Справа № 804/7632/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2015 р. Справа № 804/7632/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ніколайчук С.В.
за участю секретаря судового засідання: Федуркіній А.В.
представника позивача: ОСОБА_1
представника відповідача: ОСОБА_2.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Менора ЛТД до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою суду від 19.06.15р. відкрито провадження по справі №804/7632/15 та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.07.15р. (суддя Маковська О.В.).
Згідно розпорядження Дніпропетровського окружного адміністративного суду №447д від 09.09.2015р. здійснено повторний автоматичний розподіл справи, яка перебувала в провадженні судді Маковської О.В., у звязку із запланованим перебуванням у відпустці по догляду за дитиною.
Ухвалою суду від 14.09.15р. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.09.15р. суддєю ОСОБА_3
У судовому засіданні представник позивача підтримав предявлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з таких підстав.
Висновки акту перевірки обґрунтовані тим, що позивачем протягом перевіряємого періоду було укладено правочин з контрагентом ТОВ БК «Універсал Моноліт» , який фактично не спрямований на реальне настання наслідків, підтвердженням чого відповідач зазначив є відомості баз даних ДФС, згідно яких встановлено відсутність ТОВ БК «Універсал Моноліт» за місцезнаходженням, відсутність у цього підприємства основних засобів, трудових ресурсів, первинних документів, а, також, і обєктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям за період вересень 2014 року у розумінні приписів п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України. Крім того, відповідно до наявних на час проведення перевірки документів не є можливим встановити фактичне (реальне) надання робіт (послуг), рух цих послуг, розмір витрат, особу, яка понесла ці витрати, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності їх проведення та віддаленості контрагентів один від одного. Не виявлено підтвердження того, що ТОВ БК «Універсал Моноліт» мало взаємовідносини з ТОВ Менора ЛТД, задекларувало податкові зобовязання за такими взаємовідносинами, чим підтвердило податковий кредит позивача на вищевказану суму.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Судом встановлено, що між ТОВ Менора ЛТД, як замовником, та ТОВ БК «Універсал Моноліт» , як підрядником, було укладено договір №080814/У від 08.09.2014р., відповідно до якого замовник доручає, а підрядник зобовязується на свій ризик, власними силами та способами, зі своїх матеріалів виконати роботи по внутрішньому оздобленні та монтажу внутрішньо електророзвідки приміщення 1414 на 14 поверху будівлі Меморіального комплексу «Холокост» з багатофункціональним центром «Менора» за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Шолом-Алейхема 4/26, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконані роботи. Види та обсяг робіт визначені у проектно-кошторисній документації, що є невідємною частиною цього договору.
Пунктом 2.1 договору передбачено наступний строк виконання робіт: початок робіт з 10.08.2014р., закінчення робіт не пізніше 30.09.2014р.
На підтвердження складових договірної ціни позивачем надано додаток до договору.
Пунктами 4.1 та 4.2 договору передбачено, що роботи виконуються з матеріалів підрядника з використанням його обладнання. Приймання, розвантаження матеріалів здійснюється силами підрядника.
За змістом п.6.1 договору приймання-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання актів приймання виконаних підрядних робіт. Відповідні роботи вважаються виконаними підрядником з моменту підписання уповноваженими представниками обох сторін відповідного акту приймання виконаних підрядних робіт за формою №КБ-2в, довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат за формою №КБ-3 та актів на приховані роботи (у разі їх наявності).
Згідно з матеріалами справи, підрядні роботи на підставі договору №080814/У від 08.09.2014р. виконувалися ТОВ БК «Універсал Моноліт» на обєкті - Меморіальний комплекс Холокост з багатофункціональним центром Менора, де розміщуються офісні, торгівельні та інші приміщення.
Зміст, обсяг та складові вартості господарської операції за означеним договором відображено в локальному кошторисі, відомостях ресурсів до локального кошторису, довідці про вартість виконаних робіт та витрати (за формою №КБ-3), акті приймання виконаних робіт (за формою №КБ-2в) та підсумковій відомості ресурсів.
Відносно того, що господарська операція з ТОВ БК «Універсал Моноліт» , на думку відповідача, здійснювалась оперативно, представник позивача суду пояснив, що наведене твердження є безпідставним, оскільки ані в акті перевірки, ані представником відповідача в судовому засіданні не наведено жодних доказів, які б підтверджували, що виконання обєму відповідних робіт за 30 днів є оперативним, натомість з наданого позивачем локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 (форма №1), вбачається що цей час є достатнім для проведення визначених у ньому робіт.
Вищеозначені податкові накладні оформлені з дотриманням вимог ст.201 Податкового кодексу України та ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, що відповідачем не заперечується.
За надані роботи за договором від №080814/У від 08.09.2014р. позивачем проведено повну оплату відповідно до платіжних доручень, що містяться в матеріалах справи.
Таким чином, факт здійснення реальних господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ БК «Універсал Моноліт» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких наявні в матеріалах справи та які в повній мірі відображають зміст та обсяг цієї господарської операції, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у звязку із здійсненням оплати за отримані роботи.
ТОВ «»МЕНОРА ЛТД» виконані роботи за договором від 08.08.14р. використало у власній господарській діяльності, такі роботи забезпечили додаткове офісне приміщення ТОВ «МЕНОРА ЛТД» з метою розміщення персоналу позивача, для проведення нарад та інших дій повязаних з господарською діяльністю позивача.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсним чи неукладеним цього правочину. Відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності спірного договору, фіктивної господарської діяльності контрагента позивача, безтоварності господарських операцій, відсутності зв'язку укладеної угоди з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або за інші податкові правопорушення, а також, що укладений правочин порушує публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.
Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною згідно з вимогами ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.
Існування відповідних обставин у даній справі відсутнє.
Зміст укладеного між ТОВ Менора ЛТД та ТОВ БК «Універсал Моноліт» договору не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цієї угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.
Як на час укладення угод між позивачем та його контрагентом, так і на час їх виконання, вказані субєкти господарювання знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були платниками податку на додану вартість, що відповідачем не заперечується.
Відносно посилань відповідача на те, що ТОВ БК «Універсал Моноліт» відсутнє за місцезнаходженням та на відсутність у цього підприємства основних засобів, трудових ресурсів, первинних документів, а, отже, і обєктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям за період вересень 2014 року у розумінні приписів п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, суд зазначає таке.
Навіть у разі якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування податку на додану вартість за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані товари і послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Жодною нормою законодавства України не передбачається обовязку платників податків (одержувачів товарів) вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманого позивачем за запитом від 14.01.2015р. №19897538 в Державній реєстраційній службі України, змін до реєстраційних даних щодо стану ТОВ БК «Універсал Моноліт» , як особи про яку внесено запис про відсутність підприємства за місцем реєстрації, з моменту реєстрації по дату отримання витягу не було.
З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку про те, що позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту вересень 2014 року відповідні суми податку на додану вартість за податковою накладною, виписаною ТОВ БК «Універсал Моноліт»" в ході реального виконання господарської операції, що ґрунтується на вимогах податкового законодавства, а, тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 182,70грн., що підтверджується платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи, а відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у розмірі 182,70грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Менора ЛТД до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2015 року

Суддя ОСОБА_3