Справа № 2а-966/10/0870 (ПР/808/25/15)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2015 рокусправа № 2а-966/10/0870 (ПР/808/25/15)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області та ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року у справі № 2а-966/10/0870 (ПР/808/25/15) за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України, ОСОБА_2 Державної казначейської служби України в м. Запоріжжі Запорізької області про визнання протиправними дії, стягнення податку з доходів фізичних осіб із суми вихідної допомоги при виході у відставку, -

в с т а н о в и л а:

18.02.2010 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач-1), Державної судової адміністрації України (далі по тексту відповідач-2), Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України (далі по тексту відповідач-3), в якому просила стягнути з відповідача-2 на її користь недоплачену вихідну допомогу суму прибуткового податку з доходів фізичних осіб в розмірі 7753 грн. 20 коп. та грошову компенсацію за санаторно-курортне лікування за 2009 рік в розмірі 4176 грн., всього 11916 грн. і зобовязати Державне казначейство України при Міністерстві фінансів України провести видатки з Державного бюджету, передбачені Державній судовій адміністрації України на її користь, шляхом списання з рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України, МФО 820172 «Виконання рішень судів на користь суддів».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області неправомірними, стягнуто з Державного казначейства України при Міністерстві фінансів України грошову компенсацію на санаторно-курортне лікування за 2009 рік в розмірі 1677 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2010 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2010 року скасовано в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, у решті постанова залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.12.2014 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.04.2010 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2010 року скасовано в частині відшкодування податку з доходів фізичних осіб при виплаті вихідної допомоги при звільнені у відставку, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Запорізьким окружним адміністративним судом 06.07.2015 року залучено до участі у справі як відповідача ОСОБА_2 Державної казначейської служби України в м. Запоріжжі Запорізької області (далі по тексту відповідач-4).

ОСОБА_1 подано до Запорізького окружного адміністративного суду заяву до адміністративного позову, якою змінено позовні вимоги. ОСОБА_1 просила суд визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо утримання із сум вихідної допомоги судді у відставці податку з доходів фізичних осіб в розмірі 7753,20 грн., стягнути з місцевого бюджету Орджонікідзевського району м. Запоріжжя на користь неї утриманий податок з доходів фізичних осіб із суми вихідної допомоги при виході у відставку в розмірі 7753,20 грн., стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області компенсацію втраченої частини доходу у звязку із справлянням податку в розмірі 16801,18 грн. за період з 01.08.2007 року по 31.12.2014 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо утримання із сум вихідної допомоги судді у відставці податку з доходів фізичних осіб в розмірі 7753,20 грн., стягнуто з місцевого бюджету Орджонікідзевського району м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 утриманий податок з доходів фізичних осіб із суми вихідної допомоги при виході у відставку в розмірі 7753,20 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову у частині задоволених позовних вимог та у цій частині в задоволенні позовних вимог відмовити, в іншій частині постанову залишити без змін. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб», яким регулювались спірні правовідносини, не містив виключень щодо сплати суддями податку з доходів фізичних осіб. Обєктом оподаткування був загальний місячний дохід, до складу якого включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податків відповідно до умов трудового договору. Дохід у вигляді вихідної допомоги є доходом фізичної особи, особи не звільняються від своєчасної сплати податкових зобовязань. Апелянт вказував, що суд першої інстанції помилково посилався на перелік доходів, які не включаються до складу загального місячного або річного доходу, норма на яку посилався суд першої інстанції не відносить до доходів, які не включаються до складу загального місячного або річного оподаткованого доходу вихідну допомогу судді. Апелянт вказував, що податок з доходів фізичних осіб відноситься до загальнодержавних податків і зборів. Законодавчі акти, що регулювали порядок оподаткування, не містили положень, які б встановлювали або змінювали порядок оподаткування вихідної допомоги судді, чи взагалі звільняли б суддю у відставці від оподаткування.

