Справа № 826/3909/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року м. Київ К/800/36230/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі також - ПАТ «КБ «Надра») в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Надра» ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання протиправним та скасування постанов, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київської області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Надра» ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Національного банку України (далі - НБУ або відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов від 5 лютого 2015 року № 60БТ, № 61БТ, № 62БТ, № 63БТ, № 64БТ, № 65БТ, № 66БТ, № 67БТ, № 68БТ, № 69БТ, № 70БТ, № 71БТ, № 72БТ, № 73БТ, № 74БТ, № 75 БТ, № 76БТ, № 77БТ про притягнення ПАТ «КБ «Надра» до відповідальності за порушення валютного законодавства у вигляді штрафів.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року, позов задоволено у повному обсязі.

У касаційній скарзі Національний банк України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати їх рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

ПАТ «КБ «Надра» у своїх запереченнях на касаційну скаргу, вказує на її необґрунтованість і просить залишити скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи було повно і всебічно встановлено фактичні обставини справи, надано їм належну правову оцінку та у відповідності із вимогами матеріального і процесуального права вирішено цей спір.

З матеріалів справи видно, що на виконання статті 44 Закону України «Про Національний банк України» від 20 травня 1999 року № 679-XIV (далі - Закон № 679-XIV) та статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного врегулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93 (далі - Декрет № 15-93) Головним Управлінням Національного банку України по місту Києву і Київській області проведена перевірка виконання позивачем вимог Декрету № 15-93.

За результатом проведеної перевірки Головним управлінням Національного банку України по місту Києву і Київській області було складено відносно позивача протоколи порушення валютного законодавства від 20 січня 2015 року № 42 ПР-БТ, № 43 ПР-БТ, № 44 ПР-БТ, № 45 ПР-БТ, № 46 ПР-БТ, № 47 ПР-БТ, № 48 ПР-БТ, № 49 ПР-БТ, № 50 ПР-БТ, № 51 ПР-БТ, № 52-ПР-БТ, № 53 ПР-БТ, № 54 ПР-БТ, № 55 ПР-БТ, № 56 ПР-БТ, № 57 ПР-БТ, № 58 ПР-БТ та № 59 ПР-БТ, якими зафіксовані виявлені порушення вимог пункту 2 статті 13 Декрету № 15-93, та п. 5.1, п.5.9 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136 (далі - Інструкція № 136), а саме: позивачем не виконано функцію агента валютного контролю у частині порядку інформування податкового органу про порушення клієнтом законодавчо встановленого строку розрахунків.

На підставі даних протоколів Головним управлінням Національного банку України по місту Києву і Київській області було прийнято постанови про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства від 5 лютого 2015 року № 60БТ, № 61БТ, № 62БТ, № 63БТ, № 64БТ, № 65БТ, № 66БТ, № 67БТ, № 68БТ, № 69БТ, № 70БТ, № 71БТ, № 72БТ, № 73БТ, № 74БТ, № 75 БТ, № 76БТ, № 77БТ, якими ПАТ «КБ «Надра» притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 120 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040,00 гривень по кожній постанові.

Вважаючи зазначені постанови відповідача протиправними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача, ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, а з ним погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки станом на дату отримання ПАТ «КБ «НАДРА» документів від ПрАТ «Кримський Титан», строк виконання зобов'язань за договором відступлення шляхом купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат» від 18 липня 2014 року настав, то у ПАТ «КБ «НАДРА» були підстави для зняття з контролю вищезазначеної операції за Контрактом від 14 березня 2014 року №264-1.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального права.

Так, відповідно до частини другої статті 13 Декрету № 15-93 уповноважені банки, фінансові установи та національний оператор поштового зв'язку, які отримали від Національного банку України генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, здійснюють контроль за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи.

За приписами п. 5.1 Інструкції № 136, банки надсилають усі передбачені цим розділом повідомлення до десятого числа місяця, наступного за звітним, а повідомлення згідно з п.5.7 у визначені ним строки податковим органам за місцем реєстрації резидентів поштою з отриманням поштового підтвердження про їх вручення адресату або кур'єром банку з обов'язковою відміткою податкових органів про отримання.

Зазначені повідомлення мають також надаватися на магнітних носіях або засобами електронного зв'язку з дотриманням установлених цим пунктом строків за письмовою вимогою податкового органу, яка підписана його керівником (заступником керівника) та засвідчена відбитком печатки. У повідомленнях обов'язково зазначаються такі реквізити резидентів: повне найменування, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ та місцезнаходження - для юридичних осіб.

Банк надає податковим органам інформацію про виявлені у звітному місяці факти порушень згідно з додатком 2 в разі ненадходження в законодавчо встановлені строки (або строки, визначені в висновках) виручки, товарів. У наступному звітному місяці інформація про ці порушення вже не надається (п.5.9 Інструкції №136).

Отже, з вищезазначеного вбачається, що банк зобов'язаний повідомляти податковий орган у разі наявності інформації щодо невиконання умов зовнішньоекономічних договорів, а саме не надходження виручки та/або товарів.

Згідно до положень п.1.10 Інструкції № 136 експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

При цьому, відповідно п.5.8 Інструкції № 136 банк у довільній формі повідомляє податковий орган про факт зняття з контролю операції резидента на підставі документів про припинення зобов'язань за цією операцією шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за договорами (п.1.10 цієї Інструкції).

З аналізу наведених правових норм слідує, що банк зобов'язаний повідомляти податковий орган у разі наявності інформації щодо не виконання умов зовнішньоекономічних договорів, а саме не надходження виручки та/або товарів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, на контролі ПАТ «КБ «НАДРА» знаходилась імпортна операція, відповідно до умов Контракту №264-1 від 14 березня 2014 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Кримський Титан» (покупець/ПрАТ «Кримський Титан») та Компанією «Tolexis International Ltd» (продавець/Компанія «TIL») про поставку товару.

Відповідно до п.3.2. Контракту продавець здійснює поставку товару протягом 80 днів з моменту отримання попередньої оплати на рахунок продавця.

На виконання умов Контракту, ПрАТ «Кримський Титан», як покупець, здійснив через ПАТ «КБ «Надра» передплату за товар протягом періоду з 25 травня 2014 року по 10 червня 2014 року на загальну суму 47 540 000 доларів США, граничний строк виконання зобов'язань за Контрактом №264-1 від 14 березня 2014 року спливає 30 серпня 2014 року.

Однак, у зв'язку із відсутністю товару та відповідно неможливості його поставки згідно умов контракту, 18 липня 2014 року Компанія «TIL» листом №504/1/14/ТІ повідомила про дану обставину ПрАТ «Кримський Титан», додатково зазначивши, що зобов'язується повернути передплату у розмірі 47 540 000 доларів США в строк не пізніше 21 липня 2014 року.

В подальшому, 18 липня 2014 року між ПрАТ «Кримський Титан» (покупець) та Компанією «Diago Enterprises Limited» (Компанія «DEL») (продавець) було укладено Договір відступлення шляхом купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат», відповідно до умов якого продавець взяв на себе зобов'язання протягом 10 календарних днів з моменту укладання зазначеного договору оплатити придбані корпоративні права, сплативши 156 000 000 доларів США.

Таким чином, з моменту підписання вказаного договору у ПрАТ «Кримський Титан» виникло грошове зобов'язання перед Компанією «DEL» щодо сплати 156 000 000 доларів США.

21 липня 2014 року між Компанією «TIL» (первісний боржник) та Компанією «DEL» (новий боржник) та ПрАТ «Кримський Титан» (кредитор) укладено договір про переведення боргу, відповідно до умов якого первісний боржник переводить свій борг з повернення передплати за контрактами №264-1 від 14 березня 2014 року, №365-1 від 13 травня 2014 року, №449-1 від 05 червня 2014 року, №494-1 від 26 червня 2014 року перед ПрАТ «Кримський Титан» до нового боржника на загальну суму 154 441 818,25 доларів США.

