Справа № 808/8532/15
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року о/об 13 год. 51 хв.Справа № 808/8532/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до 1.Головного лікаря комунальної установи «Бердянський психоневрологічний диспансер» Запорізької обласної ради ОСОБА_2, 2.Комунальної установи «Бердянський психоневрологічний диспансер» Запорізької обласної ради

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач або ОСОБА_1В.) до Головного лікаря комунальної установи «Бердянський психоневрологічний диспансер» Запорізької обласної ради ОСОБА_2 (надалі Відповідач-1), Комунальної установи «Бердянський психоневрологічний диспансер» Запорізької обласної ради (надалі Відповідач-2) у якій позивач просить суд зобовязати Відповідача-1 надати позивачу висновок про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід 2 групи безстроково потребує постійного стороннього догляду внаслідок психічного розладу.

Позивач в заяві зазначив, що її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом ІІ групи за психічним захворюванням. Посилаючись на вимоги Наказу Міністерства охорони здоровя України №667 від 31.07.2013 позивач вважає, що Відповідачами-1,2 безпідставно 30.09.2015 відмовлено позивачу у видачі Висновку про необхідність стороннього догляду за ОСОБА_3 Відмова мотивована необхідністю проведення стаціонарного обстеження. Позивач вважає, що інвалідність сина за психічним захворюванням є безтерміновою, тому, відповідно до п.3 Наказу Міністерства охорони здоровя України №667 від 31.07.2013, проходження стаціонарного обстеження не потрібно.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позові.

Відпвідачем-1 подано до суду письмові заперечення (а.с.20-21), в яких зазначено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Комунальній установі «Бердянський психоневрологічний диспансер» Запорізької обласної ради з 1995 pоку, з того ж року вперше інвалідизирований. Встановлена II група інвалідності, з 2010 року безстроково. 27.06.2012 матері пацієнта, ОСОБА_1, видано висновок №7 лікарської комісії про необхідність стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, згідно з чинним на той момент наказом Міністерства охорони здоровя України від 26.12.2000 №363 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання». На той період згідно наказу МОЗ України від 26.12.2000 №363 підставою для видачі такої довідки серед інших була наявність розладів у сферах психічної діяльності, а саме: мислення, сприйняття, волі, емоцій, що в цілому є загальними критеріями психічного розладу і дозволило видати висновок лікарської комісії. Іншими словами, підставою для встановлення групи інвалідності і видачі довідки для постійного стороннього догляду за хворим були однакові. 26.09.2013 за №1666/24198 у Міністерстві юстиції України зареєстровано Наказ МОЗ України №667 від 31.07.2013 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання», який скасував раніше діючий наказ МОЗ України від 26.12.2000 за №363 та вніс свої корективи. Згідно п.5 Наказу МОЗ України №667 від 31.07.2013, підставою для видачі довідки є не просто загальні критерії наявності важкого психічного розладу, а постійна (упродовж не менше місяця) наявність в інваліда одного з перелічених видів обмеження життєдіяльності, зокрема: здатність до самообслуговування, здатність до пересування, здатність до орієнтації, до спілкування і контролю поведінки. Даний наказ розмежував показання для встановлення групи інвалідності і видачі довідки для стороннього догляду. На момент огляду лікарською комісією ОСОБА_4 30.09.2015 порушень рівня життєдіяльності, які б давали підстави для видачі висновку лікарської комісії про необхідність стороннього догляду не було (пацієнт самостійно пересувається, себе обслуговує, здатність до орієнтації, спілкування і контролю поведінки на той період були збережені). На руки ОСОБА_1 видано висновок лікарської комісії №422. Враховуючи незгоду ОСОБА_1 з виданим висновком та акцентуванням нею на наявність у її сина частих судомних нападів з втратою свідомості, для їх документального підтвердження було запропоновано стаціонарне обстеження (лист Відповідача-2 від 30.09.2015 за №1179). Однак ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від стаціонарного обстеження відмовилися. Посилання ОСОБА_1 на п.3 «Інструкції про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу», затвердженої 31.07.2013 наказом МОЗ України №667, у даному випадку є помилковим. Так, вказаний пункт Інструкції передбачає строк видачі висновку ЛKK протягом одного робочого дня. Однак вказаний пункт не зумовлює беззаперечний обовязок ЛKK надати висновок про необхідність постійного стороннього догляду за інвалідом. Підстави видачі такого висновку інваліду II групи наведені у п.5 Інструкції. Як вже зазначено вище, передбачених п.5 Інструкції підстав для видачі висновку ОСОБА_1 щодо необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_3 не було. Також, не можуть бути прийнятими до уваги посилання ОСОБА_1 на наявність раніше виданого висновку №7 від 27.06.2012 про необхідність постійного стороннього догляду, як підставу беззастережної видачі такого самого висновку. Так, відповідно до п.6 Інструкції висновок ЛKK видається строком на 6 місяців. Отже, раніше виданий висновок не є безстроковим. Обовязковою умовою видачі висновку ЛKK про необхідність стороннього догляду за інвалідом II групи є встановленні лікарською комісією конкретні обмеження життєдіяльності інваліда, про що вже зазначено вище. З урахуванням викладеного підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 немає.

