Справа № 2а-11370/12/2670
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року м. Київ К/800/50160/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 року

у справі № 2а-11370/12/2670

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.11.2012 року у справі № 2а-11370/12/2670 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 року постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено. Податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби від 03.08.2012 року № , № , № , № визнано протиправними та скасовано.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 17.11.2015 року в силу положень ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України замінено Державну податкову інспекцію у Святошинському районі м. Києва Державної податкової служби правонаступником - Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами перевірки дотримання вимог законодавства про оподаткування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за період з 01.04.2009 року по 13.07.2012 року, відповідачем складено акт від 20.07.2012 року № 514/17-40/, яким встановлено порушення, зокрема, ст. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», перевищено обсяги продажу послуг 500 тис. грн. за 1-4 квартал 2010 року; п. 4 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п. 49.18.5 п.49.18 ст. 49, пп. 117.5.2 п. 117.5 ст. 117 Податкового кодексу України, декларація про отримані доходи за IV квартал 2010 року та відповідно за 2011 рік до податкового органу не надавались; п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, не забезпечено зберігання документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи; ст. 13 розділу 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пп. «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, встановлено неналежне ведення обліку доходів та витрат, а саме: заниження оподатковуваного доходу за IV квартал 2010 року на суму 140 000, 00 грн. та 2011 рік 495 000, 00 грн., що призвело до ненадходження до бюджету податку з доходів фізичних осіб в розмірі 97 641, 60 грн.; пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 187.1 ст. 187, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, занижено податкові зобов'язання за 2011 рік в сумі 99 000, 00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 03.08.2012 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 104 002, 00 грн.; № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 101 892, 60 грн.; № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 170, 00 грн.; № , яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510, 00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач при формуванні податкової звітності за 4 квартал 2010 року не включив до складу доходів 140 000, 00 грн., які були повернуті від ТОВ «Градострой» за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.08.2010 року № 09/10, що призвело до перевищення максимального рівня виручки, встановленого для суб'єктів господарювання, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, та є підставою для переходу платника податків на загальну систему оподаткування

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку щодо протиправного прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до п. 1.2 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» дохід - це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Згідно із пп. 4.2.8 п.4.2 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається, зокрема, оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» передбачено, що оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується зокрема для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що суб'єкт господарювання повинен відображати у своїй податковій звітності отримані ним доходи та понесені витрати. При цьому доходом слід вважати не будь-які кошти чи матеріальні блага, які отримує особа, а лише ті з них, що призводять до зміни її майнового стану.

Враховуючи викладене, кошти у розмірі 140 000, 00 грн., які були повернені Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 Товариством з обмеженою відповідальністю «Градострой», у зв'язку з виконанням договору про надання поворотної фінансової допомоги від 01.08.2010 року № 09/10, фактично є коштами самого позивача, які були надані ним у тимчасове безоплатне користування вказаному товариству, а тому операції з надання такої допомоги в даному випадку не призвели до зміни майнового стану позивача, що свідчить про відсутність у нього правових підстав для включення цих коштів до складу доходів при формуванні податкової звітності за 4 квартал 2010 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено та зазначено самим відповідачем в акті перевірки, що позивачем у податковому звіті за 4 квартал 2010 року зазначено обсяг виручки в розмірі 500 000, 00 грн., що у відповідності до п. 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» є допустимим розміром для суб'єктів господарювання, що перебувають на спрощеній системі оподаткування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем правомірно сформовано показники податкової звітності за 4 квартал 2010 року та, відповідно, правомірно обчислено податкові зобов'язання за спрощеною системою оподаткування без переходу на загальну систему оподаткування, що свідчить про безпідставність нарахування відповідачем податкових зобов'язань та штрафних санкцій, визначених спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2014 року у справі № 2а-11370/12/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук