Справа № 813/7980/14
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Справа № 876/5320/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Пустомитіському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року по справі за позовом приватного підприємства «Дизайн Полідрук» до державної податкової інспекції у Пустомитіському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

приватне підприємство «Дизайн Полідрук» звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Пустомитіському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 07.08.2014 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 07 серпня 2014 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції державна податкова інспекція у Пустомитіському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з неправильним застосуванням норм права.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Також, слід зазначити, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору не свідчить про реальність вчинення відповідної операції, оскільки реалізація умов договору та його фактичне виконання для цілей ведення податкового обліку має бути підтверджено належним чином оформленими первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

В процесі проведення перевірки, результати якої оскаржуються платником податків встановлено, що в ТзОВ «Колордрукпостач» власних виробничих потужностей та трудових ресурсів немає, що виключає можливість виконання взятих на себе зобовязань згідно договорів укладених з ПП «Дизайн Полідрук». До таких висновків податковий орган дійшов ґрунтуючись на інформації здобутій в ході проведення перевірки ТзОВ «Колордрукпостач», яка свідчить про фіктивний характер діяльності зазначеного підприємства з огляду на відсутність в ТзОВ «Колордрукпостач» належних адміністративно-господарських можливостей для здійснення господарської діяльності. З метою підтвердження факту здійснення господарських відносин з ТзОВ «Колордрукпостач», позивачем під час проведення перевірки надано договори поставки товару.

Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України, обовязок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно із вимогами Наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» від 14.10.97 р. № 363, основними документами на перевезення вантажів є товарно - транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажною автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою штампом. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій, експедитор підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Однак, документів, які б свідчили про транспортування (перевезення) товарів, а відтак підтверджували б факт виконання цивільно-правових зобовязань, позивачем не надано.

Крім цього апелянт зазначає, що позивачем в процесі проведення перевірки не було надано інших доказів, які б свідчили про факт здійснення господарських операцій з ТзОВ «Колордрукпостач», зокрема не надано документів, які б свідчили про факт передачі товару, а саме довіреностей його одержувачів.

Згідно із вимогами Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей та одержання цінностей» від 16.05.96 р. № 99, дія якої поширюється на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів. Довіреність, незалежно від строку її дії, залишається у постачальника.

Таким чином, вимоги нормативно-правових актів зобовязують учасників господарської терапії, незалежно від того чи це обумовлено договором, оформляти факт передачі товару за довіреністю одержувача.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що державною податковою інспекцією у Пустомитівському районі Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП «Дизайн Полідрук» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках із ТзОВ «ОСОБА_1 Постач» за період з 01.08.2013 року по 31.10.2013 року. За результатами перевірки встановлено порушення підприємством пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість в сумі 678 351,70 грн.; підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2, 138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 644434,12 грн., про що викладено в акті № 234/2200/20767904 від 24 липня 2014 року.На підставі встановлених порушень 07 серпня 2014 року контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким підприємству донараховано грошове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 966651,00 грн. (за основним платежем 644434,00 грн., штрафні санкції - 322217,00 грн.); № НОМЕР_2, яким підприємству донараховано грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1017 528,00 грн. (за основним платежем - 678352,00 грн., штрафні санкції - 339 176,00 грн.). Зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржувались в адміністративному порядку та за результатами розгляду залишені без змін.

Також встановлено судом, що 08.08.2009 року між ТзОВ «ОСОБА_1 Постач» (Продавець) та ПП «Дизайн Полідрук» (Покупець) укладено договір поставки № 09/08/06-1, предметом якого є поставка витратних матеріалів для поліграфії (розчинники для фарб та лаків, стрічки для монтажу кліше, розчинники для флексографічного друку, етилацетат, етоксіпропанол). Відповідно до умов договору поставки Продавець зобов'язується поставляти поліграфічні матеріали в кількості та за цінами визначеними у видаткових накладних, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах, у строки та в порядку передбаченому даним договором, матеріали для поліграфії. Згідно з пунктом 2 цього договору загальний обсяг поставленого Покупцеві Товару складається з об'єму всіх узгоджених сторонами поставок на підставі видаткових накладних. Якість товару повинна відповідати вимогам діючих стандартів і підтверджуватись документами передбаченими законодавством, зокрема мати відповідний сертифікат якості або відповідності. Відповідно до пунктів 3 та 4 договору датою відвантаження/отримання товару вважається дата підписання відповідної видаткової накладної уповноваженим представником Покупця. Розрахунки покупцем здійснюються шляхом 100% попередньої оплати від загальної вартості замовленої партії товару, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника в національній валюті України.

На підставі видаткових накладних № 8292, № 8304, № 8231, № 9091, № 9242, № 9262, № 9302, № 9101, № 9211, № 10151, № 10303, № 10023, № 10045 протягом серпня-жовтня 2013 року ТзОВ «ОСОБА_1 Постач» поставило ПП «Дизайн Полідрук» витратні матеріали для поліграфії на загальну суму 678 351,70 грн. Оплату за вказаний товар здійснено Підприємством у безготівковій формі. На вказаний товар ТзОВ «ОСОБА_1 Постач» видано податкові накладні, суми ПДВ по яких включені позивачем до складу податкового кредиту.

Згідно акту перевірки, до перевірки Товариством не представлено документів, пов'язаних з транспортуванням товару, актів прийому-передачі товару, сертифікатів якості (походження) товару, а також у видаткових накладних не конкретизовано хто саме отримував та відпускав товар. Крім того, при перевірці використано акт ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області № 3025/13-07-22-01-08 від 28.02.2014 року з питань правомірності формування ТзОВ «КолорДрукПостач» сум податкових зобов'язань, податкового кредиту по взаєморозрахунках з ПП «Еко-АРТ-Груп», ТзОВ «Гуд Фуд Компані» за вересень 2013 року, жовтень 2013 року, ТзОВ «Альтера трейд за листопад 2013 року та їх вплив на формування доходів та витрат за відповідні періоди. В зазначеному акті перевірки вказано, що перевіркою встановлено укладання ТзОВ «КолорДрукПостач» цивільно-правових угод та проведення транзитних операцій, спрямованих на здійснення операцій з отримання податкової вигоди від контрагентів. Зазначено, що на підставі результатів проведеного аналізу даних АІС «Податковий блок», «Системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України» ТзОВ «КолорДрукПостач» відобразило господарські операції щодо продажу товарно-матеріальних цінностей контрагентам, в тому числі ПП «Дизайн Полідрук», які фактично не відбувались через відсутність у постачальників ТзОВ «КолорДрукПостач» основних фондів, активів, необхідних для проведення відповідної господарської діяльності та виробничих потужностей, необхідних для здійснення технологічного процесу, відсутні дані про транспортні засоби.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Податковий кредит відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України визначається як сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України є дата здійснення першої з наступних подій: а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг); б) дата отримання податкової накладної.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (пункт 2 стаття 9 цього Закону).

На підтвердження реальності господарських операцій в матеріалах справи містяться документи: договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо, які складені між позивачем та його контрагентом. Наведені документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять всі необхідні відомості та реквізити для належного підтвердження виконання господарських операцій.

Судом встановлено, що позивачем (Орендар) між ТзОВ «Майбаш груп Україна» (Орендодавець) укладено договір оренди № 01-13/01 від 02.01.2013 року, відповідно до якого орендодавець передав ТзОВ «Дизайн Полідрук» в користування за плату нежитлове приміщення площею 111,9 кв.м за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Чишки, вул.. Л.Українки, буд 53. Окрім того на вказаній території за тією ж адресою ТзОВ «КолорДрукПостач» орендує складські приміщення.

Судом зясовано з пояснень представник позивача, що передача придбаного у ТзОВ «КолорДрукПостач» товару здійснювалась постачальником та покупцем на території вказаних вище складських приміщень, а фактичне переміщення товару здійснювалось із використанням автонавантажувачів, які знаходяться у розпорядженні ФОП ОСОБА_2, який надавав послуги ТзОВ «КолорДрукПостач» згідно договору. Окрім того, замовлення товару здійснювалось на основі заявок, які складені шляхом обміну інформацією по телефону.

Відповідно до договору купівлі-продажу сторони цього договору не встановлювали обов'язку щодо складання актів прийому-передач. Видаткова накладна є тим документом, що підтверджує наявність господарської операції, оскільки відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з даними видаткових накладних, такі складені у м. Львові, що є місцезнаходженням юридичної особи ТзОВ «КолорДрукПостач».

Підписання видаткових накладних уповноваженими особами підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи копій витягів з трудової книжки, наказів про прийняття на роботу менеджера зі збуту ПП «Дизайн Полідрук» та інженер-технолога ТзОВ «КолорДрукПостач», доручення № 07-12 від 02.07.2012 року, кільцевих довіреностей на отримання товарів, довіреності № 09-209 від 01.09.2009 року.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що сертифікат якості не є документом, який відноситься до документів первинного обліку, а таким чином не являється підтвердженням виконання господарської операції суб'єктом господарювання, та, сертифікат якості при здійсненні даної господарської операції не є необхідним, оскільки складається в довільній формі на вимогу кінцевого споживача.

Вірним є висновок суду, що акт ДПІ у Шевченківському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області № 3025/13-07-22-01-08 від 28.02.2014 року з питань правомірності формування ТзОВ «КолорДрукПостач» сум податкових зобов'язань, податкового кредиту по взаєморозрахунках з ПП «Еко-АРТ-Груп», ТзОВ «Гуд Фуд Компані» за вересень 2013 року, жовтень 2013 року, ТзОВ «Альтера трейд» за листопад 2013 року та їх вплив на формування доходів та витрат за відповідні періоди не може бути належним доказом підтвердження нереальності господарських операцій, оскільки не дає оцінки господарським операціям позивача та ТзОВ «КолорДрукПостач».

Суд вірно вважав, що висновки перевіряючого органу про порушення податкового законодавства контрагентом позивача не можуть підтверджувати порушення податкового законодавства самим позивачем, а позивач як платник податку не повинен нести наслідки невиконання контрагентом чи третіми особами вимог закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, а тому підставно задовольнив такі.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Пустомитіському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року по справі № 813/7980/14 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлений 04.12.2015 року