Справа № 803/2220/15
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Львів Справа № 876/9916/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А.І.,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.,

за участю секретаря Андрушківа І.Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі № 803/2220/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про часткове визнання протиправними та часткове скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови у митному оформленні товарів,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3І.) звернувся до суду з позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби (далі Волинська митниця ДФС), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 29 липня 2015 року № 205000011/2015/000061/2 в частині групи товарів № 1/1, 2/1, 3/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29 липня 2015 року № 205070002/2015/00063 в частині групи товарів № 1/1, 2/1, 3/1.

Позовні вимоги обґрунтовував посиланням на те, що при митному оформленні товару («нектарини свіжі», «персики свіжі», «виноград столовий свіжий», «сливи свіжі», «апельсини свіжі», «лимони свіжі»), які ввозилися на територію України згідно з контрактом від 01 липня 2015 року № 1, укладеним між ФОП ОСОБА_3 (покупець) та польською компанією «BURY Trade Sp.z о.о.» (продавець), він самостійно визначив митну вартість товару за основним методом - ціною договору (контракту) та заявив цей показник у електронній митній декларації від 28 липня 2015 року № 205070001/2015/010595, до якої були додані належні і достатні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України, однак митний орган безпідставно не погодився із заявленою ним митною вартістю товару, визначеною за ціною договору (контракту), та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості товару із застосуванням резервного методу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року вказаний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29 липня 2015 року № 205000011/2015/000061/2 в частині групи товарів № 1/1, 2/1, 3/1. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29 липня 2015 року № 205070002/2015/00063 в частині групи товарів № 1/1, 2/1, 3/1.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням те, що документи, які були подані позивачем для підтвердження митної вартості містили розбіжності, що стало підставою для витребування додаткових документів, необхідних для визначення митної вартості товару за обраним декларантом методом. Зокрема, зазначає, що надані позивачем експортна митна декларація № 15PL074 та міжнародна товарно-транспортна накладна № 059838 містили розбіжності щодо місця доставки (розвантаження) товару; що позивачем не було включено в розрахунок митної вартості товару витрати на навантаження, хоча поставка здійснювалась на умовах EXW, що передбачає навантаження за рахунок покупця; що контракт, згідно з яким товар повинен був постачатися автомобільним транспортом містив незрозуміле посилання на необхідність видачі на кожну партію товару коносаменту, який є документом що підтверджує наявність і зміст договору морського перевезення вантажу.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просила її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 липня 2015 року ФОП ОСОБА_3 для митного контролю та митного оформлення товарів, що імпортуються на митну територію України, в електронному вигляді була подана митна декларація (МД-2) від 28 липня 2015 року № 205070001/2015/010595 на товар «нектарини свіжі» - 7528 кг (торговельні марки FRUTAS SALUD, Ponti), «персики свіжі» - 6165 кг (торговельна марка Ponti), «виноград столовий свіжий» - 773 кг (торговельна марка LA VIGNA), «сливи свіжі» - 896 кг (торговельна марка FRUTAS SALUD), «апельсини свіжі» - 1208 кг (торговельна марка DON MARIO), «лимони свіжі» - 2400 кг (торговельна марка SUNDAYS). На підтвердження заявленої митної вартості до вантажно-митної декларації додавались: контракт від 01 липня 2015 року № 1, рахунок-фактура експортна від 27 липня 2015 року № FX/00455/2015/MG, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) від 27 липня 2015 року № 059838, сертифікати походження товару № PL/MF/AL0000640, № PL/MF/AL0000635, сертифікат відповідності стандартам ЄС для свіжих овочів і фруктів № КО.8231.3.764.2015.9, копія митної декларації країни відправлення від 27 липня 2015 року № 15PL302010Е0087037, а також інші документи, зазначені в графі 44 вантажно-митної декларації.

У зв'язку з тим, що подані позивачем документи не містили всіх даних необхідних для визначення митної вартості товару відповідно до обраного ним методу та містили розбіжності (в поданій позивачем експортній митній декларації № 15PL4074 місце доставки (місце розвантаження) товару зазначено «Львів», а в міжнародній товарно-транспортній накладній № 059838 «Луцьк»), посадовою особою митниці було направлено повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження позивачем заявленої митної вартості, а саме: транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про перевезення оцінюваних товарів (акт виконаних робіт, товарно-транспортна накладна, бухгалтерська документація, що стосується попередніх перевезень), висновків про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями; прайс - листів від виробника товару, виписок з бухгалтерської документації, платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару (оплата попередніх поставок).

На виконання вимог митниці ФОП ОСОБА_3 направив Волинській митниці ДФС платіжне доручення в іноземній валюті від 22 липня 2015 року № 24, виписку з банку від 22 липня 2015 року, прайс-лист від 27 липня 2015 року.

