Справа № 826/19447/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві про визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до суду з вимогами визнати протиправними та скасувати постанови, винесені Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про арешт майна та заборони його відчуження в рамках виконавчих проваджень № 30131992, № 34915568, № 38002562, № 27811799 та зобов'язати відповідача вчинити усі передбачені законодавством дії для звільнення з-під арешту майна позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки він повинен був спочатку звернутись до органів виконавчої служби із заявою про припинення обтяжень, та вразі відмови - до суду.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

За приписами ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку тощо.

За приписами ст.. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в провадженні Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві перебували наступні виконавчі провадження: № 30131992; № 34915568; № 38002562; № 27811799.

По вказаним виконавчим провадженням, відповідачем для забезпечення виконання виконавчих документів було обмежено право розпорядження майном боржника, шляхом винесення постанов про арешт майна та заборони його відчуження від 17.06.2013 № 38002562, від 26.11.2012 № 34915568, від 23.04.2012 № 30131992, від 29.11.2011 № 27811799.

Крім того, відповідно до інформації по виконавчих провадженнях № 30131992, № 34915568, № 38002562, № 27811799, відповідачем були винесені постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, а саме: від 17.06.2013 № 38002562 (п. 2 ч. 1 ст. 47), від 24.12.2012 № 34915568 (п. 2 ч. 1 ст. 47), від 23.04.2012 № 30131992 (ч. 2 ст. 48), від 29.11.2011 № 27811799 (ч. 2 ст. 48).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За приписами ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який пред'явив виконавчий документ до виконання.

Положеннями статті 50 Закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що у разі завершення виконавчого провадження арешт із майна боржника повинен бути знятий, однак, при закінченні виконавчого провадження відповідачем такі дії вчинено не було, що в свою чергу є підставою для задоволення позовних вимог позивача та скасування накладеного арешту.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2015 року - скасувати, та ухвалити нову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати винесені відділом Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження в рамках виконавчих проваджень: №30131992, №34915568, №38002562, №27811799.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.