За таких обставин, у Компанії «DEL» виникло грошове зобов'язання перед ПрАТ «Кримський Титан» щодо сплати 154 441 818,25 доларів США.

22 липня 2014 року з метою зарахування зустрічних однорідних вимог, між ПрАТ «Кримський Титан» та Компанією «DEL» було укладено Угоду, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за контрактами на загальну суму, в тому числі за контрактом №264-1 від 14 березня 2014 року в сумі 47 540 000 доларів США та Договором відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 18 липня 2014 року на суму 154 441 818,25 доларів США.

Усі документи щодо вказаного зарахування зустрічних однорідних вимог були отримані ПАТ «КБ «Надра» від ПрАТ «Кримський Титан» 18 серпня 2014 року.

Після чого, 28 серпня 2015 року керуючись п.5.8 Інструкції № 136 позивачем надіслано до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві повідомлення №1-4-12384 про зняття з контролю імпортних операцій резидента ПрАТ «Кримський Титан» по контрактам №264-1 від 14 березня 2014 року, №449-1 від 05 червня 2014 року, №494-1 від 26 червня 2014 року на підставі поданих 18 серпня 2014 року документів про припинення зобов'язань за цими операціями шляхом зарахування зустрічних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем не було порушено норм чинного законодавства в частині порядку інформування податкового органу про порушення клієнтом законодавчо встановленого строку розрахунків, з огляду на те, що зобов'язання були погашені шляхом взаємозарахування однорідних вимог.

Відповідач у касаційній скарзі вказує на неоднорідність таких взаємозарахованих вимог. Тому вважає, що позивач протиправно зняв з контролю операції за контрактом № 264-1 від 14 березня 2014 року, з приводу чого колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 60 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Згідно статті 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Так, з правового аналізу наведених правових норм слідує, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, зокрема, зобов'язань по передачі родових речей (в даному випадку грошей).

Поряд з цим, правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги, отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів, тощо).

Таким чином, оскільки в Компанії «TIL» виникли грошові зобов'язання перед ПрАТ «Кримський Титан», у зв'язку з неможливістю виконання договірних зобов'язань за наведеними вище контрактами на суму 154 441 818,25 доларів США, а у останнього, у свою чергу виникли зобов'язання щодо сплати 156 000 000 доларів США за відступлення шляхом купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат», такі зобов'язання сторін є грошовими, виникли у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а тому є однорідними.

Крім того, не заслуговує на увагу і твердження касатора щодо ненастання строку виконання за договірними зобов'язаннями, як за контрактом №264-1 так і в договорі щодо відступлення частки у статутному капіталі, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, строк сплати грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат» від 18 липня 2014 року встановлений протягом 10 днів з моменту підписання угоди.

Разом з тим, відповідно до п.3.4 договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат» від 18 липня 2014 року покупець та продавець зобов'язані здійснити усі необхідні дії щодо переходу права власності на частку у статутному капіталі товариства протягом 30 календарних днів від дати підписання цього договору.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що станом на дату отримання ПАТ «КБ «НАДРА» документів від ПрАТ «Кримський Титан», строк виконання зобов'язань за договором відступлення шляхом купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Межиріченьський гірничо-збагачувальний комбінат» від 18 липня 2014 року настав.

Що стосується настання строку виконання зобов'язання Компанії «TIL» перед ПрАТ «Кримський Титан», то такий строк настав 21 липня 2014 року, що підтверджується відповідним листом Компанії «TIL» та саме 22 липня 2014 року укладено договір зарахування зустрічних однорідних вимог.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у ПАТ «КБ «Надра» були підстави для зняття з контролю вищезазначеної операції за контрактом № 264-1 від 14 березня 2014 року, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Київський апеляційний адміністративний суд, який переглядав постанову суду першої інстанції, із зазначеними висновками суду першої інстанції погодився і обґрунтовано залишив її без змін.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій, є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 220?, 223-224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київської області залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко