Справа № 826/20405/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 грудня 2015 року № 826/20405/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Данилишина В.М., розглянувши у письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до Державної виконавчої служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання постанови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «ДІАМАНТБАНК» з позовом до Державної виконавчої служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (надалі також - третя особа), в якому просило:

- визнати протиправною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Тараса Володимировича від 10.12.2014р. про стягнення з боржника виконавчого збору, винесену в рамках виконавчого провадження ВП № 45639519, відкритого з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2014р. по справі № 752/3424/14-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 12 003 654,00 грн.; - зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Тараса Володимировича скасувати постанову від 10.12.2014р. про стягнення з боржника виконавчого збору, винесену в рамках виконавчого провадження ВП № 45639519, відкритого з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2014р. по справі № 752/3424/14-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 12 003 654,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова відповідача про стягнення з боржника виконавчого збору винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки позивачем виконане рішення суду та сплачено грошові кошти на особовий рахунок стягувача протягом встановленого державним виконавцем 7-денного строку на добровільне виконання.

Відповідач щодо заявленого позову правової позиції не виклав, явки повноважного представника до суду не забезпечив, про час, дату і місце проведення судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив.

Третя особа проти задоволення позову заперечувала огляду на те, що станом на момент розгляду справи, ПАТ «Діамантбанк» не виконав виконавчий лист № 752/3424/14-ц від 21.11.2014, що видав Голосіївський районний суд м. Києва в розумінні вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про платіжні системи», банківських Положення № 254 про організацію операційної діяльності в банках України та Інструкції № 492 про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, що в свою чергу виключає будь-які підстави для визнання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору противоправною, зважаючи про що, ОСОБА_1 у задоволенні позову просив відмовити повністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду про наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» про зобов'язання повернути трудову книжку та стягнення грошової суми. Стягнуто з ПАТ «ДІАМАНТБАНК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 12 003 654, 00 грн., а також зобов'язано ПАТ «ДІАМАНТБАНК» повернути ОСОБА_1 трудову книжку.

У зв'язку з набранням рішенням суду законної сили, ОСОБА_1, як стягувачу, видано виконавчий лист про стягнення зі ПАТ «Діамантбанк» 12 003 654,00 грн.

27.11.2014р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України Артемчуком Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 45639519 про стягнення зі ПАТ «Діамантбанк» на користь стягувача 12 003 654,00 грн. Виходячи з постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем встановлено строк на самостійне виконання рішення - до семи днів з моменту винесення постанови (до 04.12.2014р.).

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, постанову про відкриття виконавчого провадження ПАТ «Діамантбанк» отримано 28.11.2014р.

Заявою від 28.11.2014р. представник ПАТ «Діамантбанк» повідомив Відділ примусового виконання рішень ДВС України про сплату грошових коштів стягувачу в розмірі 12 003 654,00 грн., на підтвердження чого надав платіжне доручення № 1040 _21 від 28.11.2014р. та виписку з особового рахунку стягувача № 2.980 в ПАТ «Діамантбанк». Вказаною заявою представник боржника просив державного виконавця закінчити виконавче провадження ВП № 45639519 у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі згідно виконавчого документа.

На підтвердження вказаних обставин позивачем до суду надані належним чином засвідчені копії оригіналу платіжного доручення та оригіналу виписки з особового рахунку стягувача позивачем надано суду та залучено до матеріалів справи.

04.12.2014р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України Артемчуком Т.В. винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 10.12.2014р. з посиланням на наявність взаємовиключних тверджень стягувача та боржника. Необхідність відкладення провадження виконавчих дій мотивована протиріччями тверджень боржника та стягувача щодо наявності відкритого рахунку стягувача в ПАТ «Діамантбанк» та можливості розпорядитися грошовими коштами, а також суперечностями у наданих державному виконавцю боржником платіжному дорученні та виписці з особового рахунку стягувача.

10.12.2014р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України Артемчуком Т.В. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 1 200 365,40 грн.

Не погоджуючись із правомірністю постанови від 10.12.2014р. про стягнення з боржника виконавчого збору, винесену в рамках виконавчого провадження ВП №45639519, позивач звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 11 «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 19 «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як зазначено в ч. 2 ст. 25 «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувану та боржникові.

Згідно ч. 1 ст. 31 «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документ.

Виходячи з ч. 1 ст. 75 «Про виконавче провадження», після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувана та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувана. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З наявних в матеріалах справи доказів, зокрема платіжного доручення № 1040_21 від 28.11.2014р. та виписки з особового рахунку стягувана в ПАТ «Діамантбанк» вбачається, що 28.11.2014р. Боржником було сплачено грошові кошти в сумі 12 003 654,00 грн. на особовий рахунок стягувана в ПАТ «Діамантбанк».

Враховуючи те, що при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не було зазначено банківських реквізитів для сплати Боржником грошових коштів в разі добровільного виконання рішення суду, а також зважаючи на семиденний строк для добровільного виконання, суд вважає правомірним перерахування Боржником грошових коштів на особовий рахунок стягувана в ПАТ «Діамантбанк».

Сплата грошових коштів 28.11.2014р. свідчить про виконання ПАТ «Діамантбанк» рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.07.2014р. в частині стягнення 12 003 654,00 грн. Судом також встановлено, що ПАТ «Діамантбанк» сплачено грошові кошти Стягувану в рахунок виконання рішення суду безпосередньо протягом встановленого державним виконавцем строку на добровільне виконання - 28.11.2014р.

Суд приймає до уваги факт належного виконання боржником вимог постанови від 04.12.2014р., подання необхідних письмових пояснень державного виконавцю у відповідній заяві, яка подана до Відділу примусового виконання рішень ДВС України 09.12.2014р. (у встановлений в постанові від 04.12.2014р. строк) через спеціально облаштовану скриньку в приміщенні Відділу примусового виконання рішень ДВС України.

Викладені в оскаржуваній постанові висновки державного виконавця щодо порушення Боржником правил бухгалтерського обліку при сплаті грошових коштів Стягувану суд вважає необґрунтованими, оскільки ані Законом України «Про виконавче провадження», ані Інструкцією з організації примусового виконання рішень на державного виконавця не покладено обов'язку з перевірки правильності ведення боржником бухгалтерського обліку при проведенні розрахунків зі стягувачем. Перерахування ж Боржником грошових коштів стягувану зі свого рахунку №3711.1 в ПАТ «Діамантбанк» жодним чином не свідчило про неможливість Стягувана розпоряджатися отриманими грошовими коштами, які (що підтверджується відповідними доказами) перераховані та знаходяться на особовому рахунку стягувана в ПАТ «Діамантбанк».

Окрім того, правомірність перерахування Боржником грошових коштів з рахунку № 3711.1 кореспондувалося з п. 3.12. Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003р. № 255, в силу якого попередня оплата (аванс) комісійних та інших витрат відображається в бухгалтерському обліку такими проводками: Дебет - 3500 А "Витрати майбутніх періодів"; Кредит - Рахунки для обліку грошових коштів, поточні рахунки.

Відтак, доводи державного виконавця в оскаржуваній постанові про неможливість Стягувана розпоряджатися отриманими ним грошовими коштами не підтверджуються відповідними доказами. Матеріали справи не містять доказів закриття особового рахунку ОСОБА_1, а тому останній, як власник цього рахунку, вправі розпоряджатися наявними на цьому рахунку коштами. Подані ж стягувачам до Відділу примусового виконання рішень ДВС України заяви та телеграма з вимогою стягнути зі Боржника 12 003 654,00 грн. та перерахувати ці грошові кошти на рахунок стягувана № 3108 в ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767, - суд вважає хибними, оскільки такі дії державного виконавця призвели б до подвійного стягнення зі Боржника грошових коштів.

Дослідивши платіжне доручення № 1040_21 від 28.11.2014р. та виписку з особового рахунку Стягувана № 2.980 в ПАТ «Діамантбанк» суд приходить до висновку про відсутність будь-яких протиріч у банківських рахунках вказаних документів. Як пояснив представник Боржника, виписка містить в собі номери банківських рахунків з позначенням субрахунків (для рахунку № 3711 - це додавання «.1»), платіжне ж доручення містить в собі виключно основний (майстер) рахунок без позначення субрахунків. Аналогічні за змістом пояснення надавалися представником Боржника державному виконавцю заявою 09.12.2014р., однак взяті до уваги не були.

Наведені висновки суду свідчить про неправомірність оскаржуваної постанови державного виконавця, яка винесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та незважаючи на факт добровільного виконання Боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем строк.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч. 3 вказаної правової норми, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Тараса Володимировича від 10.12.2014р. про стягнення з боржника виконавчого збору, винесену в рамках виконавчого провадження ВП № 45639519, відкритого з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2014р. по справі № 752/3424/14-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 12 003 654,00 грн.

Зобов'язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Тараса Володимировича скасувати постанову від 10.12.2014р. про стягнення з боржника виконавчого збору, винесену в рамках виконавчого провадження ВП № 45639519, відкритого з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 21.11.2014р. по справі № 752/3424/14-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДІАМАНТБАНК» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 12 003 654,00 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

В.М. Данилишин