Справа № 820/5185/15
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 р.Справа № 820/5185/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Промтранспоставка" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2015р. по справі № 820/5185/15

за позовом Приватного підприємства "Промтранспоставка"

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство "ПРОМТРАНСПОСТАВКА" звернулось до суду із позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд: визнати неправомірними дії ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного підприємства «ПРОМТРАНСПОСТАВКА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України в частині господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «ІМПЕРАТИВ» та з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «АТОМ-ПЛАСТ» за період серпень 2014 року, результат якої оформлений актом від 10.12.2014 №5761/20-30-22-03/34330452 та результатів розгляду заперечення до нього; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області вилучити з Інформаційної системи «Податковий блок» відомості внесені на підставі акту від 10.12.2014 №5761/20-30-22-03/34330452, поновивши в ній дані, задекларовані ПП «ПРОМТРАНСПОСТАВКА» щодо податкових зобов'язань та податкового кредиту у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період серпень 2014 року; визнати податкове повідомлення - рішення (форма «Р») №3 від 30 грудня 2014 року ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області нечинним та скасувати.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечень, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що податковим органом було здійснено 08.12.2014 року позапланову документальну невиїзну перевірку ПП «Промтранспоставка» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України в частині господарських відносин з ТОВ «ТБ «Імператив» та ТОВ «Атом-Пласт», в результаті чого складено акт від 10.12.2014 року № 5761/20-30-22-03/34330452.

За результатами перевірки податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.12.2014 року у загальному розмірі 19719,00 грн.

Позивач не погодився із такими діями та рішенням податкового органу та звернувся до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо, а тому заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

У доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що ухвалюючи рішення у справі суд не з'ясував всіх обставин справи. Зазначає, що позивачем були виконані всі умови, передбачені чинним законодавством, з приводу звернення до нього контролюючого органу, чим нівелюються передумови прийняття керівником контролюючого органу рішення про проведення перевірки. Також зазначив, що недоліки в оформленні первинних документів не спростовують їх належність і не спростовувались сторонами договору.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції з огляду на такі обставини.

Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного підприємства ПРОМТРАНСПОСТАВКА з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України в частині господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю ТБ ІМПЕРАТИВ та з Товариством з обмеженою відповідальністю ТБ АТОМ-ПЛАСТ за період серпень 2014 року, результат якої оформлений актом від 10.12.2014 №5761/20-30-22-03/34330452 та результатів розгляду заперечення до нього, встановлено таке.

У звязку з надходженням на адресу ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова інформації від Західної ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 15.10.2014 року № 5243/7/20-33-22-03-12 «Про неможливість проведення звірки ТОВ «ТБ «ІМПЕРАТИВ» за серпень 20114 року та лист ГУ Міндохдів України від 13.10.2014 року № 7380/20-23-22-0105/33369096 про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання ТОВ «Атом-Пласт», податковим органом було складено запит від 28.10.2014 року № 17291/10/20-30-22-03-21 про надання пояснень та їх документального підтвердження з питань взаємовідносин з ТОВ «ТБ «ІМПЕРАТИВ» та ТОВ «Атом» за серпень 2014 року.

Вказаний запит отримано підприємством 11.11.2014 року.

Позивач листом від 20.11.2014 року за № 20/11-14/ПП надав документи податковому органу не в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, 27.11.2014 року керівником ДПІ у Дзержинському районі було прийнято рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Промтранспоставка», яке оформлено наказом № 2425, який був отриманий позивачем 05.12.2014 року.

На підставі вищезазначеного наказу податковим органом було здійснено 08.12.2014 року позапланову документальну невиїзну перевірку ПП «Промтранспоставка» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України в частині господарських відносин з ТОВ «ТБ «Імператив» та ТОВ «Атом-Пласт», в результаті чого складено акт від 10.12.2014 року № 5761/20-30-22-03/34330452.

Згідно з положеннями п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до вимог п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п.п.78.1.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з п.73.3. ст. 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Згідно з п.78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. За змістом пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, і фактичної перевірки, яка проводиться з підстав, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби.

Непред'явлення платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) направлення на проведення перевірки або пред'явлення направлення, оформленого з порушенням вимог, установлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці другому цього пункту, не дозволяється.

Так, згідно з позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Foods and Goods L.T.D." до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Колегія суддів також зазначає, що податковий орган є органом державної влади і його діяльність має підпорядковуватись вимогам законодавства. Право податкового органу на проведення перевірки підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом.

Колегія суддів зазначає, що дії податкового органу повинні створювати, змінювати чи припиняти правовідносини, які безпосередньо впливають на поведінку позивача.

Дії відповідача не можуть бути протиправними, оскільки самі по собі дії не є юридично значимими та не мають безпосереднього впливу на стан суб'єктивних прав та обов'язків суб'єкта, вони не встановлюють ніяких вимог чи обов'язкових правил поведінки для платника податків. Самі по собі дії відповідача не порушують прав позивача, а тому не підлягають захисту в судовому порядку у зв'язку з відсутністю предмета оскарження.

Колегія суддів зазначає, що права позивача можуть бути порушені внаслідок прийняття податковим органом за результатами його діяльності певних рішень, які можуть вплинути на його права та обов'язки.

І вже рішення, прийняті в тій чи іншій формі за результатами діяльності податкового органу, можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ на проведення перевірки є законним, а тому підстави визнання протиправними дій ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова з проведення позапланової виїзної документальної перевірки ПП «Промтранспоставка» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України в частині господарських відносин з ТОВ «ТБ «Імператив» та ТОВ «Атом-Пласт» відсутні.

З приводу заявлених позовних вимог щодо визнання податкового повідомлення - рішення (форма Р) №3 від 30 грудня 2014 року ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області нечинним та таким, що підлягає скасуванню, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірки був складений акт від 10.12.2014 року №5761/20-30-22-03/34330452, яким встановлені порушення ст. 187, 198, пп. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки контролюючим органом було винесено податкове повідомлення - рішення від 30.12.2014 року № 3.

Згідно з приписами п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку або дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно з п. 201.1, 201.4, 201.10 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 200.1 ст. 200 згаданого Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а саме по зазначених операціях придбання результатів робіт (товарів) повинні бути в наявності як і акти виконаних робіт, так і результати таких виконаних робіт (товарів).

Відповідно до частини 1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП «Промтранспоставка» зареєстроване як юридична особа 10.05.2006 року та перебуває на обліку в ДПІ у Дзержинському районі як платник податків.

Між позивачем (Замовник) та ТОВ «Імператив» (Виконавець) було укладено договір про надання послуг від 01.08.2014 року № -01084/9, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобовязується виконати у відповідності до умов даного договору про надання послуг з ремонту двигунів і механізмів.

Факт підтвердження виконання вищезазначених умов договору, на думку позивача, підвтерджується актом здачі приймання робіт № -30084/2 від 30.08.2014 року, податковою накладною та платіжними дорученнями.

Також, 01.08.2014 року між ПП «Промтранспоставка» (Експедитор) та ТОВ «ТБ «Імператив» укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № И-01084/6, відповідно до умов якого експедитор замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжміському сполученні (п. 1.1 Договору).

Поняття та особливості укладення договорів транспортного експедирування регулюються положеннями гл.65 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), поняття та особливості укладення договорів перевезення закріплено у гл. 64 ЦК України. Діяльність підприємств - експедиторів врегульована Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» № 1955-IV від 01.07.2004 зі змінами та доповненнями (надалі Закон № 1955).

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів, а експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначеним договором транспортного експедирування.

В ст.4 Закону № 1955 вказано: «Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України».

Діяльність експедиторів також регулюється Цивільним кодексом України (гл. 65 «Транспортне експедирування»). Так, відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст.1 Закону "Про транспортно-експедиторську діяльність" № 1955-IV від 01.07.2004 року, експедитором (транспортним експедитором) є суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Ст. 9 Закону України № 1955-IV встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.2.3, 2.25 Договору експедитор зобовязується надати перевізнику замовлення на перевезення вантажу, яке є невід'ємною частиною даного договору; забезпечити завантаження (вивантаження) транспортного засобу; забезпечити своєчасне оформлення товарно-транпортних документів, необхідних для здійснення перевезення і видачі вантажу; забезпечити перевізника необхідними вантажно-супроводжувальними документами, повязаними з характером вантажу (інвойси, сертифікати походження).

Відповідно до приписів ст. 9 Закону України № 1955-IV, перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Позивач вважає, що достатніми доказами на підтвердження виконання вищезазначених умов договору є податкові накладні (а.с. 76-77), акт здачі-приймання послуг (а.с. 82-83), ТТН (а.с. 84-93), платіжні доручення (а.с. 114-116).

Підприємством не надано до суду ані замовлення на перевезення вантажу, ані жодних доказів на підтвердження забезпечення завантаження (вивантаження) транспортного засобу, своєчасного оформлення товарно-транпортних документів, необхідних для здійснення перевезення і видачі вантажу чи інших вантажно-супроводжувальних документів, повязаних з характером вантажу (інвойси, сертифікати походження).

Окрім того, ТТН ( а.с. 84-89, 92-93) мають недоліки у змісті, зокрема в графі «пункт навантаження» зазначено лише місто, без конкретної адреси, а також не конкретизовано реквізити супровідних документів на вантаж та довіреностей вантажоодержувачів.

Колегією суддів також встановлено, що між ТОВ «АТОМ-Пласт» (Постачальник) та ПП «Пространспоставка» (Покупець) укладено договір поставки № 452/085 від 08.01.2014 року, відповідно до умов якого покупець зобовязується купити товари, кількість, асортимент і технічні умов яких визначені у специфікації.

Реальність виконання вищезазначених умов договору, на думку позивача, підтверджується податковими накладними № 1 від 01.08.2014 року, № 3 від 04.08.2014 року, видатковими накладними № АП-01084/1 від 01.08.2014року, № АП-04084/2 від 04.08.2014 року, оборотно - сальдовими відомостями, та платіжними дорученнями.

Проте, позивачем не надано до суду ані специфікацій, які є невід'ємною частиною даного договору, ані жодних доказів на підтвердження навантаження/відвантаження придбаних ТМЦ, а також наявність відповідного кваліфікованого персоналу та технічної можливості здійснювати таке навантаження/відвантаження товару.

Також позивачем не надано доказів того, що саме придбаний товар за вказаним правочином був облікований на складських приміщеннях підприємства, оскільки оборотно-сальдові відомості по рахунку № 631 містять лише узагальнені відомості, де вказані тільки реквізити договорів, а відтак однозначно ідентифікувати облік ТМЦ, придбаних за договором № 452/085 від 08.01.2014 року, не вбачається можливим.

Враховуючи неналежне оформлення первинної документації, а саме відсутності документів щодо реальності проведених операцій та належно оформлених документів на транспортування придбаних ТМЦ, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не було підтверджено реальність господарських операцій, які можуть бути об'єктами оподаткування.

З приводу позовних вимог про зобов'язання Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області вилучити з Інформаційної системи Податковий блок відомості, внесені на підставі акту від 10.12.2014 №5761/20-30-22-03/34330452, поновивши в ній дані, задекларовані ПП ПРОМТРАНСПОСТАВКА щодо податкових зобов'язань та податкового кредиту у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період серпень 2014 року колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п.п. 62.1.2 п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

Приписами п. 71.1 ст. 71 Податкового кодексу України встановлено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" (далі - Наказ № 1197) з 01.01.2013 року введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно пункту 2.1 Наказу № 1197, існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" (далі - Наказ № 1198), з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Положенням підпункту 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що у цьому Кодексі поняття податкова інформація - вживається у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно статті 16 Закону України № 2657-ХІІ від 02.10.1992 року "Про інформацію" (далі - Закон № 2657-ХІІ) податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що внесення даних до Інформаційної системи "Податковий блок", які встановлені контролюючим органом відповідно до акту перевірки є лише службовою діяльністю працівників податкової інспекції на виконання своїх службових обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження господарських операцій. Зазначені дії самі по собі не створюють для суб'єкта господарювання жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав оскільки є лише відображенням відомостей щодо факту проведення перевірки та її результатів.

Таким чином, дії відповідача по внесенню інформації до Інформаційної системи "Податковий блок" на підставі акту перевірки від 10.12.2014 №5761/20-30-22-03/34330452 не тягнуть правових наслідків для позивача, а отже внесення даних в автоматизовану систему не порушує прав позивача.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Промтранспоставка" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2015р. по справі № 820/5185/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений 07.12.2015 р.