Від Відповідачів-1,2 до суду надійшло клопотання (а.с.35) про розгляд справи без їх участі.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

Згідно Висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №7 від 27.06.2012 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід ІІ групи внаслідок психічного розладу, установленої (переглянутої) безстроково; проживає разом з мамою ОСОБА_1; потребує постійного стороннього догляду (а.с.5, 22).

За Довідкою до акта огляду МСЕК №152697 ОСОБА_3 за результатами повторного огляду встановлена ІІ група інвалідності безстроково (а.с.4).

Відповідно до Повідомлення про надання допомоги на догляд, виданого 22.01.2014 Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Бердянської міської ради, ОСОБА_1 призначено допомогу на догляд за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу з 01.01.2014 по 30.06.2014 у сумі 1218 грн. 00 коп. (а.с.38).

18.11.2015 начальником Управління праці та соціального захисту населення виконкому Бердянської міської ради надано ОСОБА_1 Довідку про отримання (неотримання) допомоги, згідно з якою вона отримувала з 01.07.2012 по 30.06.2014 допомогу на догляд за інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу (а.с.38).

30.09.2015 ОСОБА_1 звернулась до Відповідача-1 з заявою (вх.№1697 від 30.09.2015) в якій просила оглянути її сина ОСОБА_3, інваліда ІІ групи з дитинства та видати довідку про догляд (а.с.25).

30.09.2015 за вих.№1179 Відповідачем-2 надано ОСОБА_1 наступну відповідь: «… На Ваше заявление от 30.09.15г., вх.№1697, сообщаем следующее, что Ваш сын ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживающий по адресу: ІНФОРМАЦІЯ_4, инвалид II гр. по псих. заболеванию, 30 сентября 2015г. был осмотрен комиссией врачей-психиатров КУ «БПНД» ЗОС в составе: Председатель комиссии - ОСОБА_6 - и.о. зав. диспансером. Члены комиссии: ОСОБА_2 - главный врач, ОСОБА_7 - заведующая ПСО, ОСОБА_8 - врач-психиатр участко вый. Заключение ВКК: согласно приказа МОЗ Украины №667 от 31.07.2013г. нарушений уровня жизнедеятельности для осуществления постоянного постороннего ухода за больным в настоящее время нет. Учитывая, что предъявляют жалобы на частые приступы с потерей сознания, сопровождающиеся судорогами, рекомендовано стационарное обследование для уточнения состояния с последующим решением выдачи справки по уходу …» (а.с.6, 23).

За результатами оскарження ОСОБА_1 цього висновку Відповідача-2 до Бердянської міжрайонної прокуратури Запорізької області від Департаменту охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації (вих.№03.К/169 від 10.03.2015) ОСОБА_1 надійшла відповідь, в якій зазначено наступне: «… За інформацією КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР Вам дійсно надавався висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за сином на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я України від 26.12.2000 №363 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його заповнення», який втратив чинність у жовтні 2013. Ваш син, ОСОБА_3, 29.10.2014 був оглянутий лікарсько-консультативною комісією КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» ЗОР, за висновком якої він за рівнем обмеження життєдіяльності на час огляду не потребує постійного стороннього догляду відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 31.07.2013 №667 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання». У зв'язку з незгодою з висновком лікарсько-консультативної комісії КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» ЗОР Ви та Ваш син ОСОБА_3І запрошувалися 04.03.2015 на засідання лікарсько-консультативної комісії КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, на яку не з'явились. На жаль, комісія виносить рішення тільки після огляду хворого. Пропонуємо, при бажанні, звернутися до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, де після огляду лікарсько-консультативною комісією ОСОБА_3 буде вирішено питання щодо видачі або відмови у видачі висновку про його потребу у постійному сторонньому догляді. При виникненні у Вас додаткових питань медичного характеру звертайтеся, будь ласка, до голови лікарсько-консультативної комісії КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» (телефон 0612 34-40-63 або 96-78-18). Додатково повідомляємо, що Ви маєте право на захист Ваших конституційних прав у судових органах згідно з чинним законодавством України …» (а.с.39).

Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_1, до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР на огляд вона свого сина ОСОБА_3 не возила. Вважає повторний огляд сина безпідставним оскільки ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково.

Відповідачами-1,2 надано до суду Витяг з протоколу ЛКК №422 від 30.09.2015 огляду ОСОБА_3, в якому зазначено наступне: «… При дослідженні рівня життєдіяльності виявлене наступне: - Пересувається самостійно; - Самостійно себе обслуговує; - Здатність до спілкування, орієнтації і контролю поведінки збережена. Висновок: згідно наказу МОЗ України від 31.07.2013 року №667 порушень рівня життєдіяльності для здійснення постійного стороннього догляду на даний час немає. Враховуючи, що предявляє скарги на часті напади з втратою свідомості які супроводжуються судомами рекомендовано стаціонарне обстеження для уточнення стану з наступним рішенням видачі довідки по догляду …» (а.с.24).

Позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з вище наведеного та через викладене нижче.

Як зазначено у п.1 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу», затвердженої 26.12.2000 наказом Міністерства охорони здоровя №363, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 12.01.2001 за №12/5203 (яка 22.10.2013 втратила чинність), висновок лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи (надалі - інвалід) внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією (надалі - ЛКК) медичного закладу за місцем проживання інваліда.

У п.4 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка 22.10.2013 втратила чинність) зазначено, що підставою для стороннього догляду є тяжкий психічний стан особи (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє її адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан, поведінку або самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність.

Разом із цим, відповідно до п.3 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу», затвердженої 31.07.2013 наказом Міністерства охорони здоровя №667, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 26.09.2013 за №1666/24198 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), висновок ЛКК видається протягом одного робочого дня за наявності заяви особи, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу та здійснює за ним постійний сторонній догляд, у довільній формі, а також медичної карти амбулаторного хворого за формою №025/0, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14 лютого 2012 року №110, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за №661/20974 (далі - форма 025/о).

Як зазначено у п.4 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоровя щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I групи внаслідок психічного розладу є встановлення медико-соціальною експертною комісією І групи інвалідності внаслідок психічного розладу. Обмеження життєдіяльності повинні бути зумовлені психічним розладом.

Згідно з п.5 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоровя щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом IІ групи внаслідок психічного розладу є постійна (упродовж не менше місяця) наявність в інваліда одного з перелічених видів обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування - здатність до самообслуговування за допомогою інших осіб та нездатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності до самостійного пересування - здатність до самостійного пересування за допомогою інших осіб та нездатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності до орієнтації - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб; обмеження здатності до спілкування - здатність до спілкування за допомогою інших осіб та нездатність до спілкування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності контролювати свою поведінку - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою інших осіб. Обмеження життєдіяльності повинні бути зумовлені психічним розладом.

Висновок ЛКК видається строком на 6 місяців (п.6 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до п.8 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) висновок ЛКК надається особі, що звернулась із заявою, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоровя України від 31 липня 2013 року № 667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоровя, у структурі якого перебуває ЛКК.

Оскільки п.5 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоровя щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом IІ групи внаслідок психічного розладу є постійна (упродовж не менше місяця) наявність в інваліда одного з перелічених видів обмеження життєдіяльності, то Відповідачам-1,2 необхідне упродовж не менше місяця спостереження за станом здоровя ОСОБА_3, яке можливе лише у стаціонарних умовах.

Саме під час стаціонарного спостерігання за психічно хворим інвалідом ІІ групи можуть бути встановлені обмеження життєдіяльності передбачені п.5 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Крім того, п.5 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) вимагає, що виявлені ЛКК під час огляду обмеження життєдіяльності мають бути зумовлені саме психічним розладом, а не іншими (наприклад, неврологічними) захворюваннями (чи то фізичними вадами здоровя).

Забороняється визначати стан психічного здоров'я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно (ч.3 ст.7 Закону України №1489-III від 22.02.2000 «Про психіатричну допомогу»).

Враховуючи категоричну позицію ОСОБА_1 щодо відсутності, на її думку, підстав до стаціонарного обстеження (спостерігання) ОСОБА_3, то встановлення постійної (упродовж не менше місяця) наявності у інваліда одного з перелічених в п.5 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» видів обмеження життєдіяльності є неможливим.

Відтак, неможливою є і видача ОСОБА_1 Висновку ЛКК, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоровя України від 31.07.2013 №667.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Доводи позивача суд не приймає до уваги виходячи з вище наведеного.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Згідно з ч.5 ст.94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 27.11.2015.

Суддя О.О. Прасов