Справа № 803/304/14
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ К/800/42404/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Клеівські граніти» (далі - Товариство) на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року у справі № 803/304/14 за адміністративним позовом Товариства до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі - ДПІ),

про визнання протиправним наказу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним наказу ДПІ № 137 від 10.02.2014 року (далі - Наказ № 137) щодо проведення позапланової виїзної документальної перевірки.

Зазначило, що оскаржуваний наказ прийнятий податковим органом без достатніх на те підстав, оскільки даний наказ був прийнятий у зв'язку з ненаданням пояснення та документального підтвердження на письмовий запит ДПІ №593/17-16-22-01 від 16.01.2014 року. В порушення вимог податкового законодавства в запиті не була конкретизована недостовірність даних у якого саме контрагента була виявлена розбіжність.

Крім того, на зазначений запит Товариством протягом десяти робочих днів були надані пояснення та їх документальні підтвердження.

14 березня 2014 року постановою Волинського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди зазначили, що податковий орган приймаючи оскаржуваний наказ діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Товариство звернулося із касаційною скаргою про скасування постанови Волинського окружного адміністративного суду та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, ДПІ під час здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів з інформаційних баз Міністерства доходів і зборів України за Товариством були виявлені недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях з податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 1.04.2012 року до 31.12.2012 року, встановлена розбіжність між задекларованими обсягами продажу та доходами від продажу товарів (робіт, послуг).

Згідно з податковою декларацією Товариства з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2012 року, поданої 10.05.2012 року, доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування (рядок 01 декларації), становлять 8 244,00 грн.

Відповідно до декларації з податку на прибуток підприємства за 2012 рік, доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, становлять 25 027 703,00 грн.

Таким чином, згідно податкової звітності Товариства за період з 1.04.2012 року до 31.12.2012 року задекларувало доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на суму 25 019 459,00 грн.

Згідно податкової звітності з податку на додану вартість за період з 1.04.2012 року до 31.12.2012 року Товариство задекларувало обсяг постачання (рядок 6 декларації з податку на додану вартість) на загальну суму 29 686 465,00 грн.

Податковий орган встановив розбіжність між обсягами продажу, задекларованими у податковій звітності з податку на додану вартість, та доходами від продажу товарів (робіт, послуг), задекларованими у деклараціях з податку на прибуток, яка становить 4 667 006,00 грн.

16 січня 2014 року ДПІ направило Товариству запит №593/17-16-22-01 щодо надання письмового пояснення та завірених належним чином копій всіх первинних документів, що підтверджують здійснення господарських операцій у період з 1.04.2012 року до 31.12.2012 року. В даному запиті Товариству роз'яснено про наявність розбіжності між обсягами продажу товару, задекларованими з податку на додану вартість, та доходами від продажу товарів (робіт, послуг), задекларованими в деклараціях з податку на прибуток.

31 січня 2014 року Товариство надіслало ДПІ відповідь за №31.01-1, про те, що розбіжності в поданих деклараціях з податку на прибуток та деклараціях з податку на додану вартість за період з 1.04.2012 року до 31.12.2012 року виникли із-за отриманих авансів, які не повинні включатися або не повністю включаються до валових доходів, тобто за якими не було відвантаження товару або таке відвантаження було частковим. Товарситво у даній відповіді надало пояснення щодо отриманих в 2012 році авансових платежів за господарськими операціями з ТзОВ «Запад-Транзіт», ПАТ «Ковельсільмаш» та надало відповідне документальне їх підтвердження.

10 лютого 2014 року ДПІ прийняла Наказ № 137 про призначення позапланової виїзної документальної перевірки Товариства щодо дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.04.2012 року до 31.12.2012 року.

У зазначеному наказі, як на підставу його прийняття, контролюючий орган посилається на пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України у зв'язку з ненаданням Товариством пояснення та документального підтвердження на письмовий запит ДПІ № 593/17-16-22-01 від 16.01.2014 року щодо господарських операцій, які були здійснені Товариством за період з 1.04.2012 року до 31.12.2012 року.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову обґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пп. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Підстави проведення документальних позапланових перевірок визначаються статтею 78 Податкового кодексу України.

Документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється, зокрема, у разі виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту (пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 20.1.2, 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту. Однією з підстав надсилання платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин письмового запиту про подання інформації є виявлена недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Підпунктом 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

Порядок періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1245 від 27.12.2010 року, визначає процедуру періодичного подання органам державної податкової служби суб'єктами інформаційних відносин або подання за письмовим запитом таких органів податкової інформації.

Відповідно до пункту 9 зазначеного Порядку органи державної податкової служби мають право звернутися до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. В окремих випадках зазначений запит може надсилатися з використанням засобів телекомунікаційного зв'язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби.

Суди обґрунтовано зазначили, що з наданих Товариством податковому органу пояснень та документів не вбачається, що Товариство у повному обсязі виконало вимоги запиту податкового органу, оскільки ним не були надані пояснення та документальне підтвердження на усі поставлені у письмовій вимозі питання. Фактично Товариством на власний розсуд був визначений обсяг необхідної інформації, яку вважав за потрібне надати податковому органу.

Неповне надання платником податків інформації на письмовий запит контролюючого органу надає право останньому на проведення документальної позапланової перевірки, оскільки за таких обставин контролюючий орган позбавлений можливості виконання покладених на нього функцій, а під час проведення позапланової виїзної документальної перевірки платника податків контролюючим органом підтверджується або спростовується інформація про можливі порушення податкового законодавства - встановлюються факти наявності або відсутності порушень.

Щодо пояснень Товариства, що в запиті податкового органу не була конкретизована недостовірність даних та відповідна декларація, в якій вони виявлені, а також у якого саме контрагента були виявлені розбіжності, суди правильно зазначили, що дані доводи Товариства є помилковими, оскільки запит податкового органу відповідав вимогам п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України та містив детальний перелік інформації, перелік документів, що підтверджують запитувану інформацію, а також підстави для надіслання такого запиту.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Клеівські граніти» відхилити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.