Також не погодившись з постановою суду першої інстанції, апеляційну скаргу подала ОСОБА_1, в якій просила змінити постанову суду першої інстанції та задовольнити позов у частині нарахування та стягнення компенсації за втрачений дохід. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначала, що лише у липні 2007 року з нею було здійснено остаточний розрахунок, виплачено вихідну допомогу. Вказувала, що законодавчо передбачені компенсаційні виплати у разі коли роботодавець чи інший компетентний орган не виплачує кошти за виконану роботу чи інші належні кошти. Компенсації підлягають грошові доходи, що не мають разового характеру, вихідна допомога виплачується один раз при звільнені та є додатковою заробітної платою, за затримку виплати якої підлягає нарахуванню та виплаті компенсація. Шкода, заподіяна затримкою виплати заробітної плати, відшкодовується відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати». Апелянт вказувала, що обовязок відшкодування втраченої частини заробітку полягає у тому, що роботодавець зазначає негативні наслідки майнового характеру через не належне виконання належних виплат. Затримка виплати вихідної допомоги відбувалась більше одного місяця, компенсація провадиться за рахунок тих самих джерел, що і виплати, за невиплату яких вона нараховується.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що вихідна допомога судді, який пішов у відставку, має разовий характер та відноситься до державної матеріальної допомоги, з якої не проводиться утримання податку з доходів фізичних осіб. Вихідна допомога є видом соціальної допомоги та не підлягає оподаткуванню. Суд першої інстанції вказував, що компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки виплати доходів, нарахованих громадянам, під доходами слід розуміти грошові доходи, які одержані на території України і які не мають разового характеру, такі як пенсії, соціальні виплати. Оскільки вихідна допомога судді у відставці має разовий характер то компенсація не нараховується.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 у період з серпня 1992 року до 16 квітня 2007 року працювала на посаді судді Токмацького районного суду Запорізької області. 16.04.2007 року ОСОБА_3 пішла у відставку, у звязку з чим має право на отримання відповідних виплат, передбачених Законом України «Про статус суддів» та користується гарантіями і пільгами за цим Законом.

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 14.01.2015 року за № 08-03/319/21, вихідна допомога ОСОБА_1 виплачена у липні 2007 року, з якої утримано 7753,20 грн. податку з доходів фізичних осіб, який перерахований до місцевого бюджету Орджонікідзевського району м. Запоріжжя.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1, п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» доходом є сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами. Об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний оподатковуваний дохід; чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального річного оподатковуваного доходу на суму податкового кредиту такого звітного року; доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті; іноземні доходи.

Згідно пп. 4.3.35 п. 4.3 ст. 4 вищевказаного Закону, до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи (що не підлягають відображенню в його річній податковій декларації), зокрема, інші доходи, які відповідно до норм цього Закону не включаються до складу загального місячного оподатковуваного доходу з інших підстав.

Згідно ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (чинного на час виникнення правовідносин) судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Колегія суддів вказує, що Законом України «Про статус суддів», що діяв під час виходу ОСОБА_1 у відставку та яким регулювалась виплата вихідної допомоги, було передбачено звільнення від сплати податків при виплаті судді вихідної допомоги. Крім цього, Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлювалось звільнення від сплати податку на доходи фізичних осіб з виплат громадянам, що мають статус допомоги, соціальних виплат. Вихідна допомога є одноразовою виплатою, виплачується як соціальна допомога при звільненні судді, отже не підлягала оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Варто вказати, що відповідно до ст. 129 Кодексу Законів про правцю України, не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством не звертається стягнення.

Колегія суддів вказує, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області неправомірно стягнуто з вихідної допомоги ОСОБА_1 податок з доходів фізичних осіб, такі суми підлягають поверненню як безпідставно стягнуті.

Відносно тверджень ОСОБА_1 щодо належних їй виплат компенсації за затримку виплати вихідної допомоги з квітня по липень 2007 року, колегія суддів вказує наступне.

Судом встановлено, що виплата винагороди судді при виході у відставку є разовою виплатою.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу Законів про правцю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Таким чином, компенсація працівнику за затримку виплат передбачена у разі затримки виплати заробітної плати чи іншої регулярної виплати. Посилання ОСОБА_1 на норми, що регулюють порядок виплати заробітної плати є не вірним, оскільки вихідна допомога є різновидом соціальної одноразової виплати а не заробітком працівника таким як заробітна плата за відпрацьований час.

Згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Таким чином, Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» передбачає виплату компенсації за затримку соціальної виплати, пенсії, у разі якщо така виплата є постійною, а не разовою, як є у випадку з виплатою вихідної допомоги судді.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року у справі № 2а-966/10/0870 (ПР/808/25/15) залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук