Справа № 5433/11/2070
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2011-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

5433/11/2070

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 липня 2011 р. № 2-а- 5433/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко О.В. при секретарі судового засідання Кузьменко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Харківський завод "Точмедприлад"

до

Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова

про

про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство "Харківський завод "Точмедприлад", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова (надалі відповідач). в якому просить суд скасувати повністю рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про застосування фінансових санкцій та нарахування нені за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду №№ 312, 313, 315, 316, 317, 318, від 14 квітня 2011 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні рішення, винесені суб'єктом владних повноважень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків, суперечать чинному законодавству. Так, 12.04.2011 року Господарським судом Харківської області винесено ухвалу, якою порушено провадження у справі про банкрутство № 5023/2491/11 щодо ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад". Відповідно до п. 4 вказаної ухвали суду, з моменту прийняття ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Спірні рішення ПФУ в Київському районі м. Харкова були видані після прийняття господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство, а саме: 14.04.2010 року. Згідно з оскаржуваними рішеннями, відповідач стягує з позивача штраф та пеню за періоди, що передували порушенню провадження у справі про банкрутство. Таким чином, нарахування неустойки (штрафу, пені) за несплату (неперерахування) та або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) позивачем страхових внесків, передбаченої оскарженими рішеннями ПФУ та застосування до позивача відповідачем фінансових санкцій суперечить ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції закону від 30.06.1999 року №784-ХІV, з наступними змінами та доповненнями) та ухвалі Господарського суду Харківської області від 12.04.2011 року у справі № 5023/2491/11.

Окрім того, позивач в повному обсязі нарахував та своєчасно сплатив страхові внески відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким встановлено пріоритет виконання страхувальником зобов'язань зі сплати заробітної плати перед зобов'язаннями по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України. Перерахування коштів до Пенсійного фонду здійснювалось позивачем відповідно до абз. 6 п. 6 ст. 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", одночасно з одержанням коштів на оплату праці. За судженням позивача, зобов'язання саме щодо сплати страхових внесків здійснюється під час одержання (перерахування) коштів на оплату праці (виплату доходів), тобто у випадках невиплати заробітної плати працівникам підприємства страховик не набуває обов'язку щодо сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, нарахованих на заробітну плату, яку не виплачено працівникам позивача. Відповідач, приймаючи спірні рішення, не прийняв до уваги вимоги абз. 6 п. 6 ст. 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та неправомірно застосував до позивача фінансові санкції та нарахував пеню.

Окрім того, позивачем до суду були оскаржені всі вимоги відповідача за період з листопада 2008 року по липень 2010 року, на підставі яких відповідач вимагає сплати боргу. З боргом позивач не згоден та вважає вимоги незаконними, такими. що підлягають скасуванню. Періоди, передбачені цими вимогами, охоплюють усі періоди, за які відповідач на підставі спірних рішень застосовує фінансові санкції та нараховує пеню. Отже, відповідач, на думку позивача, не мав права застосовувати фінансові санкції та нараховувати пеню до набрання законної сили судовими рішеннями по адміністративним справам, у яких оскаржуються вимоги про сплату боргу.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за відсутності представника ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад".

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова позов не визнав. У письмових запереченнях на позов вказав, що позовні вимоги ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад" - цілком безпідставні. Згідно п. 6 ст. 19 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03р. № 1058 -ІУ, страхові внески страхувальниками нараховуються на суми фактичних витрат на оплату праці працівників незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати. ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад" до Управління ПФУ в Київському районі м. Харкова були подані розрахунки сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті. Законом № 1058 -ІУ від 09.07.03р. (п. 10 ст. 20) передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції. відповідно до п. 2, п.п. 2 п. 9 ст. 106 Закону, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строк, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків - недоїмкою і стягуються з нарахуванням пеені та застосуванням фінансових санкцій. Позивачем нараховані внески сплачено з порушенням встановленого законом строку, у зв'язку з чим начальником Управління були винесені спірні рішення №№ 312- 318 від 14.04.2011 року про застосування до ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад" фінансових санкцій та нараховано пеню за несвоєчасну сплату страхових внесків. посилаючись на чч. 6 6, 12 ст. 20 Закону від 09.07.03р. № 1058 -ІУ, позивач прирівняв обов'язок страхувальника сплачувати авансові платежі до іншого обов'язку - остаточно розрахуватись із пенсійним фондом до закінчення граничного терміну сплати внесків. Тобто, на думку відповідача, позивач змішує ці поняття та помилково вважає, що Закон № 1058 -ІУ передбачає лише один порядок сплати внесків - одночасно з виплатою заробітної плати. Дані про порушення провадження у справі про банкрутство від 12.04.2011 року Управління отримало лише 22.04.2011 року. За таких підстав відповідач стверджує, що рішення №№ 312 - 318 від 14.04.2011 року до ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад" були винесені УПФУ в Київському районі м. Харкова з додержанням вимог чинного законодавства.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу за відсутності представника Управління.

Оскільки матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, а завданням адміністративного судочинства України згідно з ч.1 ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і неухильне дотримання судом вимог даної норм процесуального закону є обов'язковим в кожній адміністративній справі, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі й в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова є територіальним органом управління центрального органу виконавчої влади та зобов'язаний діяти лише в порядку, який визначено законодавством.

Позивач - ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад" перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Київському районі м. Харкова як платник страхових внесків. Згідно з ч.1 ст.15 та ч.1 ст.14 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад" є страхувальником.

Відповідно до ст.5 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року N1058-IV (нормативно-правові акти викладаються в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, платники страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Підпунктом 6 ч.2 ст.17 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” встановлено, що страхувальник зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч.2 ст.20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з ч.6 ст.20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Базовим звітнім періодом для ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад", відповідно до положень ч.6 ст.20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, є календарний місяць.

Відповідно до п.п.5.1.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003р. N21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004р. за N64/8663, (далі - Інструкція) страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками (крім гірничих підприємств) шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески. (Підпункт 5.1.4 Інструкції.)

Підпунктом 5.1.6 Інструкції передбачено, що перерахування страхових внесків здійснюється платниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг).

Підпунктом 5.1.6 Інструкцій також встановлено, що остаточний розрахунок за базовий звітний період здійснюється платником страхових внесків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Таким чином, у разі виплати заробітної плати протягом звітного періоду, за який вона нарахована, одночасно із виплатою цих сум, у пропорційних розмірах платником сплачуються авансові платежі. Решту несплачених сум страхових внесків, нарахованих за звітний період, платник зобов'язаний перерахувати на рахунок Пенсійного фонду до 20 числа місяця, наступного за звітним. Фінансовий стан платника страхових внесків (наприклад, відсутність коштів на виплату заробітної плати) не звільняє його від сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Враховуючи зазначене, твердження позивача про те, що зобов’язання щодо сплати страхових внесків здійснюється під час одержання (перерахування) коштів на оплату праці (виплати доходу), тобто у випадках невиплати заробітної плати працівникам підприємства страховик не набуває обов’язку щодо сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, нарахованих на заробітну плату, яку не виплачено працівникам позивача, суд вважає хибними.

Щодо правомірності спірних рішень, прийнятих 14.04.2011 року №№ 312 -318 Управлінням ПФУ в Київському районі м. Харкова суд зазначає наступне:

За матеріалами справи, Управлінням ПФУ в Київському районі м. Харкова у відношенні ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад" були винесені Рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахуання) страхувальником страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду №№ 312, 313, 314, 315, 316, 317, 318 від 14.04.2011 року (а.с. 10-16).

Отже, фактичною підставою для прийняття вказаних вище рішень слугувало те, що ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад" сплатило нараховані ним страхові внески з порушенням встановленого законом строку.

Відповідно до вказаних рішень, відповідач стягує з підприємства позивача штраф та пеню за наступні періоди:

- згідно Рішення ПФУ № 312 від 14.04.2011 року - за період з 20.07.2009 р. по 29.09.2010 року;

- згідно Рішення ПФУ № 313 від 14.04.2011 року - за період з 22.06.2009 р. по 07.09.2010 року;

- згідно Рішення ПФУ № 314 від 14.04.2011 року - за період з 20.08.2009 р. по 22.10.2010 року;

- згідно Рішення ПФУ № 315 від 14.04.2011 року - за період з 21.09.2009 р. по 16.11.2010 року;

- згідно Рішення ПФУ № 316 від 14.04.2011 року - за період з 20.10.2009 р. по 21.12.2010 року;

- згідно Рішення ПФУ № 317 від 14.04.2011 року - за період з 20.11.2009 р. по 05.01.2011 року;

- згідно Рішення ПФУ № 318 від 14.04.2011 року - за період з 21.12.2009 р. по 04.02.2011 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.04.2011 року, тобто за 2 дні до винесення відповідачем спірних рішень, порушено провадження у справі про банкрутство № 5023/2491/11 щодо ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад".

Позивач стверджує, що нарахування неустойки (штрафу, пені) за несплату (неперерахування) та або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) позивачем страхових внесків, передбаченої спірними рішеннями ПФУ та застосування до позивача відповідачем фінансових санкцій суперечить ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та вимогам ухвали господарського суду Харківської області від 12.04.2011 року.

З цього приводу суд зазначає, що згідно ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", під терміном "мораторій на задоволення вимог кредиторів" розуміється зупинення виконання боржником грошових зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Отже, з моменту введення зазначеного мораторію боржник не може виконувати грошові зобов'язання та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, заходи, спрямовані на забезпечення виконання цих зобов'язань, не діють.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

З матеріалів справи вбачається, що фінансові санкції та пеня, за несвоєчасне перерахування внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування були нараховані на прострочену заборгованість, яка виникла до порушення справи про банкрутство, тобто до введення мораторію. При цьому, згідно пояснень позивача та відповідача, викладених останніми у позові та запереченнях на позов, примусове стягнення боргів з підприємства ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад" не здійснювалось.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно штампу вхідної кореспонденції Управління ПФУ в Київському районі м. Харкова на супровідному листі ВАТ "Харківський завод "Точмедприлад", яким підприємство повідомляло відповідача про існування рішення господарського суду Харківської області про порушення справи про банкрутство (а.с. 36), вказана інформація надійшла до відповідача 22.04.2011 року.

Отже, оскаржені рішення №№ 312 - 318 були прийняті відповідачем 14.04.2011 року відповідно до п. 2, п.п. 2 п. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування". Вимоги Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Управлінням ПФУ в Київському районі м. Харкова щодо введеного мораторію не порушено.

За таких підстав, у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161, ст. 162, ст. 163, ст. 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Відкритого акціонерного товариства "Харківський завод "Точмедприлад" до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про скасування рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні – з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб’єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

< Текст > < Сума задоволення > < Текст >

Суддя О.В. Панченко