Справа № 15287/11/2070
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження
22 листопада 2011 р. м . Харків
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Панченко О.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова про забезпечення житлом, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач, гр. ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд зобов`язати квартирно - експлуатаційний відділ міста Харкова виділити йому житло у відповідності з встановленими житловими нормами.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 01.08.1981р. по 28.01.2004р. він проходив військову службу у Збройних Силах. За час проходження військової служби у в/ч А- 4104, м. Чугуїв, Харківська область, ОСОБА_1 мешкав у гуртожитку, військова частина житлом його не забезпечувала. У зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, наказом Міністра Оборони України від 31.12.2003р. № 721, 28.01.2004р. ОСОБА_1 був звільнений в запас без надання йому житла. З моменту звільнення останнього пройшло більш ніж 7 років, однак житлом держава його так і не забезпечила. Позивач вважає, що на нього розповсюджуються норми Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних сил України", а також норми Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ та інших осіб, їх соціальний захист". Звернувшись до Президента України щодо забезпечення його житлом, ОСОБА_1 отримав від імені Харківського КЕО 26.05.2011 року відповідь про те, що на нього не розповсюджується вказаний закон. Враховуючи, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку згідно гарнізонної черги, він звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту позову випливає, що в особі відповідача у даному спорі виступає орган владної компетенції. Однак слід зазначити, що наявність публічно-правової складової в межах спірних правовідносин не є підставою віднесення даної справи до тих, які слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Так, згідно ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

В ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Оскільки спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку з незабезпеченням позивача житлом як військовослужбовця, звільненого в запас, у передбачений законодавством строк, порушення права позивача не є результатом невиконання чи неналежного виконання владних управлінських функцій відповідачем, тому публічно правовий характер спору в даній справі виключається.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Оскільки між сторонами виник спір про цивільне право, розгляд та вирішення його має відбуватись в порядку цивільного судочинства.

Слушність такого висновку підтверджена Верховним Судом України в постанові від 13.05.2008 року у справі № 21-2172во07, де зазначено, що спір про захист права конкретної фізичної особи на одержання житла є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть виступати учасниками цивільних відносин (ст. ст. 2, 80 Цивільного кодексу України), і розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства. У Кодексі адміністративного судочинства України не передбачено винятків з установленого ЦПК правила, зокрема щодо розгляду спорів про забезпечення житлом військовослужбовців, звільнених в запас.

Відповідно до приписів ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх с удів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Отже, окружний адміністративний суд не знаходить правових підстав для залишення поза увагою правових позицій, викладених Верховним Судом України у вказаному судовому акті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2-4, 17, п. 1ч. 1 ст. 109, ст. 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова про забезпечення житлом. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Харківського апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Панченко О.В.