Справа № 826/18041/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 листопада 2015 року № 826/18041/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

про визнання протиправними дій, скасування висновку

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (надалі - Відповідач), в якому просить: визнати дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області незаконними; скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду площею 24,0499 га для ведення фермерського господарства на території Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що рішення Відповідача від 19.08.2015 року №1820/0/300-15 є безпідставним та незаконним, оскільки останнім не надано конкретних причин відмови, вичерпного переліку недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків, що призвело до порушення прав Позивача та позбавило можливості затвердити проект землеустрою та реалізувати своє законне право.

Представники Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

В письмових запереченнях Відповідач зазначив, що згідно з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 є засновником фермерського господарства «Ніка Успіх», державну реєстрацію якого проведено 10.09.2012 року за №0000517, а тому таке фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник Відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Лисянським виробничим відділом Центру ДЗК на замовлення гр. ОСОБА_1 відповідно до наказу головного управління Держземагенства у Черкаській області від 21.01.2015р. №23-441/14-15-СГ було розроблено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 24,0499 га, в оренду для ведення фермерського господарства на території Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Відділом Держгеокадастру у Лисянському районі 28.05.2015р. було погоджено проект землеустрою (висновок надається). Після погодження даний проект був наданий Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області для його затвердження.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повернуло проект землеустрою Лисянському виробничиму відділу Центру ДЗК усно зазначивши причини не затвердження проекту землеустрою та вимоги до усунення зауважень.

Після усунення зауважень Лисянський виробничий відділ Центру ДЗК, листом від 27.07.2015р. вх.№7332 повторно направив Відповідачу проект землеустрою для його затвердження.

Листом від 19.08.2015р. вих. №1820/0/300-15 Відповідач повідомив про відмову в затвердженні проекту землеустрою, мотивуючи це невідповідністю проекту вимогам ст.50 Закону України "Про землеустрій"

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства (п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України).

Згідно із п «в» ч.1 ст.31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Відповідно до ч.1 ст.32 ЗК України громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Відповідно до ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч.ч.1-4,6,10,13,14).

Згідно із ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач неодноразово відмовляв у затвердженні погодженого проекту, посилаючись вперше на окремі недоліки окремих документів у складі проекту, а вдруге - невідповідність проекту вимогам ст.50 Закону України «Про землеустрій».

Статтею 116 ЗК України, зокрема частиною 1 передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.13 ст.123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Дослідивши зміст листа ГУ Держземагентства в Черкаській області від 19.08.2015 року №1820/0/300-15, яким оформлена відмова у затвердженні проекту землеустрою, суд встановив, що підставою відмови зазначено невідповідність вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій», водночас не конкретизовано які саме недоліки та невідповідність проекту землеустрою суперечать ст.50 ЗУ «Про землеустрій».

Відповідно до ст.50 ЗУ «Про землеустрій» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Отже, в порушення вимог ч.13 ст.123 ЗК України, відмовляючи Позивачу, Відповідач не зазначив конкретні підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Представник Відповідача у своїх запереченнях посилався на те, що підставою для відмови у задоволенні заяви від 27.07.2015 року вх.№7332 є те, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ст.31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі, земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності, земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Отже, такі посилання Відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Відповідача щодо неналежного розгляду заяви Позивача та скасування рішення Відповідача від 19.08.2015 року №1820/0/300-15 підлягають задоволенню.

Водночас, щодо позовної вимоги про зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду площею 24,0499 га для ведення фермерського господарства на території Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області суд зазначає наступне.

Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане.

Головне управління діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області, що затверджено наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 року №19.

Відповідно до п.2 цього Положення Головне управління в своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України й постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, його першого заступника й заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру і його заступників, актами місцевої державної адміністрації й органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

В даному випадку, повноваження щодо прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду належить виключно Відповідачу, для реалізації яких йому надано право діяти в установлений законодавством спосіб, не виходячи за межі компетенції, дотримуючись норм земельного законодавства, при цьому суд не може втручатись у виключну компетенцію відповідача.

У свою чергу, суб'єкт владних повноважень, здійснюючи надані йому повноваження, не вправі відмовити у затвердженні проекту землеустрою з тих самих мотивів, які визнані судом необґрунтованими.

За вказаних обставин у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Управління затвердити проект землеустрою та передати земельну ділянку в оренду слід відмовити, оскільки спірні дії вчиняються виходячи з вимог ст.ст.122,123,124 ЗК України тільки шляхом прийняття Відповідачем рішення (у формі наказу).

Водночас, суд звертає увагу на те, що рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою має відповідати положенням ч.13 ст.123 Земельного кодексу України, тобто бути обґрунтованим, законним та зрозумілим.

Отже в даному випадку, з метою захисту прав та інтересів позивача, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 11, 162 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та захистити права позивача шляхом зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2015 року вх.№7332 про затвердження проекту землеустрою з прийняттям рішення відповідно до законодавства.

В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з наявних матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 158-163, 167, 183-2, 256, 257 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати дії щодо неналежного розгляду заяви від 27.07.2015 року вх.№7332 Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області незаконними.

3. Скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області незаконними від 19.08.2015 року №1820/0/300-15.

4. Зобов'язати Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2015 року вх.№7332 про затвердження проекту землеустрою з прийняттям рішення відповідно до законодавства.

5. В решті позовних вимог - відмовити.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.Б. Федорчук