Справа № 815/6230/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6230/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, щодо відшкодування їй коштів вкладів в АТ «Імексбанк» до Договору № 20045301 від 24.07.2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року;

- визнати протиправною (незаконною) бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, щодо відшкодування їй коштів за вкладом в АТ «Імексбанк» до договору № 20045301 від 24.07.2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» включити ОСОБА_1 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника ОСОБА_1, за договором № 20045301 від 24.07.2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року;

- зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за Договором № 20045301 від 24.07.2014 року із сумою виплати 455000 (чотириста пятдесят пять тисяч) грн. 00 грн. без врахування відповідних процентів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

24 липня 2014 року ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 (вкладник) уклали договір № 20045301 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (а.с.9).

Відповідно до умов зазначеного договору дата повернення вкладу 25 серпня 2015 року.

Однак, на підставі постанови Правління НБУ від 26.01.2015 року № 50 «Про віднесення ПАТ Імексбанк до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 26.012015 року № 16, згідно з яким з 27.07.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2.

Позивач звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Імексбанк» з проханням включити її до реєстру вкладників. Проте листом від 26.06.2015 року відповідач їй відмовив на підставі п.7 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, позивач не погоджується із бездіяльністю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію АТ «Імексбанк» ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, щодо відшкодування їй коштів вкладів в АТ «Імексбанк» до Договору № 20045301 від 24.07.2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року,вважає її протиправною. Крім того, позивач просить суд зобовязати відповідачів виконати обовязки покладені на них законодавством, щодо надання їй можливості отримати відшкодування за вкладом у АТ «Імексбанк», шляхом включення його до переліку владників та на його основі до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.3-8).

Відповідачі проти задоволення адміністративного позову заперечували з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с.20-22;32-34).

З урахуванням думки сторін та у відповідності ч.6 ст.128 КАС України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до задоволення у повному обсязі. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач є клієнтом ПАТ «Імексбанк» з 2003 року. Так, 27.07.2014 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Імексбанк» договір № 20045301 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року з процентною ставкою 25% річних строком на 397 днів, з сумою вкладу 455000(чотириста пятдесят пять тисяч) грн., 00 коп. та з правом поповнення рахунку протягом усього строку. Згідно з умовами зазначеного договору дата повернення вкладу 25 серпня 2015 року (а.с.9).

26.01.2015 року Правління НБУ прийняло постанову № 50 ««Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних». Водночас, на виконання зазначеної постанови виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 26.01.2015 року № 16, згідно з яким з 27.07.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_2.

Тимчасову адміністрацію ПАТ Імексбанк запроваджено строком на три місяці з 27.01.2015 року по 26.04.2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 84 від 23.04.2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в АТ Імексбанк та повноваження уповноваженої особи Фонду продовжено до 26.05.2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015 року № 330 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Імексбанк, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 року № 105 Про початок процедури ліквідації АТ Імексбанк та призначення уповноваженою особою на ліквідацію банку ОСОБА_2 строком на один рік з 27.05.2015 року по 26.05.2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 19.10.2015 року № 189 відкликано всі повноваження ліквідатора ПАТ Імексбанк ОСОБА_2 з 20.10.2015 року, а також призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ Імексбанк ОСОБА_3 з 20.10.2015 року.

09 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на тимчасову адміністрацію АТ «Імексбанк» з проханням включити її в реєстр для виплати вкладу за договором № 20045301.

Однак, листом від 26.06.2015 року за вих. № 3056 у задоволенні її заяви відповідач відмовив на підставі п.7 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В обґрунтування своєї відмови відповідач зазначив, що договір № 20045301 укладений з позивачем на індивідуальних умовах (а.с.12). Як вбачається з наданого відповідачем витягу з протоколу № 23072014 засідання Комітету з управління активами та пасивами ПАТ Імексбанк від 23.07.2014 року, за клопотанням відділення №2 АТ Імексбанк у м. Білгород-Дністровському було надано дозвіл щодо надання можливості встановлення індивідуальних умов по розміщенню коштів на депозитному (вкладному) рахунку для фізичної особи ОСОБА_1О.(а.23-24).

Позивач з таким рішенням не погодилася та звернулася 10 липня 2015 року до Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням про перегляд рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію АТ «Імексбанк», включити її в Перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та в реєстр вкладників для здійснення виплат за Договором № 20045301 про приєднання до Публічного договору № 1 від 24.07.2014 року.

Однак, ніякого рішення за даним зверненням виконавча дирекція Фонду не прийняла.

До даних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону Україну «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Також, згідно з ч.1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

При цьому, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини 4 статті 26 цього Закону.

Згідно п.7 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку.

У статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» йдеться про повязаних з банком осіб. Зокрема, в ч.1 ст.52 вказаного Закону наводиться перелік осіб, які є повязаними з банком. Так, для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Згідно ч.ч.5, 6 ст.52 вказаного Закону, угоди, що здійснюються з пов'язаними з банком особами, не можуть передбачати умови, що не є поточними ринковими умовами. Угоди, укладені банком із пов'язаними з банком особами на умовах, що не є поточними ринковими умовами, визнаються недійсними з моменту їх укладення.

Пунктом 7 ч.7 ст.52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», встановлено, що поточними ринковими умовами не вважаються, зокрема, нарахування відсотків за вкладами (депозитами), залученими банком від пов'язаних із банком осіб, які є більшими, ніж звичайні.

