Справа № 826/22324/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 листопада 2015 року № 826/22324/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління

ДФС у м. Києві

Про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - Відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 22.08.2014 року №, яким платнику збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1681521,29 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.08.2014 року №, яке Позивач вважає необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Крім цього, ОСОБА_1 зазначає, що Державною податковою інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві не дотримано порядок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, що, в свою чергу, породжує і необґрунтованість висновків такої перевірки. Крім цього, зазначено, що податковим органом невірно розраховано додаткове благо.

Представник Позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

В письмових запереченнях Відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що ним дотримано процедуру проведення перевірки та висновки, викладені в акті перевірки є обґрунтованими. Отже, винесене податкове повідомлення-рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник Відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правильності дотримання вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями гр. ОСОБА_1 за 2013 рік.

За результатами податковим органом складено акт перевірки від 07.08.2014 року №6119/26-51-17-03/НОМЕР_1 (надалі - Акт перевірки)

В Акті перевірки зазначено наступні порушення: п.176.1 ст.176, п..164.2.17 ст.164, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, ст.36 Податкового кодексу України, а саме фізичною особою ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік до ДПІ у Дарницькому р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві не подано та не задекларовано дохід, отриманий платником податків як додаткове благо від ПАТ «Універсал Банк» в сумі 7913590,75 грн. та не сплачено до бюджету податок з фізичних осіб у сумі 1345081,03 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Державною податковою інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.08.2014 року №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання у розмірі 1681521,29 грн., у тому числі: за основним платежем - 1345081,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 336440,26 грн.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між Позивачем та Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» укладено кредитний договір від 26.07.2007 року №06/2542К-07.

Відповідно до угоди від 14.01.2013 року про припинення зобов'язань за кредитним договором від 26.07.2007 року №06/2542К-07 (прощення боргу) сторони визнають, що станом на 14.01.2013 року загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором становить 1290736,06 євро.

Так, відповідно до п.2 вказаної угоди з 14.01.2013 року припиняються всі зобов'язання позивальника перед кредитором у сумі 745867,99 євро за вищевказаним основним договором за умови погашення 14.01.2013 року позивальником або Торгівельно-комерційним підприємством «Либідь» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю суму заборгованості за своїми зобов'язаннями за основним договором у розмірі 5781000,00 грн., що на дату складання угоди складає 544868,07 євро.

Висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено Відповідачем на підставі листа ПАТ «Універсал Банк» від 28.05.2014 року №1590ГО щодо нарахування ОСОБА_1 доходу за ознакою « 126» у вигляді анулювання (прощення) заборгованості, з повідомленням боржника про таке анулювання боргу та включенням суми прощення до податкового розрахунку за формою 1ДФ за 2013 рік.

За результатами перевірки, контролюючим органом встановлено, що відповідну суму анульованої заборгованості за кредитним договором у декларації Позивача не відображено як суму додаткового блага, податок не сплачено, внаслідок чого контролюючим органом донараховано Позивачеві податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1345081,03 грн.

В частині щодо дотримання норм податкового законодавства під час проведення перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Статтею 78 Податкового кодексу України встановлено порядок проведення документальних позапланових перевірок.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п.79.1 та п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, податковим органом направлено тільки повідомлення про проведення перевірки від 30.07.2014 року №5227/П/26-5117-01-16, доказів надіслання ОСОБА_1 наказу від 30.07.2014 № 1054-14, виданого ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у місті Києві, до суду не надано.

Крім цього слід зазначити, що вказане повідомлення Позивачем отримано лише 07.08.2014 року, однак перевірку без додержання приписів ст.78,79 ПК України було проведено перевірку 31.07.2014 року.

Таким чином, суд погоджується з доводами Позивача, що на час початку проведення позапланової невиїзної документальної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у місті Києві останнім не були виконані умови, передбачені положеннями Податкового кодексу України.

Оскільки податковим органом, у цьому випадку, не виконано гарантованих державою прав платника податків на своєчасне отримання копії наказу на перевірку та повідомлення про дату, час та місце її проведення, відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України та пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, посадові особи ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у місті Києві не мали права приступати до проведення перевірки на підставі наказу від 30.07.2014 № 1054-14, а повинні були утриматись від їх проведення до дати отримання підтвердження інформування платника податків про призначення та проведення цієї перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 № 21-425а14, а саме колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вказує на такі висновки: аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з абзацом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відтак, обов'язок для сплати фізичною особою податку на доходи фізичних осіб від отриманого додаткового блага, згідно абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, виникає за наступних обов'язкових умов: повідомлення кредитором щодо прощення кредитної заборгованості та отримання позичальником додаткового блага у формі суми анульованого боргу (що було виконано банком); включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного).

За кредитним договором від 26.07.2007 року №06/2542К-07 Позивачем 31.07.2007 було отримано 865000,00 євро.

В цей же час, сума виплачених позивачем коштів становить 544876,66 євро, що підтверджується довідками від 13.10.2008 № 06/311 та від 17.09.2015 № 047/630.

Різниця між отриманими та виплаченими коштами становить 320123,34 євро, що на дату угоди про припинення зобов'язань за курсом НБУ дорівнює 3396479,13 грн., в той час як податковий орган в акті перевірки зазначає, що позивачем отримано додаткове благо у розмірі 7913590,75 грн.

Таким чином, висновки податкового органу про заниження фізичною особою ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у вказаному податковим органом розмірі є безпідставними, а тому збільшення грошового зобов'язання із зазначеного податку у розмірі 1345081,03 грн. і нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 336440,26 грн., з огляду на статтю 123 Податкового кодексу України, є протиправним.

Згідно із приписами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене та не надання під час судового розгляду справи Відповідачем відповідних доказів щодо обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин, оскаржуване податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 22.08.2014 року № є необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 22.08.2014 року №, яким платнику збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1681521,29 грн.

3. Стягнути з Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6090,00 грн. (шести тисяч дев'яноста грн. 00 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук