арешту на предмет іпотеки і першочергове право на звернення стягнення на предмет іпотеки належить позивачу на підставі Договору іпотеки від 05.03.2008 року.

В судове засідання сторони або їх представники не прибули, належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи.

Через канцелярію суду за вхід. № 29712/15 від 16.11.2015 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 174).

Відповідач про причини неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав. Письмові заперечення проти позову відповідачем до суду надано не було.

Третя особа або його представник про причини неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав. Письмові заперечення проти позову відповідачем до суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

На підставі ч. 1 ст. 41 та ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто без здійснення фіксування судового засідання.

З урахуванням зазначених обставин, а також викладеного в адміністративному позові клопотання позивача щодо розгляду справи без участі його представників, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Укрсиббанк та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 від 05.03.2008 року згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредитні грошові кошти у розмірі 48 700 доларів США (а.с. 16-25).

За вказаним договором позичальник зобов'язувався належним чином використовувати і повернути банку отримані кредитні кошти у сумі 48 700 доларів США та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та термін, встановленні договором.

Розділом 2 вказаного договору про надання споживчого кредиту визначено, що у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком приймається - застава нерухомості, а саме квартира розташована у м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34, та порука фізичної особи ОСОБА_2

В забезпечення виконання грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.03.2008 року між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та АКІБ УкрСиббанк (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір від 05.03.2008 року, за яким іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю квартиру під номером 34, що знаходиться у м. Одесі, вул. Ільфа і Петрова, будинок №6, та є приватною власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 15.09.2004 року, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується Витягом про реєстрацію правочинів №443233 від 15.09.2004 року (а.с. 35-38).

13.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством УкрСиббанк (клієнт) та ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ (фактор) укладено договір факторингу № 2, за яким клієнт передав у власність фактору, а фактор - прийняв права вимоги та в їх оплату надав кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 39-41).

Згідно п.п. 1.4, 1.5 вказаного договору, одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення. Передання прав клієнта за договорами забезпечення, що були посвідчені нотаріально, відбувається на підставі окремого договору, що укладається сторонами одночасно з укладенням цього договору і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вказаного між ПАТ УкрСиббанк (цедент) та ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ (цесіонарій) укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотек, згідно якого, у зв'язку із укладенням між цедентом та цесіонарієм договору факторингу №2 від 13.02.2012 року, цедент передав, а цесіонарій прийняв права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку 1 до цього договору, серед яких, в тому числі за договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_1 у забезпечення виконань договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.03.2008 року (а.с. 43-44).

Даний факт укладання договору відступлення прав вимоги став підставою зміни іпотекодержателя по договору іпотеки від 05.03.2008 року укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ УкрСиббанк.

З урахуванням зазначеного, позивач є кредитором ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.03.2008 року року та іпотекодержателем, за іпотечним договором від 05.03.2008 року, нерухомого майна: квартири, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34 та є приватною власністю іпотекодавця.

За приписами ч.2 ст.1 Закону України Про заставу в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно ст.16 вказаного Закону, право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Відповідно до ч.1 ст.589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 5 Закону України Про виконавче провадження визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 7 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст.52 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до положень ч.5 ст.52 Закону України Про виконавче провадження у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

З матеріалів справи вбачається, а саме Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо квартири, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34, підтверджується накладені арешти на майно ОСОБА_1, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН 329959 від 18.03.2009 року видана Першим Київським ВДСВ.

Відповідно до ч.3 ст.54 Закону України Про виконавче провадження, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Згідно досліджених судом письмових доказів, наявних в матеріалах справи, право іпотеки виникло до виникнення підстав для накладення арешту згідно оскаржуваних постанов. Таким чином, підстави для арешту заставного майна відсутні.

Відповідачами не надано суду доказів того, що вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього ж Закону, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

За приписами ч.8 ст.54 вказаного Закону, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України Про іпотеку.

Згідно ст.1 Закону України Про іпотеку, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України Про іпотеку передбачено, що Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

З урахуванням зазначеного, за наявності договору іпотеки, укладених з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, арешт, накладений на майно третьої особи було вчинено неправомірно, оскільки вказане майно знаходиться в іпотеці згідно договору від 05.03.2008 року, вказаний договір іпотеки укладено та зареєстровано до винесення оскаржуваних постанов, та першочергове право на звернення стягнення на предмет іпотеки належить позивачу.

Враховуючи те, що підстави, визначені ч.3 ст.54 Закону України Про виконавче провадження відсутні, інших підстав для звернення стягнення на заставлене майно особою, яка не являється заставодержателем чинним законодавством не передбачено, а відповідачем не спростовано доводів позивача, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно боржника, яке перебуває в іпотеці, оскільки вказані дії унеможливлюють реалізацію банком першочергового права задоволення вимог до боржника за рахунок предмета іпотеки.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.09.2013 року № К/800/1343/13 (Номер судового рішення у ЄДРСР 33495268).

При цьому, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що орган Державної виконавчої служби відповідно до вимог ч.4. ст.54 Закону України Про виконавче провадження повідомив позивача, як іпотекодержателя, про накладення арешту на майно, яке виступає предметом іпотеки та роз'яснив йому право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із цього майна.

Враховуючи наведене, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач, як обтяжував з вищим пріоритетом, встановленим Законом України Про іпотеку володіє переважним першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності накладеного на майно позивача арешту, оскільки під час прийняття спірних постанов відповідачем не враховано приписи Закону України Про іпотеку з урахуванням ч.3 ст.54 Закону України Про виконавче провадження.

Оскільки вимога щодо звільнення з-під арешту вищезазначеного заставленого майна, яке належить ОСОБА_1 є похідною від визнання протиправними та скасування спірних постанов, а також, зважаючи на ту обставину, що без звільнення заставленого майна з-під арешту не відбудеться повного захисту порушених прав позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги КЕЙ-КОЛЕКТ до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про скасування постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про накладення арешту на спільне нерухоме майно АН 329959 від 18.03.2009 року в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34, зобовязання Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна предмета іпотеки, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34, що перебуває в іпотеці ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ на підставі іпотечного договору від 05.03.2008 року підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про скасування постанови Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про накладення арешту на спільне нерухоме майно АН 329959 від 18.03.2009 року в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34, зобовязання Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна предмета іпотеки, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34, що перебуває в іпотеці ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ на підставі іпотечного договору від 05.03.2008 року задовольнити у повному обсязі

Скасувати постанову Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про накладення арешту на нерухоме майно АН 329959 від 18.03.2009 року в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34.

Зобовязати Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винести постанову про зняття арешту з нерухомого майна предмета іпотеки, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 6, кв. 34, що перебуває в іпотеці ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ на підставі іпотечного договору від 05.03.2008 року.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.В. Балан