Наведений п.7 ч.7 ст.52 Закону є єдиною нормою у статті 52 цього Закону, який стосується банківських вкладів (депозитів). При цьому, дана норма, як і вся стаття 52 Закону в цілому, стосується відносин з повязаними з банком особами.

Судом встановлено, що позивач не є повязаною з ПАТ «Імексбанк» особою. Жодних доказів протилежного відповідачі до суду не надали.

Тобто, обмеження щодо відшкодування Фондом коштів за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку, яке встановлене п.7 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюється на позивача, оскільки останній не є повязаною з ПАТ «Імексбанк» особою.

Крім того, судом встановлено, що договір позивача з ПАТ «Імексбанк» від 24.07.2015 року № 20045301 про приєднання до Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року не є договором, укладеним на індивідуальній основі (а.с.9).

Позаяк, зазначений договір, що укладений між позивачем та ПАТ «Імексбанк» 24.07.2014 року, про приєднання до Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року, за своїм змістом є ідентичним договору від договору № 20044787 від 02.06.2015 року (а.с.11). Оскільки дані договори мають таку ж саму процентну ставку (25% річних), укладені на такий самий строк (396 днів та 397 днів), передбачають право поповнення рахунку протягом усього строку дії договору. Їх відмінність полягає лише в сумі вкладу.

Так, після проведення порівняльного аналізу змісту зазначених договорів, суд дійшов висновку, що умови договору 24.07.2015 року № 20045301 про приєднання до Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року не мають ознак індивідуальності.

В процесі розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи відповідача, що позивач при укладенні договору від 24.07.2014 року № 20045301 про приєднання до Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року був обізнаний про наслідки розміщення коштів на індивідуальних умовах, оскільки за наявності договору від 02.06.2014 року № 20044787 з правом поповнення рахунку позивач станом на день укладання договору від 24.07.2014 року не потребував від банку будь-яких індивідуальних умов та за наданням таких умов не звертався.

Так, наданий відповідачем протокол № 23072014 засідання Комітету з управління активами та пасивами ПАТ «Імексбанк» від 23.07.2014 року (а.с.24) свідчить про те, що дозвіл щодо надання можливості встановлення індивідуальних умов по розміщенню коштів на депозитному (вкладному) рахунку для позивача надавався саме за клопотанням відділення №2 АТ «Імексбанк» у м. Білгород-Дністровському, а не за клопотанням позивача, оскільки, як зазначено вище позивач індивідуальних умов не потребував.

Крім того, відповідачі не довели суду, що станом на 24.07.2014 року поточна ринкова ставка за депозитними договорами на строк 397 днів була меншою, ніж 25% річних.

При цьому, під час судового розгляду представник позивача пояснив, що представником АТ Імексбанк його було завірено, що договір від 24.07.2014 року № 20045301 укладається на тих самих умовах, що й договір від 02.06.2014 року № 20044787, та підписанню заяви-підтвердження 24.07.2014 року він не придала жодної уваги (а.с.23).

Крім того, зі змісту заяви-підтвердження від 24.07.2015 року вбачається лише те, що ОСОБА_1 ознайомлена зі змістом частини 4 ст.26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб щодо коштів, на які гарантії Фонду не поширюються. При цьому, жодного посилання на нібито наявність таких умов у договорі від 24.07.2014 року № 20045301 позивача не поінформовано, зміст вказаної норми закону у заяві не наведений. Також, з протоколом № 23072014 засідання Комітету з управління активами та пасивами ПАТ Імексбанк від 23.07.2014 року позивач не ознайомлена.

Таким чином, протокол № 23072014 засідання Комітету з управління активами та пасивами ПАТ Імексбанк від 23.07.2014 року не доводить тверджень відповідача та водночас свідчить про створення перешкод у відшкодуванні вкладникам банку коштів за вкладами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що договір від 24.07.2014 року № 20045301 про приєднання до Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року укладений між позивачем та ПАТ Імексбанк на поточних ринкових умовах і не є індивідуальним. Тобто, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та належать до задоволення.

Оскільки, згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. То суд вважає, що позовні вимоги належать до задоволення у повному обсязі, позаяк твердження відповідачів, якими вони обґрунтовували свої заперечення не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду справи.

Крім того, з метою своєчасного поновлення порушеного права позивача та захисту його права на суд, яке встановлене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд дійшов висновку про зобовязання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення.

Адже відповідно до частини 1 статті 267 КАС України: «Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення».

Також Європейський Суд з прав людини в своїй практиці зазначає, що право на суд, захищене статтею 6 , було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла , щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій з сторін ( див. рішення у справі «ОСОБА_4 проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) №40450/04 від 15.10.2009р.п.51).

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Однак, враховуючи, що від сплати судового збору позивач звільнений, судовий збір йому не повертається.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, ч.1 ст. 267 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, щодо відшкодування їй коштів вкладів в АТ «Імексбанк» до Договору № 20045301 від 24.07.2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року.

3. Визнати протиправною (незаконною) бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, щодо відшкодування їй коштів за вкладом в АТ «Імексбанк» до договору № 20045301 від 24.07.2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року.

4. Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» включити ОСОБА_1 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника ОСОБА_1, за договором № 20045301 від 24.07.2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року.

5. Зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за Договором № 20045301 від 24.07.2014 року із сумою виплати 455000 (чотириста пятдесят пять тисяч) грн. 00 грн. без врахування відповідних процентів.

6. Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подати у місячний строк (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою суду законної сили) звіт про виконання постанови суду.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5