Справа № 14406/11/2070
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2011-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 грудня 2011 р. № 2-а- 14406/11/2070

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко О.В. при секретарі судового засідання Кузьменко Ю.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Начальника підпозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 Старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5
про визнання дій незаконними, скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернулась до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати незаконними дії начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 та старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5, повязаних з примусовим виконанням виконавчих листів, виданих 08.07.2011 року ОСОБА_1 окружним адміністративним судом по адміністративній справі № 2а-1072/11/2070, такими, що грубо порушують не порушувані права позивача на виконання рішення ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 15.06.2011р. по адміністративній справі № 2а-1072/11/2070, скасувати незаконно винесену відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постанову від 14.07.2011р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за ВП № 27585360, зобовязати начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області ОСОБА_4 невідкладно по виконавчому листу № 2а-1072/11/2070, виданому позивачу 08.07.2011р. винести постанову про відкриття виконавчого провадження з безпосередньою участю ОСОБА_3, з наданням їй усіх не порушуваних прав, закріплених за нею ст.ст. 1, 6, 9 та 12 Закону України Про виконавче провадження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачами було порушено його право на прийняття виконавчого документу до примусового виконання, і тому постанова від 14.07.2011р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за ВП № 27585360 підлягає скасуванню, дії з її винесення відповідачами підлягають визнанню незаконними, а способом захисту порушеного права позивача є його участь у проведенні виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа № 2а-1072/11/2070, з наданням йому усіх не порушуваних прав, визначених ст.ст. 1, 6, 9 та 12 Закону України Про виконавче провадження.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач - Начальник підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4, у судове засідання, не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином в порядку передбаченому ст. ст. 33-35 КАС України.

Відповідач - Старший державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5, у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку передбаченому ст. ст. 33-35 КАС України.

У письмових запереченнях на позов старший державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5 вказав, що дії по виконанню рішення ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 15.06.2011р. по справі № 2а-1072/11/2070 відповідають вимогам Закону України Про виконавче провадження, з огляду на що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають. У запереченнях на позов також міститься клопотання про розгляд справи за відсутності відповідачів у справі.

Враховуючи, що відповідачі є належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду вказаної справи за їх відсутності.

Суд, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), котрі відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

В силу приписів ч.1 та ч. 2 ст.2 згаданого Закону, примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з ч.2 цієї статті здійснюється державними виконавцями. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5, затвердженою Начальником підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 від 14.07.2011р., було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-1072/11/2070 на виконання рішення ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 15.06.2011р.

Вказана постанова була надіслана заявникові поштою, що підтверджується копією супровідного листа від 19.07.2011р. за вих. № 03-01/9/359-25127.

Згідно позовних вимог ОСОБА_3, предметом судового оскарження - є дії з винесення відповідачами постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, які на думку позивача, підлягають визнанню незаконними, а сама постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження скасуванню.

Оцінюючи дії відповідачів з огляду на приписи ч. 3 ст. 2 КАС України, суд приходить до наступного:

Частинами 1 та 2 ст. 8 Закону України Про виконавче провадження визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За матеріалами справи, постановою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 15.06.2011р. частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 30.03.2011 року, скасовано постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 30.03.2011 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання незаконними дій керівника управління Державного казначейства України у Жовтневому районі міста Харкова ОСОБА_6 щодо ненадання відповіді на звернення від 17.02.2010 року, від 05.05.2010 року, від 23.07.2010 року, від 07.09.2010 року, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в даній частині.

Згідно з ч. 5 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У звязку з набранням законної сили Постановою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 15.06.2011р., позивачеві ОСОБА_1 окружним адміністративним судом 08.07.2011р. був виданий виконавчий лист по вказаній справі з зазначенням обсягу виконання відповідно до частини задоволених позовних вимог по справі.

14.07.2011 року до ППВР ВДВС ГУЮ у Харківській області (як зазначено в постанові держвиконавця від 14.07.2011 року за ВП № 27585360), була подана заява про примусове виконання.

Постановою державного виконавця від 14.07.2011 року за ВП № 27585360 у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-1072/11/2070 стягувачеві було відмовлено з підстав відсутності заходів примусового виконання, передбачених ст. 32 Закону України Про виконавче провадження, що виключає можливість здійснення виконавчого провадження.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до п.п. 3.8.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. № 74/5 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження в разі наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Згідно з ст. 32 Закону України Про виконавче провадження, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Главами ІV-VІІ Закону України Про виконавче провадження передбачено перелік заходів примусового виконання рішень, а саме: звернення стягнення на майно боржника; звернення стягнення на майно боржника юридичної особи; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; виконання рішень за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до п.п. 1.5. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. № 74/5 заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на грошові кошти боржника; звернення стягнення на інші види майна боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника й передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; відібрання дитини; інші заходи, передбачені рішенням.

Таким чином, суд приходить до висновку, що предметом примусового виконання можуть бути майно боржника (фізичної або юридичної особи), грошові кошти або дії майнового (немайнового) характеру, які боржник зобовязаний передати (вчинити) на користь стягувача.

Разом з тим, як вбачається з виконавчого листа ОСОБА_1 окружного адміністративного суду № 2а-1072/11/2070, в даному виконавчому документі зазначено про незаконність дій керівника УДК у Жовтневому районі м. Харкова.

За таких умов, суд не вбачає підстав для вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених Главами ІV-VІІ Закону України Про виконавче провадження.

Отже, суд приходить до висновку, що визнання незаконними дій керівника УДК у Жовтневому районі м. Харкова є висновком суду про їх невідповідність приписам чинного законодавства, що в свою чергу не містить за собою заходів примусового виконання, передбачених Главами ІV-VІІ Закону України Про виконавче провадження, а тому в розумінні п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження та п.п. 3.8.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що дії начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області ОСОБА_4 та старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області ОСОБА_5 по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-1072/11/2070, виданим ОСОБА_1 окружним адміністративним судом 08.07.2011р. є такими, що відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, а позовні вимоги в частині визнання їх незаконності та скасування постанови від 14.07.2011р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за ВП № 27585360 задоволенню не підлягають.

Враховуючи законність дій начальника відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області ОСОБА_4 та старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області ОСОБА_5 по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-1072/11/2070, не підлягають задоволенню також позовні вимоги в частині зобовязання начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області ОСОБА_4 невідкладно по виконавчому листу № 2а-1072/11/2070, виданому позивачу 08.07.2011р., винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відносно порушень відповідачами, на думку позивача, його прав, визначених ст.ст. 1, 6, 9 та 12 Закону України Про виконавче провадження, суд зазначає наступне:

Як зазначено вище, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. До цього ж, особа набуває статусу сторони виконавчого провадження лише після винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження; до вказаного часу, з моменту предявлення виконавчого документу для виконання, вказана особа є заявником. Права, визначені ст.ст. 1, 6, 9, 12 Закону України Про виконавче провадження, належать стороні виконавчого провадження, статусу якої у звязку з відмовою у його відкритті, ОСОБА_3 не набула.

Таким чином, враховуючи, що можливості проведення жодних виконавчих дій за виконавчим листом № 2а-1072/11/2070, виданим ОСОБА_1 окружним адміністративним судом 08.07.2011р. судом не вбачається, виклик державним виконавцем осіб, які подали заяву для примусового виконання судового рішення за виконавчим листом, Законом України Про виконавче провадження та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5 не передбачено, права ОСОБА_3, визначені ст.ст. 1, 6, 9, 12 Закону України Про виконавче провадження, жодним чином відповідачами не порушені.

Враховуючи вищенаведне, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 1, 8, 17, 26, 32 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, ст.ст. 11, 71, 94, 160, 161, 163, 167, 186, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Начальника підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4, Старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5 про визнання дій незаконними, скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 9 грудня 2011 року.

< Текст > < Сума задоволення > < Текст >

Суддя Панченко О.В.