Справа № 826/9601/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9601/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про:

- визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи, оформленого наказом від 18.11.2014 р. № 6, про визнання нікчемним договору банківського вкладу ( депозиту ) від 04.07.2014 р. № 44486, укладеного між позивачем і ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ»;

- зобов'язання Уповноваженої особи подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно позивача як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язання Фонду включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.07.2014 р. між ОСОБА_3 та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» було укладено договір банківського вкладу ( депозиту ) № 44486 під назвою «Вигідний альянс».

На підставі та на виконання п. 2.1.1 зазначеного договору позивачу Банком було відкрито вкладний ( депозитний ) рахунок № НОМЕР_1.

Відповідно до квитанції від 10.07.2014 р. № TR.58787.1524.373 на вказаний рахунок позивачем були внесені кошти в розмірі 190000,00 грн.

14.08.2014 р. Постановою Правління НБУ прийнято рішення № 491 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних».

Цього ж дня виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14.08.2014 р. № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Постановою Правління НБУ від 10.11.2014 р. № 717 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «УФС»» та Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.11.2014 р. № 119 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «УФС» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» було відкликано банківську ліцензію ПАТ «КБ УФС», розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Гончарова С.І.

18.11.2014 р. Уповноваженою особою ФГВФО видано наказ № 6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів», відповідно до якого договори, зазначені у додатку, у тому числі і договір банківського вкладу ( депозиту ) від 04.07.2014 р. № 44486, укладений між ПАТ «КБ «УФС» та позивачем, визнано нікчемними на підставі п. 6 ч. 2 ст. 37 та ч. 2, 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, тобто у зв'язку зі здійсненням Уповноваженою особою перевірки законності операцій Банку, зверненням її до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, виявлення, що така операція призвела до неплатоспроможності Банку, надання окремим кредиторам переваг перед іншими вкладниками та ін.

18.12.2014 р. Уповноважена особа ФГВФО листом № 001/2022 повідомила позивача про те, що правочини, у тому числі договір банківського вкладу від 04.07.2014 р. № 44486, операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними, відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим позивача не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ФГВФО.

Судова колегія встановила, що задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не надано доказів нікчемності договору банківського вкладу ( депозиту ) від 04.07.2014 р. № 44486, укладеного між позивачем і банком, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Цивільного кодексу України, факт внесення позивачем коштів на його банківський рахунок, відкритий на підставі цього договору, підтверджується відповідною банківською квитанцією і відповідачами не спростований.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції в частині щодо задоволення позовних вимог до Уповноваженої особи Фонду, однак, вважає безпідставним задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог до Фонду, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( далі - Закон № 4452-VI ), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. № 14 ( далі - Положення № 14 ), Інструкцією про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженою Постановою правління НБУ від 01.06.2011 р. № 174 ( далі - Інструкція № 174 ) та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою правління НБУ від 12.11.2003 р. № 492 (далі - Інструкція №492).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

У ч. 1-3, 5-6 ст. 27 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частинами 2, 3 статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до п.п. 3-6 розділу ІІІ Положення № 14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

У п.п. 2, 4, 6 розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з п. 10.1 Інструкції № 492 на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Відповідно до п. 2.9 Інструкції № 174, банк ( філія, відділення ) зобов'язані видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію ( другий примірник прибуткового касового ордеру ) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для включення особи до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ( далі - ФГВФО ), є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватись банківським документом, зокрема квитанцією про внесення коштів на її рахунок.

При цьому, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Водночас, єдиною та необхідною умовою для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними і, відповідно, не включення осіб (клієнтів банку), що їх уклали до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є наявність хоча б однієї правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, в якій наведено вичерпний перелік таких підстав, що не підлягає розширеному тлумаченню.

Виходячи з цього та перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції колегія суддів звертає увагу на те, що внесення позивачем коштів готівкою в розмірі 190000,00 грн. на вкладний ( депозитний ) рахунок НОМЕР_1, відкритий ПАТ «КБ «УФС» на підставі укладеного з ним договору банківського вкладу ( депозиту ) від 04.07.2014 р. № 44486, підтверджується відповідною банківською квитанцією від 10.07.2014 р. №TR.58787.1524.373 / а.с. 22 /, як таке і передбачено спеціалізованими підзаконними нормативно-правовими актами, регламентуючими порядок здійснення банківських операцій, зокрема п.п.1.17, 2.9 Інструкції № 174 та п.10.1 Інструкції № 492.

Крім того, платником у вказаній квитанції зазначено саме позивача, а призначенням платежу - надходження коштів за депозитною угодою від 04.07.2014 р. № 44486.

При цьому, як було правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, зазначений договір банківського вкладу (депозиту) і здійснені за ним операції були визнані нікчемними Уповноваженою особою ФГВФО на підставі п. 6 ч. 2 ст. 37 та ч. 2, 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, тобто у зв'язку зі здійсненням перевірки їх законності, виявленням, що такі операції були вчинені банком внаслідок дроблення суми на рахунку іншого клієнта, призвели до неплатоспроможності Банку, до надання позивачу переваг перед іншими вкладниками, а також у зв'язку з необхідністю звернення Уповноваженої особи до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення і тим, що правочини між позивачем і Банком були вчинені з метою штучного створення обов'язку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів та мають на меті штучне збільшення гарантованої суми, яка відшкодовується вкладникам Фондом гарантування.

Водночас, жодної конкретної правової підстави, визначеної у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, з якої договір банківського вкладу позивача і операції з внесення коштів на його рахунок за цим договором були визнані нікчемними, Уповноваженою особою не наведено, а такі підстави як вчинення правочинів з метою штучного створення обов'язку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів, необхідність звернення до правоохоронних органів або те, що правочини мають на меті штучне збільшення гарантованої суми, яка відшкодовується вкладникам Фондом гарантування не є правовими підставами для визнання нікчемним правочину неплатоспроможного банку, у відповідності до ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Більш того, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження Уповноваженою особою не було надано жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів, які б підтверджували наявність причинно-наслідкового зв'язку між правочином, укладеним позивачем з ПАТ «КБ «УФС», і неплатоспроможністю Банку та/або недобросовісність позивача при його укладанні чи наявність будь-яких інших правових підстав, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що довідка про рух коштів по рахункам клієнтів, яка міститься у матеріалах справи / а.с. 38-50 / та яку апелянт - Уповноважена особа вважає основним доказом нікчемності договору банківського вкладу ( депозиту ) від 04.07.2014 р. № 44486, укладеного між позивачем і ПАТ «КБ «УФС», та вчинених за ним операції з внесення на рахунок позивача коштів у розмірі 190 000,00 грн. внаслідок дроблення рахунку іншого клієнта банку, не підтверджує факт потрапляння цих коштів на рахунок позивача незаконно та/або шляхом дроблення, не спростовує факт внесення коштів позивачем на його рахунок через касу банку, а отже, й не відповідає вимогам ст. 70 КАС України та не є належним доказом на підтвердження таких обставин.

Більш того, окрім позивача у вказаній довідці зазначено ще 522 фізичні особи та не вбачається, з якого ж саме рахунку власника великого рахунку №№1, 2, 3, 4 чи № 5 і яким саме чином кошти потрапили на рахунок ОСОБА_3

Щодо поданої до суду представником Уповноваженої особи копії витягу з газети «Голос України», в якому міститься оголошення про визнання недійсними печаток, штампів ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та документів Банку, виданих (оформлених) з 15.08.2014 р. / а.с. 120-121 / колегія суддів зазначає, що відомості, зазначені у цій копії витягу жодним чином не підтверджують і не спростовуються доводи апеляційної скарги, не є належними доказами у розумінні ч. 4 ст. 70 КАС України, та до уваги колегією суддів не приймаються, тим більше, що зазначений вище договір банківського вкладу між позивачем і Банком було укладено до 15.08.2014 р.

Жодних інших доказів на підтвердження доводів та доказів щодо зарахування коштів на рахунок позивача шляхом дроблення рахунку іншого клієнта банку або щодо недобросовісної поведінки позивача, окрім зазначених, у матеріалах справи не міститься та в ході апеляційного провадження суду надано не було.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року / а.с. 110-111 / в апелянта було витребувано додаткові докази у справі, а саме банківську справу ОСОБА_3 та первинні документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу, а також відомості про хід та результати відповідного кримінального провадження, однак, зазначене рішення суду апелянтом виконано не було та будь-яких витребуваних доказів не надано.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для визнання протиправним і скасування рішення ( наказу ) Уповноваженої особи ФГВФО від 18.11.2014 р. № 6 в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 04.07.2014 р. № 44486, укладеного між ПАТ «КБ «УФС» і ОСОБА_3, та операцій з внесення грошових коштів на рахунок НОМЕР_1, відкритий на підставі цього договору.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано, доцільно, у відповідності до вимог ст. 11 КАС України, здійснивши повний і всебічний захист порушеного права позивача на включення до переліку вкладників, вийшов за межі позовної заяви та визнав протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників і на підставі таких висновків задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання Уповноваженої особи надати Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Доводи апелянта про те, що оскаржуване рішення (наказ) від 18.11.2014 р. № 6 в частині визнання нікчемними правочинів, вчинених між позивачем і ПАТ «КБ «УФС», прийняте ним на підставі результатів перевірки, проведеної на виконання вимог ст. 37 Закону № 4452-VI та відповідає приписам ст. 38 Закону № 4452-VI, апеляційний суд вважає безпідставними і такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в частині задоволення вищевказаним позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що постановою Правління НБУ від 15.07.2014 р. № 410/БТ ПАТ «КБ «УФС» було віднесено до категорії проблемних, є необґрунтованими, оскільки жодним чином не доводить протиправності дій позивача при укладанні договору банківського вкладу, внесенні коштів на його рахунок, відкритий за цим договором, та/або наявності ознак нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI і взагалі містить позначку «БТ», що означає «банківська таємниця» і вказує на те, що позивач не знав і не міг знати про прийняття НБУ такої постанови.

Твердження апелянта про те, що спірний правочин, укладений між позивачем і Банком, є предметом кримінального провадження, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки жодних відомостей про наявність відповідного вироку суду у кримінальній справі апелянтом суду надано не було, як і взагалі не надано витребуваних у нього відомостей про хід відповідного кримінального провадження, а згідно з ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при задоволенні адміністративного позову в частині вказаних вище позовних вимог було повно та правильно встановлено обставини справи, а оскаржуване рішення суду в цій частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, зокрема вимог ст. 159 КАС України, та у відповідності до ст. 200 КАС України, підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, при перевірці доводів апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення в іншій частині колегією суддів було встановлено, що судом першої інстанції при задоволенні даного адміністративного позову в частині позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду, було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині позовних вимог та, у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України, є правовою підставою для виходу судом апеляційної інстанції за межі доводів апеляційної скарги.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що єдиною та необхідною правовою підставою для включення Фондом позивача до загального переліку вкладників є отримання від Уповноваженої особи відповідної інформації про позивача як вкладника ПАТ «КБ «УФС», який має право на відшкодування коштів за його вкладом за рахунок Фонду.

Однак, в даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, така інформація від Уповноваженої особи до Фонду не надходила, відповідно правовідносин між позивачем і безпосередньо Фондом не виникали, що також підтверджено і представником самого позивача у судовому засіданні, і Фондом не було вчинено жодної дії стосовно позивача, які б підлягали перевірці судом у даній справі, а право позивача на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «КБ «УФС» буде захищено шляхом задоволення його позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи від 18.11.2014 р. № 6 в частині про визнання нікчемним договору від 04.07.2014 р. № 44486, визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо не включення його до переліку вкладників та зобов'язання Уповноваженої особи подати Фонду відповідну додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, що саме по собі є безумовною правовою підставою для включення його Фондом до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та вказує на відсутність у Фонду іншої альтернативної поведінки.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в даному випадку відсутні належні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог про зобов'язання Фонду включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду, а судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення в цій частині було порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та, у відповідності до ст. 202 КАС України, є правовою підставою для його скасування в частині задоволення зазначених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича задовольнити частково, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Фонду включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії в частині позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - відмовити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 10.12.2015 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.