Справа № 2а-9058/12/2670
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Київ К/800/571/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про визнання наказу про звільнення протиправним, поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року, -

встановив:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 26 квітня 2011 року № 232 о/с в частині його звільнення за порушення дисципліни; поновити його на посаді старшого оперуповноваженого (за рахунок посади заступника начальника відділу) відділу кримінальної міліції у справах дітей Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві з 29 квітня 2011 року; стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 квітня 2011 року по день винесення постанови у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2012 року ОСОБА_4 поновлено строк на звернення до суду з цим позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За перевіркою матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 30 грудня 2010 року № 1279 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4, який прибув за направленням Державної комісії по розподілу молодих спеціалістів освітньо-кваліфікаційного рівня «ад'юнкт» Київського національного університету внутрішніх справ, було призначено старшим оперуповноваженим (за рахунок посади заступника начальника) відділу кримінальної міліції у справах дітей Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 26 квітня 2011 року № 232 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4, старшого оперуповноваженого (за рахунок посади заступника начальника відділу) відділу кримінальної міліції у справах дітей Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, з 29 квітня 2011 року звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Підставою для цього був наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 18 квітня 2011 року № 134, яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у невиході на службу без поважних причин 14 березня 2011 року, порушенні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), на старшого оперуповноваженого відділу кримінальної міліції у справах дітей Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Не погоджуючись із наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 26 квітня 2011 року № 232 о/с ОСОБА_4 звернувся до суду з цим позовом.

Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII, Положенням № 114 та Дисциплінарним статутом.

Згідно з підпунктом «є» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (стаття 1 Дисциплінарного статуту).

У статті 7 Дисциплінарного статуту визначено обов'язки осіб рядового і начальницького складу. Так, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту закріплено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

За приписами статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Статтею 41 Основ законодавства України про охорону здоров'я від 19 листопада 1992 року № 2801-XII передбачено, що на період хвороби з тимчасовою втратою працездатності громадянам надається звільнення від роботи з виплатою у встановленому законодавством України порядку допомоги по соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 року за № 1005/6196 (далі - Інструкція), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Пунктом 1.2 Інструкції передбачено, що видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім обумовлених цією інструкцією випадків.

Згідно приписів пункту 2.7 Інструкції особам, не визнаним тимчасово непрацездатними, лікарем лікувально-профілактичного закладу видається довідка довільної форми з позначкою про час звернення до лікувально-профілактичного закладу.

Як встановлено судами, підставою для накладення на ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ слугував висновок службового розслідування, яким встановлено порушення позивачем службової дисципліни та статті 7 Дисциплінарного статуту, що проявилось у невиході ним на службу 14 березня 2011 року без поважних причин.

Службовим розслідуванням було установлено, що з 30 грудня 2010 року по 3 березня 2011 року позивач перебував на лікуванні у різних лікувальних закладах Солом'янського району міста Києва, надав листки непрацездатності.

З 4 березня 2011 року по 12 березня 2011 року та з 15 березня 2011 року по 26 березня 2011 року ОСОБА_4 перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджено інформацією з поліклініки № 1 Солом'янського району міста Києва.

Видача листків непрацездатності позивачеві у вказані періоди підтверджена лікувальними закладами.

14 березня 2011 року (понеділок) ОСОБА_4 на службу не вийшов та керівництво Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про причини невиходу на службу не повідомляв.

Відсутність позивача на робочому місці 14 березня 2011 року підтверджена рапортами виконуючого обов'язки начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві підполковника міліції Чередніченко О.П. та оперуповноважених вказаного відділу старших лейтенантів міліції Джуського В.В., Помогаєвої В.Ю. та лейтенанта міліції Гонтар І.В.

Після неодноразових вказівок з'явитись до Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві для надання пояснень про причини невиходу 14 березня 2011 року на службу, ОСОБА_4 тільки 8 квітня 2011 року з'явився у відділ кадрового забезпечення, однак від надання пояснень у письмовій чи усній формі відмовився, про що складено Акт від 8 квітня 2011 року.

21 квітня 2011 року відповідачем на адресу ОСОБА_4 був направлений лист № 50/302к, яким позивача повідомлено щодо прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ та запропоновано йому з'явитися до Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві для ознайомлення із наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 18 квітня 2011 року № 134.

З Акта від 22 квітня 2011 року про відмову від ознайомлення з наказом (та отримання документів) вбачається, що позивачеві було запропоновано ознайомитися із зазначеним наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, при цьому у телефонному режимі він повідомив, що вимоги та зміст наказу йому зрозумілі, однак з'явитися для письмового ознайомлення з наказом він відмовляється.

На підтвердження причин поважності невиходу на службу ОСОБА_4 надав до суду копію довідки про те, що 14 березня 2011 року о 7 годині 50 хвилин медична фірма «Валерія» надала йому невідкладну допомогу.

Ухвалюючи рішення суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що надана ОСОБА_4 довідка лише посвідчує факт звернення його до медичного закладу, проте не засвідчує тимчасову непрацездатність та не є підставою для невиходу позивачем на службу. Також суди вірно відмітили, що вказана довідка медичного закладу за місцем служби ОСОБА_4 взагалі не надавалася, таку він надав до суду першої інстанції.

Враховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами обставини цієї справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що під час прийняття оспорюваного наказу від 26 квітня 2011 року № 232 о/с про звільнення позивача зі служби, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Службове розслідування та накладення дисциплінарного стягнення були проведені за фактом порушення позивачем службової дисципліни. Суди обґрунтовано вважали доведеним факт порушення службової дисципліни позивачем, і відповідно, дійшли вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, оскільки останній не доповів про перебування на лікуванні, без поважних причин не вийшов на службу 13 березня 2011 року - в день, який визначений у листку непрацездатності, не надав до прийняття відповідачем оспорюваного наказу № 232 о/с для реєстрації по місцю служби довідку медичної фірми «Валерія» від 14 березня 2011 року про звернення до лікаря, яку належним чином не було оформлено.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновків, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про визнання наказу про звільнення протиправним, поновлення на роботі - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.