Справа № 339/113/14-а
Суддя: Маринченко В.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Маринченка В.Л.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Коротких О.А., Кривенди О.В., Кривенка В.В., Панталієнка П.В., Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Болехівської міської ради Івано-Франківської області (далі - Міськрада), ОСОБА_12 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у березні та червні 2014 року відповідно звернулися до суду з позовами (об'єднані в одне провадження), у яких просили визнати неправомірними дії Міськради щодо відмови у розгляді їх заяви про надання земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1; визнати протиправним та скасувати рішення Міськради від 19 вересня 2013 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_12»; зобов'язати Міськраду розглянути на своїй сесії заяву 15 жовтня 2013 року щодо повернення ОСОБА_10 зазначеної земельної ділянки та виділення ділянки із земель запасу; визнати протиправним та скасувати рішення 18 сесії демократичного скликання від 30 грудня 1997 року «Про передачу земель у приватну власність громадянам міста Болехова» щодо надання земельної ділянки ОСОБА_12 площею 0,22 га.

Болехівський міський суд Івано-Франківської області ухвалою від 11 грудня 2014 року провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_12 закрив, постановою від 11 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року, позовні вимоги задовольнив: визнав протиправним і скасував рішення Міськради від 19 вересня 2013 року та 30 грудня 1997 року (підпункт 355 пункт 1), визнав протиправною бездіяльність Міськради щодо нерозгляду на сесії заяви ОСОБА_10 від 15 жовтня 2013 року, зобов'язав Міськраду розглянути на сесії зазначену заяву та подати звіт про виконання судового рішення протягом місяця з дня набрання законної сили постановою суду.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 27 серпня 2015 року рішення судів попередніх інстанцій скасував, провадження у справі закрив, вказавши, що це спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України ОСОБА_10, посилаючись на неоднакове застосування касаційним судом у подібних правовідносинах статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 27 серпня 2015 року, справу направити на новий касаційний розгляд.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_10 послалася на ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 червня 2015 року (К/9991/581/12), 17 червня 2015 року (К/800/68549/14), 8 липня 2015 року (К/800/15397/15), 23 липня 2015 року (К/800/9273/12), у яких вищезазначені норми процесуального права касаційний суд, на думку заявника, застосував по-іншому та правильно.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про надання у власність земельної ділянки (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання цього права власності має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Ухвалюючи рішення про закриття провадження у справі, що розглядається, суд касаційної інстанції виходив із того, що предметом спору у даній справі є право користування спірною земельною ділянкою, відновлення порушеного відповідачем ОСОБА_12 права, яка, як і позивачі, на підставі рішень владних органів претендує на користування землею, та, як установили суди, на виконання спірних рішень згаданим особам оформлені та надані державні акти на право власності на земельні ділянки. З огляду на наведене, спір у цій справі пов'язаний із захистом цивільного права, а тому суд касаційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо неможливості вирішення його в порядку адміністративного судочинства. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України щодо застосування норм права у спорах цієї категорії, неодноразово висловленій, зокрема у постановах від 11 листопада 2014 року № 21-493а14 та 9 грудня 2014 року № 21-308а14.

Додані на обґрунтування наведених у заяві доводів рішення суду касаційної інстанції, у яких цей суд вказав на можливість відступлення від висновків Верховного Суду України, викладених у його постановах, ухвалені у справах з фактичними обставинами, відмінними від тих, за яких суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність у цій справі спору про цивільне право.

Ураховуючи наведене, оскільки ухвала Вищого адміністративного суду України від 27 серпня 2015 року ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права, у задоволенні заяви ОСОБА_10 слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_10 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий В.Л. Маринченко
Судді: О.Ф. Волков М.І. Гриців
О.А. Коротких О.В. Кривенда
В.В. Кривенко П.В. Панталієнко
І.Л. Самсін О.О. Терлецький