Справа № 320/9177/15-а
Суддя: Колодіна Л. В.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.12.2015
Справа № 320/9177/15-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Колодіної Л.В.,

при секретарі Арифовій Л.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування рішення державного виконавця.

В обґрунтування позову позивач вказує, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТ Управління юстиції у Запорізькій області у старшого державного виконавця Половнікова Р.С. знаходилась виконавча справа №48482014 про примусове виконання виконавчого листа № 2а-8765/11, виданого 06.08.2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про зобовязання Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради здійснити перерахунок та виплатити позивачу недоотриману суму разової грошової допомоги, що виплачується до 5 травня за 2009 рік, відповідно до ч.5 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплаченої йому суми.

Позивач вказує, що йому 27.10.2015 року державним виконавцем Половніковим Р.С. було повернуто виконавчий документ у звязку з неможливістю виконання виконавчого документу в рамках виконавчого провадження. Крім того, позивач вказує, що на його адресу виконавчий лист №2а-8765/11 не надсилався. З постановою державного виконавця Половнікова Р.С. про повернення виконавчого документи позивач не згоден, так як вона не відповідає вимогам норм ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», ч.3 розділу II ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанови КМ України від 03.09.2014 року №440 «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою».

Таким чином, позивач вважає, що постанова державного виконавця Половнікова Р.С. від 27.10.2015 року підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак він нього на адресу суду надійшли заперечення, згідно яких в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі, т.я. виконавчий документ було передано до управління ДВС ГТ Управління юстиції у Запорізькій області для подальшого обліку рішень, виконання яких гарантується державою, інвентаризації заборгованості за цими рішеннями та їх передачі до органу Казначейства, а тому державним виконавцем не можуть проводитись виконавчі дії стосовно боржника, у звязку з виключенням виконання рішення в рамках виконавчого провадження.

Суд, заслухав пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі з наступних підстав.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 15.03.2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2011 року вищевказана постанова суду скасована та прийнято нову постанову, згідно якої позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: визнано протиправними дії Управління праці і соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня, як особі, яка має статус учасника бойових дій, у розмірах, менших ніж передбачено ч.5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009 рік та зобовязано Управління праці і соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму разової грошової допомоги, що виплачується до 5-го травня, за 2009 рік відповідно до ч.5 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплаченої суми. Ця постанова набрала чинності з моменту її проголошення, тобто з 20.12.2011 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.07.2013 року касаційна скарга Управління праці і соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької залишена без задоволення, а постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2011 року - без змін.

На виконання постанови №2а-8765/11 року від 20.12.2011 року Мелітопольським міськрайонним судом було видано виконавчий лист, в якому вказано, що постанова набрала чинності 18 липня 2013 року.

У відповідності до положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" позивач 17.08.2015 року звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТ Управління юстиції у Запорізькій області з виконавчим листом, виданого Мелітопольським міськрайонним судом 06 серпня 2013 року по справі №2а-8765/2011 року.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТ Управління юстиції у Запорізькій області №48482014 від 20.08.2015 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу.

Листом від 16.09.2015 року боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду у повному обсязі у звязку з відсутністю відповідних асигнувань.

Згідно письмових заперечень відповідача вбачається, що виконавчий лист підпадає під дію постанови №440 від 03.09.2014 року «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», якою затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до зазначеного Порядку виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, які видані або ухвалені до 01.01.2013 року, подаються до органів державної виконавчої служби для здійснення їх обліку, інвентаризації та подальшої передачі органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості.

Постановою від 27.10.2015 року виконавчий документ було повернуто стягувачу ОСОБА_1 у звязку з виключенням можливості виконання виконавчого документу в рамках виконавчого провадження на підставі ЗУ «про виконавче провадження», ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанови КМУкраїни від 03.09.2014 року №440 «Про затвердження порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою».

Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу", примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділів державної виконавчої служби (далі - державні виконавці).

01.01.2013 року набрав чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" N 4901-VI від 05.06.2012 року.

Відповідно до ст.2,3 цього Закону, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Органи Казначейства розглядають письмові звернення (вимоги) осіб, які беруть участь у справі, щодо виконання виконавчих документів, а також звернення (вимоги) прокурорів (п. 3 ч. 4 Порядку № 845 ).

16.10.2013 року набрав чинності Закон України від 19.09.2013 "Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень".

У пункті 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що виконавчий лист по справі №2а-8765/11 року, виданий Мелітопольським міськрайонним судом 06.08.2013 року, повинен виконуватися в порядку виконавчого провадження органом ДВС, оскільки постанова була ухвалена до 01.01.2013 року, тобто до набрання чинності Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а тому дія цього Закону не може поширюватися на Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2011 року. Крім того, суд не може брати до уваги ствердження відповідача відносно того, що постанова набрала чинності 18.07.2013 року, оскільки згідно з вимогами діючого законодавства суд повинен враховувати дату видачі виконавчого документу або дату ухвалення постанови.

Таким чином суд вважає, що постанова старшого державного виконавця Половнікова Р.С. від 27.10.2015 року про повернення виконавчого документу стягувачеві - повинна бути скасована як незаконна.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 86, 159, 160-163, 167, 181 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування рішення державного виконавця - задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Половнікова Р.С. від 27.10.2015 року про повернення виконавчого документу стягувачеві як таку, що не відповідає вимогам норм законодавства України та порушує законні права та інтереси позивача.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.В. Колодіна