Крім того, ФОП ОСОБА_3 подав Волинській митниці ДФС заявку-договір на автоперевезення від 24 липня 2015 року № 1, довідку від 28 липня 2015 року № б/н та висновок експерта Волинської торгово-промислової палати від 28 липня 2015 року № В-560, яким встановлено, що вартість товару, зазначеного у фактурі від 27 липня 2015 року № FX/00455/2015/MG та комерційній пропозиції (прайс-листі) фірми «BURY Trade Sp.z о.о.» (Польща) від 27 липня 2015 року відповідає рівню цін, який панує на ринку по продажу фруктів і може складати 1,30 дол. США за один кілограм винограду свіжого; 0,65 дол. США за один кілограм сливи свіжої; 0,65 дол. США за один кілограм нектарина свіжого; 0,65 дол. США за один кілограм персика свіжого.

29 липня 2015 року відповідачем було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України № 205070002/2015/00063 та запропоновано привести рівень митної вартості товару в графах 12, 45 ВМД у відповідність до рішення про коригування митної вартості товарів від 29 липня 2015 року № 205000011/2015/000061/2.

Як зазначено у рішенні про коригування митної вартості товарів від 29 липня 2015 року № 205000011/2015/000061/2, відповідачем було визначено митну вартість партії товарів «нектарини свіжі» - за ціною 1,06 дол. США за 1 кг (замість 0,65 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом); «персики свіжі» - за ціною 1,06 дол. США за 1 кг (замість 0,65 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом); «виноград столовий свіжий» - за ціною 1,71 дол. США за 1 кг (замість 1,30 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом); «сливи свіжі» - за ціною 1,67 дол. США за 1 кг (замість 0,50 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом); «апельсини свіжі» - за ціною 1,02 дол. США за 1 кг (замість 1,00 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом); «лимони свіжі» - за ціною 1,02 дол. США за 1 кг (замість 1,00 дол. США за 1 кг, що була заявлена декларантом).

З метою пропуску товару через митний кордон ФОП ОСОБА_3 подано нову ВМД від 29 липня 2015 року № 205070001/2015/010754. Митне оформлення проведено за резервним методом, на підставі цінової інформації, наявної в митного органу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару. Подані ФОП ОСОБА_3 документи містили усі необхідні об'єктивні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами статті 58 Митного кодексу України. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено частиною 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до частини 5 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Зокрема, частиною 2 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Митний орган зобовязаний був зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В даному випадку, підставою для витребування додаткових документів був висновок відповідача про те, що подані позивачем документи містили розбіжності щодо місця доставки товару та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Позивачу пропонувалось надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару (оплата попередніх поставок), документи, що містять відомості про перевезення оцінюваних товарів (акт виконаних робіт, товарно-транспортна накладна, бухгалтерська документація, що стосується попередніх перевезень), виписку з бухгалтерської документації, висновки про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; прайс - листи від виробника товару.

Жодних сумнівів щодо невключення позивачем до митної вартості витрат на навантаження відповідач не висловлював та не пропонував позивачу підтвердити цей факт шляхом подання додаткових документів.

Натомість, позивачем було подано відповідачу довідку від 28 липня 2015 року № б/н та заявку-договір на автоперевезення від 24 липня 2015 року № 1, які усували сумнів щодо місця доставки товару, а відповідно щодо правильності визначення вартості послуги доставки як однієї із складових митної вартості.

Також позивачем було надано відповідачу платіжне доручення в іноземній валюті від 22 липня 2015 року № 24, виписку з банку від 22 липня 2015 року, прайс-лист від 27 липня 2015 року, висновок експерта Волинської торгово-промислової палати від 28 липня 2015 року № В-560.

Отже, позивач подав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару усі документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили обєктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, вказували ціну товару, яка підлягала сплаті покупцем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору.

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції під час ухвалення рішення виявленої в контракті неточності-вказівки на необхідність видачі на кожну партію товару коносаменту, який є документом що підтверджує наявність і зміст договору морського перевезення вантажу, то необхідно зазначити, що така неточність, за наявності згаданих вище документів, з яких видно, що товар поставлявся автомобільним транспортом, не давала обґрунтованих підстав для сумніву у достовірності поданих позивачем відомостей та жодним чином не впливала на можливість визначення митної вартості за основним методом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів правомірності та обґрунтованості прийнятого ним рішення про коригування митної вартості товарів від 29 липня 2015 року № 205000011/2015/000061/2.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 31 березня 2015 року по справі № 21-53а15.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі № 803/2220/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено 07 грудня 2015 року.