Справа № 805/4926/15-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 р. Справа №805/4926/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 16 год. 25 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя: Куденков К.О.;

секретар судового засідання: Аржанов А.С.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідачів: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Комунального автотранспортного підприємства 052810 до Краматорської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне автотранспортне підприємство 052810 (надалі позивач, КАТП 052810) звернулось до суду із адміністративним позовом до Краматорської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (надалі відповідач-1, Краматорська міська виконавча дирекція ДО ФСС З ТВП) про визнання протиправними дій щодо призначення перевірки Комунального автотранспортного підприємства 052810; про визнання протиправним та скасування наказу №129-од від 07.09.2015р. про затвердження плану-графіку проведення перевірок страхувальників в частині проведення планової перевірки Комунального автотранспортного підприємства 052810, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.12.2015р. до участі у справі у якості другого відповідача залучено Донецьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (надалі відповідач-2, ДО ФСС З ТВП).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що КАТП 052810 закінчило попередній календарний рік з доходом меншим ніж 20 000 000 грн. та посилається на те, що відповідачем призначено перевірку без отримання дозволу Кабінету Міністрів України, рішення суду або заяви субєкта господарювання всупереч п.3 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи». При цьому позивач посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014р. №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», Указ Президента України від 23 липня 1998р. №817/98 «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності», розяснення Державної регуляторної служби України та Ради бізнес-омбудсмена від 28.10.2015р.

Крім того, позивач вважає, що у випадку колізії між нормативними актами чинного законодавства рішення приймається на користь субєкта господарювання.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також, представник позивача надав додаткові пояснення, за якими проведення будь-яких планових перевірок будь-якими органами, які уповноважені на здійснення державного нагляду с сфері господарської діяльності імперативно заборонено за приписами ст.3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», враховуючи Розпорядження кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015р. № 1275-р.

Представник відповідачів надала письмові заперечення на адміністративний позов, якими просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що обмеження на проведення перевірок контролюючими органами, введені п.8 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», а також обмеження на проведення перевірок згідно вимог Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у 2015 та 2016 роках не застосовується до перевірок, що здійснюються органами Фонду, оскільки органи Фонду не належать до органів державного нагляду (контролю), а також контролюючих органів із адміністрування податків, зборів і платежів. Крім того, у запереченнях зазначено, що ч.2 ст.12 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначено, що на відносини у сфері здійснення контролю за своєчасністю подання та достовірністю поданих роботодавцем відомостей щодо отримання коштів Фонду та дотримання порядку їх використання не поширюється дія Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Представник відповідача у судовому зсіданні заперечувала проти адміністративного позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи адміністративного позову, дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.1 Наказу Краматорської міської виконавчої дирекції ДО ФСС З ТВП від 07.09.2015р. №129-од, затверджено план перевірок страхувальників Краматорської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в четвертому кварталі 2015 року згідно з додатком.

За додатком до вказаного наказу до плану перевірок включено позивача (номер 16), період який планується перевірити з 01.10.2013р. по 30.09.2015р., тривалість перевірки 2 дні, остання планова перевірка проведена 02.12.2013р. за період з 01.07.2012р. по 30.09.2013р.

Позивач отримав повідомлення відповідача-1 від 28.10.2015р. №18-03-747 щодо проведення планової перевірки з 19.11.2015р. по 09.12.2015р. за період з 01.10.2013р. по 30.09.2015р.

У звіті позивача про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2014р. зазначено, що чистий дохід від реалізації продукції за звітний період становить 15 096 тисяч гривень.

За податковою декларацією позивача з податку на прибуток підприємства за 2014р.від 04.02.2015р. доходи позивача, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування визначені у розмірі 16 171 642,00 грн.

Також, за звітом позивача по коштах загальнообовязкового державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням за 9 місяців 2015р. вбачається здійснення витрат за рахунок страхових коштів Фонду всього у розмірі 92 691,06 грн.

Згідно з п.8 Розділу III «Прикінцеві положення» Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

Вказані приписи не підлягають застосуванню у звязку з обмеженою дією у часі.

Відповідно до п.3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки субєктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Вказаним Законом не визначено поняття «контролюючий орган» або переліку відповідних контролюючих органів.

Спірним в цій справі є належність органів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до контролюючих органів у розумінні п.3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Згідно зі ст.31 Закону України від 16 січня 2014 року №719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014р. №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», у звязку із запровадженням статтею 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами Кабінет Міністрів України постановив:

- 1. Установити, що надання дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців державними інспекціями та іншими контролюючими органами за переліком згідно з додатком (за винятком перевірок стану підготовки до роботи енергетичних обєктів субєктів електроенергетики та субєктів відносин у сфері теплопостачання) здійснюється шляхом прийняття відповідного розпорядження.

- 2. Надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

- 3. Міністерствам з урахуванням європейського досвіду опрацювати питання стосовно зменшення кількості контролюючих органів, усунення дублювання, скорочення обсягу та децентралізації функцій і контрольно-наглядової роботи та подати до 1 вересня 2014 р. Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства пропозиції для їх узагальнення та внесення Кабінетові Міністрів України в установленому порядку відповідних проектів актів законодавства.

До передбаченого п.1 вказаної Постанови, до «Переліку державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб підприємців» належить Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Таким чином, вказаний перелік прийнято з метою реалізації положень безпосередньо ст.31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», якою запроваджено обмеження на проведення перевірок контролюючими органами у періоді з серпня 2014 по грудень 2014 року.

На підставі наведеного суд вважає, що перелік контролюючих органів за Постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014р. №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» не розповсюджується на спірні правовідносини.

Відповідно до п.1 Указу Президента України від 23 липня 1998 року №817/98 «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності» установлено, що органи виконавчої влади, уповноважені від імені держави здійснювати перевірку фінансово-господарської діяльності суб'єктів підприємницької діяльності (далі - контролюючі органи), проводять планові та позапланові виїзні перевірки.

Суд звертає увагу на те, що за змістом наведеного положення до контролюючих органів у розумінні Указу Президента «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності» відносяться органи виконавчої влади, уповноважені від імені держави здійснювати перевірку фінансово-господарської діяльності суб'єктів підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.1, ч.4 та ч.7 ст.14 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року №16/98-ВР встановлено, що страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління за визначеними законом видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, провадять акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими статутами.

Страхові фонди є некомерційними самоврядними організаціями.

Страхові фонди діють на підставі статутів, що затверджуються у порядку, визначеному законами України за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.1.2 Статуту Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 05 червня 2001 року №9 та зареєстрованого Наказом Міністерством юстиції України № 37/5 від 27 червня 2001 року, визначено, що Фонд є некомерційною самоврядною організацією.

Пунктами 1.6, 1.7 та 1.8 вказаного Статуту передбачено, що Фонд є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в банках, органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, штамп, бланки, а також власну символіку, що затверджується правлінням Фонду.

Фонд набуває прав юридичної особи з дня реєстрації його Статуту в порядку, визначеному законодавством.

Управління Фондом здійснюється на паритетній основі державою, представниками застрахованих осіб і роботодавців.

Управління Фондом здійснюють правління та Виконавча дирекція Фонду. В Автономній Республіці Крим, областях та містах Києві і Севастополі безпосереднє управління здійснюють правління та виконавчі дирекції відповідних відділень Фонду.

Робочими органами Виконавчої дирекції Фонду та його відділень є виконавчі дирекції відділень Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, в містах Києві і Севастополі. У районах та містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення за рішенням та в порядку, встановленому правлінням Фонду, можуть створюватися виконавчі дирекції або уповноважені представники відділень Фонду.

Таким чином, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та, відповідно, ДО ФСС З ТВП не є державними органами виконавчої влади. Тобто, на спірні правовідносини не розповсюджується дія Указу Президента від 23 липня 1998 року №817/98 «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності».

Суд зазначає, що Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» направлений на регулювання правовідносин у сфері оподаткування, а також діяльності органів доходів і зборів, а тому підлягають застосуванню поняття, правила та положення, установлені податковим законодавством.

Пунктом 41.1 ст.41 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

Також, п.41.3 ст.41 Податкового кодексу України передбачено, що повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Розмежування повноважень і функціональних обовязків контролюючих органів визначається законодавством України.

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що п.3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» розповсюджується виключно на перевірки, які здійснюють органи доходів і зборів як контролюючі органи.

Таким чином, приписи п.3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п.6 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що до завершення заходів, повязаних з утворенням Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції відповідні виконавчі дирекції та їх робочі органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Також, згідно п.9 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності діють до затвердження відповідних рішень Фондом.

Згідно з п.2.3 Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженої Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010р. №29, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 березня 2011р. за №393/19131, встановлено, що органи Фонду здійснюють планові та позапланові перевірки.

За приписами п.3.2 Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, передбачено, що планові перевірки проводяться згідно з планами-графіками органу Фонду. Перевірці підлягають документи за звітні періоди поточного та попередніх років, за які не здійснювалась перевірка.

Формування планів-графіків проведення планових перевірок страхувальників органом Фонду здійснюється щокварталу. До 20 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому, формується план-графік, який затверджується наказом керівника робочого органу Фонду (керівника виконавчої дирекції відділення Фонду).

У відповідності до п.3.3 вказаної Інструкції встановлено, що періодичність проведення планових перевірок визначається залежно від таких критеріїв, як наявність (відсутність) витрат, заборгованості по коштах Фонду станом на 01.01.2011 та в наступних звітних періодах, кількості працівників.

Щороку проводяться перевірки страхувальників з чисельністю працівників 250 осіб і більше за наявності витрат по коштах Фонду.

У випадку відсутності порушень по використанню коштів Фонду, що встановлено попередньою перевіркою, наступна перевірка такого страхувальника проводиться не раніше ніж через два роки після проведення попередньої перевірки.

Не рідше одного разу на два роки проводяться перевірки страхувальників з чисельністю працівників від 25 до 249 осіб за наявності витрат по коштах Фонду.

У випадку відсутності порушень по використанню коштів Фонду, що встановлено попередньою перевіркою, наступна планова перевірка такого страхувальника проводиться не раніше ніж через три роки після проведення попередньої перевірки.

Не рідше одного разу на три роки проводяться перевірки страхувальників з чисельністю менше 25 осіб за наявності витрат по коштах Фонду.

У випадку відсутності порушень по використанню коштів Фонду, що встановлено попередньою перевіркою, наступна планова перевірка такого страхувальника проводиться не раніше ніж через чотири роки після проведення попередньої перевірки.

Перевірки страхувальників, що здійснюються за період їх діяльності до 1 січня 2011 року, відповідно до пункту 1.4 цієї Інструкції проводяться органами Фонду одноразово.

Таким чином, спірний наказ в оскаржуваній частині прийнято у відповідності до наведених законодавчих приписів.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на додатні до справи розяснення (позицію) від 28.10.2015р. Державної регуляторної служби України та Ради бізнес-омбудсмена у позиції щодо дії мораторію на проведення перевірок бізнесу, оскільки такі розяснення (позиція) не мають нормативного характеру та не є обовязковими для сторін.

Також, позивач посилається на п.7 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яким передбачено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого відповідно до закону, припускає неоднозначне тлумачення прав і обов'язків суб'єкта господарювання або органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб, рішення приймається на користь суб'єкта господарювання.

За приписами ч.2 ст.12 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» встановлено, що на відносини у сфері здійснення контролю за своєчасністю подання та достовірністю поданих роботодавцем відомостей щодо отримання коштів Фонду та дотримання порядку їх використання не поширюється дія Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

У наданих додаткових поясненнях вх. №23508/15 від 08.12.2015р. позивач погоджується з тим, що Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» вносяться зміни лише до податкового законодавства.

Суд вбачає відсутність колізії між нормативними актами чинного законодавства, оскільки в обґрунтування позову позивач посилається на приписи п.3 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», які регулюють суспільні правовідносини у сфері оподаткування, але спірні в межах цієї справи правовідносини виникли у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст.3 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок субєктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок субєктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до субєктів господарювання з високим ступенем ризику.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Краматорськ Донецької області.

Дію вказаного Розпорядження зупинено Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Також, цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Краматорськ Донецької області.

Суд зазначає, що на момент прийняття спірного наказу був відсутній діючий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Також, суд зазначає, що ст.3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» введено мораторій щодо проведення планових та позапланових перевірок органами і посадовими особами, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності.

Частиною першою ст.54 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» встановлено, що державний нагляд у сфері соціального страхування здійснює уповноважений Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади та інші органи, визначені законом.

При цьому, ч.5 вказаної статті визначено, що метою нагляду є контроль за додержанням страхувальниками та Фондом законодавства про соціальне страхування.

Частиною першою ст.3 Господарського кодексу України визначено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Суд зазначає, що Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не належить до органів, які уповноважені законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності.

Спірні правовідносини виникли не з приводу здійснення позивачем господарської діяльності, а з приводу використання коштів за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням.

Таким чином, посилання позивача на ст.3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є безпідставним.

На підставі наведеного, за наведеними позивачем підставами адміністративного позову, суд вважає за необхідне відмовити у повному обсязі у задоволені позовних вимог про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Комунального автотранспортного підприємства 052810 до Краматорської міської виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 10 грудня 2015 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Куденков К.О.