Справа № 2а/2470/362/12
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2013-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2013 р. м. Чернівці Справа №2а/2470/362/12

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Григораша В.О.;

суддів: Брезіної Т.М., Маренича І.В.;

секретаря судового засідання Дячука Д.А.;

з участю:

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної митної служби України, Чернівецької обласної митниці про визнання звільнення незаконним, скасування наказу та поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_3 (позивач) просив визнати незаконним його звільнення та скасувати наказ Державної митної служби України (відповідач-1) від 25.01.2012 року №107-к в частині припинення його перебування на державній службі в митних органах, поновити на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької обласної митниці (відповідач-2) з 26.01.2012 року з виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Державної митної служби України від 25.01.2012 року №107-к його звільнено з посади старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької обласної митниці за порушення ОСОБА_4 держаних службовців, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" та з 26.01.2012 року припинено його перебування на державній службі в митних органах.

Єдиною підставою прийняття рішення про його звільнення стала доповідна записка про результати роботи комісії, яку було створено з метою надання практичної та методичної допомоги Чернівецькій обласній митниці.

Позивач зазначив, що його фактично було позбавлено можливості вимагати проведення службового розслідування, оскільки з текстом доповідної записки його ознайомлено не було, про факт її існування йому також не було відомо, а наказ про звільнення був прийнятий в той же день, коли доповідну записку було підписано та направлено т.в.о. Голови Держмитслужби України.

В тексті оскаржуваного наказу зазначено, що комісією встановлено 1965 випадків пропуску на митну територію України вантажних та вантажно-пасажирських транспортних засобів (мікроавтобусів) по окремій смузі руху "Зелений коридор" в напрямку вїзд в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Порубне-Сірет" митного поста "Вадул-Сірет".

Пропуск вантажних та вантажно-пасажирських мікроавтобусів по окремій смузі руху "Зелений коридор" створив умови для ухилення від оподаткування при ввезені в Україну товарів та сприяв незаконному звільненню від сплати єдиного збору, справляння якого передбачено вимогами Закону України від 04.11.1999 №1212-ХІV "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України" та Порядку справляння єдиного збору у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2002 №1569, що призвело до несплати до Держбюджету коштів на загальну суму 24078,44 грн. Вказане правопорушення у 67 випадках інкримінується позивачу, з розміром нанесених втрат бюджету, у вигляді несплаченого єдиного збору, в сумі 1848,40 грн.

Позивач зазначає, що ні в тексті оскаржуваного наказу, ні в тексті доповідної записки не визначено обставин вчинення порушень, які йому інкримінуються, не зазначено коли саме ці порушення були вчиненні та не вказано за який період комісією проводився аналіз роботи митниці. Крім того, не визначено методики розрахунку втрат до бюджету та необгрунтовано розмір заподіяних таких втрат бюджетом позивачем. При визначенні типу транспортного засобу інспектор керується даними, зазначеними в реєстраційних документах та документах на право власності на транспортний засіб, який надається особою, що ввозить транспортний засіб на митну територію України. Позивач вважає, що діяв у відповідності до вимог законодавства.

Крім того, підставою для звільнення позивача з займаної посади були 11 випадків переміщення з митної території України транспортних засобів іншими громадянами, ніж ті як переміщували їх на територію України. Позивач зазначає, що факт вивезення за межі території України транспортного засобу іншою особою ніж та, яка ввезла його на територію України не свідчить про факт передачі транспортного засобу у володіння або користування іншим особам.

Позивач зазначив, що відповідач-1 помилково застосував при його звільненні положення Закону України "Про державну службу України", в той час як повинен був керуватися Дисциплінарним статутом митної служби України, оскільки порушення яке було вчинено не є порушенням ОСОБА_4.

Позивач вважає, що при визначенні виду стягнення керівник митного органу повинен врахувати характер правопорушення, обставин, за яких воно було вчинене, попередню поведінку посадової особи митної служби, її ставлення до служби і стаж роботи в митних органах. Відповідачем не встановлено та не надано розрахунок розміру заподіяних збитків державі.

На підставі вищевикладеного та посилаючись на обставини, що викладені в позові, представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Не погоджуючись з позовними вимогами відповідач-1 надав суду письмові заперечення на позов, з таких підстав.

Державною митною службою України в межах своїх повноважень прийнято наказ від 13.01.2012 року №35, яким створено комісію для надання практичної та методичної допомоги Чернівецькій обласній митниці в організації митного контролю.

Комісією здійснено аналіз стану роботи Чернівецької обласної митниці протягом 2011 року, за результатами якого встановлено факти порушення посадовими особами цієї митниці, під час виконання ними своїх службових обов'язків, вимог законодавчих нормативно-правових актів з питань митної справи, що викладені в доповідній записці.

Перевіркою встановлено, що окремі транспортні засоби переміщуються, як по "Зеленому коридору" так і по "Червоному коридору". З метою встановлення фактичних даних щодо технічних характеристик таких транспортних засобів було направлено запит до ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України у Чернівецькій області.

За результатами співставлення наданої ВРЕР ДАІ інформації з інформацією, що міститься в ПІК "Інспектор-2006" комісією встановлено 1965 випадків незаконного пропуску на митну територію України вантажних та вантажопасажирських транспортних засобів по смузі руху "Зелений коридор". За загальними підсумками, виявлені комісією порушення посадовими особами Чернівецької обласної митниці законодавства України, під час пропуску вантажних та вантажопасажирських мікроавтобусів по смузі "Зелений коридор", призвели до несплати до Державного бюджету України коштів на загальну суму 24078,44 грн.

Зокрема, під час роботи комісії за період з 01.01.2011 року по 15.01.2012 року встановлено 67 випадків пропуску позивачем вантажних та вантажопасажирських транспортних засобів по "Зеленому коридору", внаслідок чого не сплачено єдиний збір до Державного бюджету України в розмірі 1848,40 грн.

Окрім того, згідно з відомостями, що містяться в електронному журналі ПІК "Інспектор-2006", комісією виявлено 50 випадків переміщення з митної території України транспортних засобів іншими громадянами ніж ті, які переміщували їх на митну територію України.

З таких переміщень одинадцять випадків мали місце під час здіснення митних процедур позивачем, про що свідчить відбиток його особистої номерної печатки №314 проставлений на документах митного оформлення транспортних засобів з р.н. AB36HSR, BT04GIN, BT04SPL, BT13YCE, IS06WVJ, SV09MHS, SV10KJP, SV10LYJ, SV11KXJ, SV21WZY, VAD07704.

Вказані порушення свідчать про несумлінне виконання позивачем службових обов'язків, визначених посадовою інструкцією та основних обов'язків державного службовця, що свідчить про порушення ним ОСОБА_4 державного службовця. У зв'язку із зазначеним, комісією внесено пропозицію припинити перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_3 за порушення ОСОБА_4 державних службовців, відповідно до п. 6 ч.1 ст. 30 Закону України "Про державну службу".

У даному випадку дії позивача не є дисциплінарним порушенням, а є наслідком невідповідності займаній посаді за моральними та діловими якостями держаного службовця, як суб'єкта зі спеціальним статусом, а припинення перебування на держаній службі не є видом застосування до позивача дисциплінарного стягнення, а є наслідком порушення ним ОСОБА_4 державного службовця, що становить самостійну підставу для припинення державної служби.

Вважає, що наказ Держмитслужби України від 25.01.2012 року №107-к "По особовому складу Чернівецької обласної митниці" видано Держмитслужбою України в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України, що вказує на відсутність підстав для визначення його протиправним та скасування.

Представник відповідач-1 в судовому засіданні заперечував проти задоволенні позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач-2 не погоджуючись із позовними вимогами надав суду письмові заперечення в яких зазначив наступне.

Закон України "Про державне службу" і Дисциплінарний статут митної служби є спеціальними законами, які регулюють порядок проходження державної митної служби у митних органах. У Преамбулі Дисциплінарного статут митної служби України прямо зазначено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про державну службу", тобто міститься пряма вказівка про можливість застосування цього Закону до державних службовців, що працюють у митних органах.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державну службу" державний службовець повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки, не допускаючи дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію держаного службовця.

Держаною митною службою України, в межах своїх повноважень, затверджено наказ від 13.01.2012 року №35 "Про надання практичної допомоги", яким створено комісію. На виконання вказаного наказу комісією було здійснено аналіз стану роботи Чернівецької обласної митниці протягом 2011 року.

За результатами роботи комісії, 25.01.2012 року головою комісії на ім'я Голови Держмитслужби було подано доповідну записку з пропозиціями щодо усунення виявлених недоліків. В ході роботи комісією встановлено, що посадовими особами митниці в 1965 випадках незаконно здійснювали пропуск на митну територію України вантажних та вантажопасажирських транспортних засобів по окремій смузі руху "Зелений коридор". Це у свою чергу створило умови для ухилення від оподаткування товарів при ввезені в Україну та сприяло незаконному звільненню від сплати єдиного збору.

За відомостями, які містяться в електронному журналі пасажирського пункту пропуску ПІК "Інспектор-2006" за період з липня 2011 року по 2012 роки, виявлено 50 випадків переміщення з митної території України транспортних засобів іншими громадянами ніж ті, які переміщували їх на митну територію України.

При звільненні ОСОБА_3 не було враховано його попередню роботу в митниці, оскільки йому було припинено перебування на державній службі в митних органах України на підставі Закону України "Про державну службу" за несумлінне виконання службових обов'язків та недотримання законодавства України, а цей Закон не передбачає обов'язку врахування особи державного службовця та його попередні заслуги при припиненні останньому перебування на державній службі, чи завданої державні матеріальної шкоди.

Представник відповідач-2 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з таких підстав.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Позивач з 10.06.1994 року по 26.01.2012 року проходив державну службу на різних посадах в митних органах України. З 20.101.2012 року позивач призначений на посаду старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької обласної митниці, що підтверджується копією трудової книжки УКР №2183373 (а.с. 11-13, т. 1).

16.06.1995 року позивачем прийнято ОСОБА_4 державного службовця (а.с. 167, т. 1).

Згідно наказу Держмитслужби України №35 від 13.01.2012р. у період з 16.01.2012 року по 25.01.2012 року, з метою надання практичної та методичної допомоги Чернівецькій обласній митниці в організації митного контролю та оформлення, реалізації заходів з питань справляння митних платежів, боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, протидії корупції, а також кадрового забезпечення в Чернівецькій обласній митниці працювала комісія, визначена зазначеним наказом.

25.01.2012 року за результатами роботи комісії, головою комісії - заступником директора Організаційно-розпорядчого департаменту ОСОБА_5 подано доповідну записку Голові Держмитслужби України (а.с. 23-39. т. 1).

В п. 1.2 доповідної записки зазначено, що комісією встановлено 1965 випадків пропуску на митну територію України вантажних та вантажно-пасажирських транспортних засобів (мікроавтобусів) по окремій смузі руху "Зелений коридор" в напрямку "в'їзд", в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Порубне-Сірет" митного поста "Вадул-Сірет", що є порушенням вимог п. 1.4 Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення, затвердженої наказом Держприкордонслужби України та Держмитслужби України від 11.06.2008 року №505/642, пп. 3.1 п. 3 Технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, їх особистих речей, транспортних засобів та товарів у пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення "Порубне-Сірет", затвердженої наказом т.в.о. заступника начальника Чернівецького прикордонного загону та заступника начальника Чернівецької обласної митниці від 11.09.2009р. №1150/75, зареєстрованого в Головному управлінні юстиції у Чернівецькій області 28.10.2009 року за №103/2163.

Пропуск вантажних та вантажно-пасажирських мікроавтобусів по окремій смузі руху "Зелений коридор" створив умови для ухилення від оподаткування при ввезені в Україну товарів та сприяв незаконному звільненню від сплати єдиного збору, справляння якого передбачено вимогами Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України" від 04.11.1999р. №1212 (Закон України №1212) та Порядку справляння єдиного збору у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2002р. №1569 (Порядок №1569), що призвело до ненадходження до Державного бюджету України коштів у сумі 24078,44 грн.

Так, згідно витягів із електронного журналу пасажирського ПІК "Інспектор-2006", що по "Зеленому коридору" через держаний кордон України перетнули 67 вантажних та вантажопасажирських транспортних засобів, що підтверджується витягами з електронного журналу пасажирського пункту пропуску програмно-інформаційного комплексу "Інспектор-2006" також встановлено, що митне оформлення зазначених транспортних засобів здійснено позивачем, що підтверджується особистою номерною печаткою №314, яка була в його службовому використанні (а.с. 2-67, т. 2).

З метою встановлення фактичних даних щодо технічних характеристик таких транспортних засобів, 16.01.2012 року було направлено запит №29/14/4-0600 до ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України у Чернівецькій області. На виконання вказаного запиту, 17.01.2012 року ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України у Чернівецькій області надало копії реєстраційних карток на транспортні засоби, згідно запиту (а.с. 94-137, т. 1).

За результатами співставлення даних, комісією зафіксовано 67 випадків перетину вантажних та вантажопасажирських транспортних засобів через "Зелений коридор" з вини позивача (а.с. 93-94, т. 1), що призвело до несплати до Державного бюджету коштів єдиного збору у сумі 1848,40 грн.

Разом з тим, згідно наданих відповідачами контрольних талонів про проходження по "Зеленому коридору", підтверджено що по "Зеленому коридору" через держаний кордон України повачем здійснено пропуск лише вісімнадцяти вантажних та вантажопасажирських транспортних засобів (а.с. 194-198).

Крім того, відповідно до пояснень представника відповідачів, наданих під час розгляду справи, на даний час відсутні розрахунки суми єдиного збору, яка підлягала стягненню позивачем та зазначена в Доповідній записці ОСОБА_5 від 25.01.2012 року, також невідомо чи при цьому було враховано те, що в переліку транспортних засобів, пропущених ОСОБА_3, були наявні вантажні автомобілі, які ймовірно перевозили вантажі, а тому, достовірно відтворити проведений комісією розрахунок не представляється можливим.

Також, в п. 1.3 доповідної записки зазначено, що комісією встановлено, що за відомостями, які містяться в електронному журналі пасажирського пункту програмно-інформаційного комплексу "Інспектор-2006", за період з липня 2011 по січень 2012 року виявлено 50 випадків переміщення з митної території України транспортних засобів іншими громадянами ніж ті, які переміщували їх на митну територію України (декларантами). Одинадцять випадків такого пропуску автомобілів здійснено позивачем, що підтверджується витягами з функціонального модуля "Електронний журнал пасажирського пункту пропуску" АСМО "Інспектор-2006" (а.с.173-193, т. 1).

З метою повного з`ясування обставин у справі, ухвалою суду від 20.07.2012року витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України письмову інформацію - витяг (роздруківку) з електронної бази даних "Гарт" про перетинання кордону України в напрямку вїзд/виїзд громадянами-неризедентами України через МАПП "Порубне" митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької обласної митниці наступними марками автомобілів: - 03.06.2011 року громадянами ОСОБА_6 Мануел та ОСОБА_7 автомобілем марки Audi A6, р.н. SV21WZY; - 15.12.2011 року громадянами ОСОБА_8 Васілій та ОСОБА_9 автомобілем марки Audi - 80, р.н. VAD07704; - 12.08.2011 року в напрямку на в'їзд громадянином ОСОБА_6 Хопфгартнер Ханнес та 15.08.2011року в напрямку на виїзд громадянином ОСОБА_6 ОСОБА_10, автомобілем марки Dacia Logan, р.н. AB36HSR; - 27.08.2011 року громадянами ОСОБА_6 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 автомобілем марки WV Golf, р.н. BTO4GIN; - 21.11.2011 року громадянами ОСОБА_6 ОСОБА_13 та Балтару Костіка автомобілем марки WV Sharan, р.н.SV11KXJ; - 26.06.2011 року громадянами ОСОБА_6 Ціпріган Чезар та Поповіч Мадалін автомобілем марки Ford Mondeo, р.н.SV10LYJ; - 26.06.2011 року громадянами ОСОБА_6 Сідоров Сімон та Лукянов Валентіна автомобілем марки Audi A4, р.н. SV10KJP; -27.11.2011 року громадянами ОСОБА_6 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 автомобілем марки Saab 90, р.н. SV09MHS; - 25.08.2011 року громадянами ОСОБА_6 Кожокаріу Константін та ОСОБА_16 автомобілем марки WV Bora, р.н. ISO06WVJ; - 27.04.2011 року громадянами ОСОБА_6 ОСОБА_17 та Штьопу Гіпберт автомобілем марки Dacia Logan, р.н. BT13YCE; - 19.04.2011 року громадянами ОСОБА_6 Матіеску ОСОБА_18 та ОСОБА_19 Овідіу автомобілем марки Opel Astra, р.н. BT04SPL.

Однак, Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України не надав витребувану інформацію, в звязку з відсутність всіх необхідних реквізитів (відомостей про осіб) для надання витребуваної інформації, а сторонами не представилось можливим надати таку інформацію.

З приводу вищезазначених порушень, 25.01.2012 року позивачем були надані письмові пояснення Голові Державної митної служби України, в яких ним зазначено, що в електронному журналі "Інспектор-2006" в графі додаткова інформація вказується ПІБ водія, а також його адреса, тобто громадянина, який безпосередньо здійснював керування транспортним засобом на момент митного оформлення та згідно поданих документів, які підтверджують право власності чи користування (технічні паспорти, доручення та інше). На момент оформлення даного транспортного засобу, позивач діяв згідно чинного митного законодавства (а.с. 139, т. 1).

Вказані порушення позивачем вчинено в період виконання ним службових обовязків старшого інспектора сектору митного оформлення №4 відділу митного оформлення №1 митного поста "Вадул-Сірет", згідно посадової інструкції (а.с.179-172, т. 1).

Відповідно до доповідної записки від 25.01.2012 року, головою комісії - заступником директора Організаційно-розпорядчого департаменту ОСОБА_5 запропоновано Голові ДМСУ за порушення ОСОБА_4 державних службовців, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу", припинити перебування на державний службі в митних органах ОСОБА_3 старшому інспектору відділу митного оформлення №4 митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької обласної митниці.

З висновками та пропозиціями, викладеними у доповідній записці від 25.01.2012 року, т.в.о. голови Державної митної служби України погодився та доручив виконати вказані в ній пропозиції, про що поставив відповідну резолюцію від 27.01.2012року (а.с. 22, т. 1).

З урахуванням зазначених у доповідній записці від 25.01.2012 року фактів порушень, характеру порушень, обставин за яких вони були вчинені, що виявилось у несумлінному та неналежному виконанні службових обовязків, враховуючи попередню поведінку особи, її ставлення до служби та пропозиції, викладені в цій записці, наказом ДМСУ №107-к від 25.01.2012 року за порушення ОСОБА_4 державних службовців, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" припинено перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_3 старшому інспектору відділу митного оформлення №4 митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької обласної митниці (а.с.14-21, т. 1).

Як встановлено з трудової книжки, наказом ДМС України №1093-к від 29.06.2005 року позивачу присвоєно спеціальне звання "Інспектор митної служби ІІ рангу" (а.с. 12, т. 1). Під час проходження служби в митних органах України до позивача жодних дисциплінарних стягнень не застосовувалось, що підтверджено представниками сторін під час розгляду справи.

Під час розгляду справи також встановлено, що позивач, після його звільнення та на момент прийняття рішення у даній справі, перебував на обліку в центрі зайнятості, як безробітний.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII (Закон № 3723-XII) визначаються загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно ст. 17 Закону №3723-XII громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають ОСОБА_4 такого змісту: "Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки".

Згідно ст. 10 Закону №3723-XII основними обов'язками державних службовців в т.ч. є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Прийняття присяги в митних органах в свою чергу кореспондується ст. 413 Митого кодексу України.

Згідно ст.408 Митного Кодексу України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".

Відповідно до п.6 ст.30 Закону України "Про державну службу", крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення ОСОБА_4, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Як зазначено в мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про Вищу раду юстиції" від 11.03.2011 року (реєстр. №2-рп/2011), присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов'язання державного службовця. Вона є особистою обіцянкою про вірність служби народові України.

З огляду на викладене, порушення ОСОБА_4 може бути кваліфіковано лише як недотримання Конституції України та Законів України і несумлінне виконання своїх обов'язків, а не недотримання будь-яких нормативно-правових актів. У разі порушення підзаконних нормативних актів дії посадової особи митних органів можуть бути кваліфіковані, як дисциплінарне правопорушення. Тому невиконання чи неналежне виконання посадовою особою митного органу своїх службових обов'язків є дисциплінарним порушенням, а несумлінне їх виконання - порушенням ОСОБА_4. Про несумлінність дій державного службовця свідчить невиконання обов'язків умисно або внаслідок недбалого, безвідповідального ставлення до них. Невиконання або неналежне виконання обов'язків особою з інших причин (недостатність кваліфікації та досвіду роботи, надмірна завантаженість, ненавмисні технічні помилки) не свідчать про несумлінне ставлення до них і не може вважатись порушенням ОСОБА_4.

В оскаржуваному наказі Державної митної служби України вказано, що позивачем порушено Технологічну схему пропуску через державний кордон осіб, їх особистих речей, транспортних засобів та товарів у пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення "Порубне-Сірет", що призвело до ненадходження до Державного бюджету України коштів внаслідок несумлінного виконання позивачем своїх службових обов'язків.

Згідно ст.1 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України" від 04.01.1999р. №1212-XIV (Закон №1212) єдиний збір встановлюється щодо транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, визначених у статті 5 цього Закону, які перетинають державний кордон України, і справляється за здійснення у пунктах пропуску через державний кордон України відповідно до законодавства України митного при транзиті вантажів і транспортних засобів, санітарного, ветеринарного, фітосанітарного, радіологічного та екологічного контролю вантажів і транспортних засобів, за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами України та за проїзд автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

Статтею 5 Закону №1212 визначено ставки єдиного збору за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами України (за кожен кілометр проїзду) та додаткова плата за кожен кілометр проїзду автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів, загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

Відповідно до ст.8 Закону №1212 з перевізників-резидентів, які сплатили збір за першу реєстрацію транспортного засобу згідно з Податковим кодексом України, плата за проїзд автомобільними дорогами України справляється лише у разі перевищення встановлених розмірів загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

До прийняття і набрання чинності Податковим кодексом України норми ст. 8 Закону №1212 кореспондувались з посиланням на Закон України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів".

Відповідно до ст. 2 Закону №1212 порядок справляння єдиного збору визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2002 р. №1569 "Про затвердження Порядку справляння єдиного збору у пунктах пропуску через державний кордон" визначено порядок та ставки єдиного збору, які справляються у пунктах пропуску.

Аналізуючи вказані вище норми законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість заперечень і доводів відповідачів викладених також в ході судового розгляду адміністративної справи про те, що з вини позивача завдано шкоду Державному бюджету, оскільки ним не стягнуто єдиний збір з власників транспортних засобів. Крім того, відповідачами взагалі не обґрунтовано розрахунок завданих позивачем збитків Державному бюджету.

Як встановлено матеріалами справи, всі транспортні засоби в кількості шістдесяти семи автомобілів, які перетнули Державний кордон України на вїзд і не сплатили єдиний збір є транспортними засобами з українською реєстрацією, тобто водії (власники) цих транспортних засобів є резидентами України.

Загальновідомим є той факт, що при реєстрації транспортного засобу на території України відповідно до раніше чинного Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" та чинного в даний час Податкового кодексу України (ПК України) справляється плата за першу реєстрацію транспортного засобу.

Зокрема п.п. 14.1.169 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що збір за першу реєстрацію транспортного засобу це - загальнодержавний збір, який справляється за першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, визначених розділом VII цього Кодексу. Згідно п. 231.1 ст. 231 ПК України платниками збору є юридичні та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, що відповідно до статті 232 цього Кодексу є об'єктами оподаткування. Відповідно до ст. 232 ПК України обєктами оподаткування є будь-які транспортні засоби та інші самохідні машини і механізми. До набрання чинності Податковим кодексом України аналогічні норми Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" визначали обовязок сплати збору за першу реєстрацію транспортного засобу.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що митним органом під час перевірки та прийняття спірного наказу безпідставно і необґрунтовано зроблено висновки про те, що громадянами України (перевізниками-резидентами) повинен сплачуватись єдиний збір при перетині кордону в пунктах пропуску, оскільки ст. 8 Закону №1212, яка є спеціальною в питаннях справляння єдиного збору, чітко і прямо визначено про звільнення від сплати єдиного збору перевізників-резидентів, які сплатили збір при першій реєстрації транспортних засобів.

Слід зауважити, що справляння такого збору резидентами-перевізниками власниками вітчизняних транспортних засобів за кожен кілометр проїзду автомобільними дорогами України при перетині кордону, як визначено ст. 5 цього ж Закону №1212 по своїй суті є не можливим (окрім іншого) ще й тому, що жодним нормативним актом не передбачено здійснення контролю за кількістю пройдених кілометрів по автодорогах України вітчизняних транспортних засобів. Крім того, відповідачем не вдалось надати розрахунок суми єдиного збору, який, на думку відповідачів, підлягав стягненню позивачем та зазначений в Доповідній записці ОСОБА_5 від 25.01.2012року, при цьому зазначив, що достовірно відтворити проведений розрахунок комісією не представляється можливим.

Відповідно до п.п. 2.5.1 та п.п. 2.5.2 п. 2.5 Технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, їх особистих речей, транспортних засобів та товарів у пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення "Порубне-Сірет", затвердженої наказом т.в.о начальника Чернівецького прикордонного загону та начальником Чернівецької обласної митниці від 11.09.2009р. №1150/705 (Технологічна схема №1150/705) (а.с. 199-211, т. 1), для здійснення прикордонного контролю, митного контролю транспортних засобів у пунктах пропуску для автомобільного сполучення визначаються окремі смуги руху: "Червоний коридор" та "Зелений коридор".

Підпунктом 4.9 Технологічної схеми №1150/705 визначено, що на підставі результатів аналізу та оцінки ризиків, за ініціативою посадової особи підрозділу з охорони державного кордону чи митного органу, транспортний засіб може бути виведений із загального потоку і перенаправлений зі смуги руху "Зелений коридор" на смугу руху "Червоний коридор" або в місце здійснення митного контролю та митного оформлення для проведення митного огляду.

Аналізуючи викладене вище встановлено, що технологічними схемами чітко врегульовано рух певної категорії і типів автомобілів по визначеній смузі. В даному випадку рух вантажних і вантажно-пасажирських мікроавтобусів передбачено по "Червоному коридору".

З викладеного вбачається, що митний контроль та митне оформлення в'їзду чи виїзду по смузі руху "Зелений коридор" здійснюється посадовою особою митного органу, яка, в тому числі, відповідно до 4.9 Технологічної схеми №1150/705, може здійснювати перенаправлення транспортних засобів з "Зеленого коридору" до "Червоного коридору".

Такі дії позивача є порушенням вимог п.1.4 Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення.

З приводу допущених позивачем порушень, які полягали в переміщенні з митної території України одинадцяти транспортних засобів іншими громадянами ніж ті, які переміщували їх на митну територію України (декларантами), що вказує на здійснення операцій з товарами, транспортними засобами, що переміщуються через митний кордон без дозволу митного органу, що є порушенням митних правил, та за що передбачено відповідальність за ст. 336 Митного кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 204 Митного кодексу України тимчасове ввезення (вивезення) - це митний режим, відповідно до якого товари можуть ввозитися на митну територію України чи вивозитися за межі митної території України з обов'язковим наступним поверненням цих товарів без будь-яких змін, крім природного зношення чи втрат за нормальних умов транспортування.

Відповідно до п.2.5, 2.6 Технології №505/646, п.4.5, п.4.6 Технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, їх особистих речей, транспортних засобів та товарів у пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення "Порубне-Сірет", затвердженої наказом т.в.о. заступника начальника Чернівецького прикордонного загону та заступника начальника Чернівецької обласної митниці від 11.09.2009р. №1150/75, зареєстрованого в Головному управлінні юстиції у Чернівецькій області 28.10.2009 року за №103/2163, митний контроль здійснюється посадовою особою митного органу шляхом візуального огляду транспортного засобу, перевірки документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб (або користування ним), реєстраційних (технічних) документів, документів, що підтверджують постійне місце проживання особи, а також внесення до відповідного електронного журналу таких відомостей: марка, модель; ОСОБА_4 та місце проживання водія; реєстраційний номер транспортного засобу (у разі наявності відповідних технічних засобів контролю заноситься автоматично за результатами сканування або коригування); VIN - код транспортного засобу.

У разі ввезення громадянином-нерезидентом транспортного засобу, що перебуває на постійному обліку в реєстраційних органах іноземних держав, посадова особа митного органу інформує його про необхідність ознайомлення з умовами тимчасового ввезення транспортних засобів (транзиту) на митну територію України, відомості про які розміщені на інформаційних стендах, розташованих перед зоною митного контролю та безпосередньо у цій зоні, зокрема про: - необхідність обов'язкової реєстрації транспортних засобів в органах Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України (для транспортних засобів за кодами 87.01-87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, якщо строк їх тимчасового ввезення для власного користування перевищуватиме два місяці);

- необхідність обов'язкового вивезення транспортного засобу за межі України в строк, визначений законодавством, або оформлення цього транспортного засобу з метою вільного обігу на митній території України в порядку, установленому законодавством України;

- відповідальність за порушення визначених законодавством умов тимчасового ввезення (транзиту) на митну територію України транспортних засобів, що перебувають на постійному обліку в реєстраційних органах іноземних держав, визначену Митним кодексом України.

Громадянин-нерезидент, який тимчасово ввозить транспортний засіб, що перебуває на постійному обліку в реєстраційних органах іноземних держав, не надає письмового зобов'язання про зворотне вивезення транспортного засобу.

Поряд з Митним кодексом України, умови тимчасового ввезення на митну територію України громадянами транспортних засобів визначені також статтею 11 Закону №2681, відповідної до якої тимчасове ввезення транспортних засобів дозволяється громадянам-нерезидентам для власних потреб терміном до одного року. При цьому, транспортні засоби за кодом 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 УКТЗЕД, тимчасово ввезені під зобов'язання про зворотне вивезення, не можуть бути передані у володіння або користування іншим особам.

Надання тимчасово ввезеного транспортного засобу у володіння чи користування іншій особі є порушенням митних правил і тягне за собою відповідальність відповідно до ст.336 Митного кодексу України за здійснення операцій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем, а саме: зміна їх стану, користування та розпорядження ними без дозволу митного органу, за винятком операцій, зазначених у статтях 331, 337 цього Кодексу.

Таким чином, громадянин-нерезидент України під час переміщення транспортного засобу на умовах тимчасового ввезення зобов'язується в строк, встановлений Митним кодексом України, вивезти даний транспортний засіб з митної території України, а також не здійснювати щодо нього операцій без дозволу митного органу.

Відповідно до Інструкції із здійснення митного контролю та митного оформлення в пунктах пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення, затвердженої наказом Державної митної служби України 14.12.2010 №1473 (Інструкція №1473) під час пропуску предметів та транспортних засобів (ТЗ) через митний кордон України з використанням "зеленого коридору" посадова особа підрозділу митного оформлення перевіряє в автоматизованому режимі за допомогою ЕЖ ППП АСМО "Інспектор-2006" наявність у відповідному модулі АСМО "Інспектор-2006" інформації щодо раніше виявлених чи можливих порушень митного законодавства стосовно особи та/або ТЗ (орієнтувань), наявність вказівок АСАУР, перевіряє наявність вказівок документальних профілів ризику; здійснює візуальний огляд ТЗ; здійснює (забезпечує здійснення) вказівки, зазначені в орієнтуваннях; здійснює (забезпечує здійснення) вказівки АСАУР, вказівки документальних профілів ризику відповідно до пунктів 2.16.1 - 2.16.4 цієї Інструкції; вносить відмітки до ЕЖ ППП АСМО "Інспектор-2006" про проведені митні процедури відповідно до пунктів 2.16.5 - 2.16.6 цієї Інструкції.

Згідно п.3.6 Інструкції №1473 у разі вивезення ТЗ, що перебуває на постійному обліку в реєстраційних органах іноземних держав, посадова особа підрозділу митного оформлення перевіряє дотримання умов тимчасового ввезення ТЗ (транзиту) на митну територію України шляхом запиту до ЄАІС Держмитслужби щодо дати в'їзду ТЗ в Україну та вносить відмітку до ЕЖ ППП АСМО "Інспектор-2006" "Перевірено умови тимчасового ввезення (транзиту) ТЗ".

У разі виявлення порушень умов тимчасового ввезення (транзиту) ТЗ, посадова особа підрозділу митного оформлення вживає заходів для з'ясування причин і обставин своєчасного невивезення цього ТЗ, вивчає питання щодо можливої наявності ознак порушень митних правил та необхідності складання протоколу про порушення митних правил та вносить до ЕЖ ППП АСМО "Інспектор-2006" одну з таких відміток: 1). "Встановлено порушення умов тимчасового ввезення (транзиту) ТЗ, порушення митних правил не встановлено"; 2). "Встановлено порушення умов тимчасового ввезення (транзиту) ТЗ, складено протокол про порушення митних правил від __ № ".

Даний пункт Інструкції кореспондує ст. 363 МК України, відповідно до якої про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, складає протокол.

Пункт 3.7 Інструкції №1473 передбачає, що за результатами митного контролю посадова особа підрозділу митного оформлення приймає одне з таких рішень про: 1). надання дозволу на пропуск ТЗ через митний кордон України; 2). виведення ТЗ з транспортного потоку для проведення огляду ТЗ та предметів, які у ньому переміщуються; 3). необхідність складання протоколу про порушення митних правил.

У разі прийняття рішення про проведення огляду ТЗ та предметів, які у ньому переміщуються, посадова особа підрозділу митного оформлення (робоче місце - інспектор "контролю "зеленого коридору") вносить відповідно до пункту 2.16.7 цієї Інструкції відмітки до ЕЖ ППП АСМО "Інспектор-2006" щодо направлення для проведення огляду ТЗ, ініціатора, при цьому ТЗ виводиться з транспортного потоку в місце здійснення митного контролю та митного оформлення для проведення огляду ТЗ. Однією з обов'язкових умов для виведення ТЗ з транспортного потоку для проведення огляду є порушення умов їх тимчасового ввезення (транзиту) на митну територію України.

З копій витягів з функціонального модуля "Електронний журнал пасажирського пункту пропуску" АСМО "Інспектор-2006", наданих відповідачем, як на підтвердження своїх доводів та заперечень проти позову, можливо встановити лише дату, час, ідентифікувати транспортний засіб та осіб, які здійснювали в'їзд/ виїзд через державний кордон України, що підтверджує лише дотримання терміну тимчасового ввезення (транзиту) таких транспортних засобів на територію України, однак не є належним доказом на підтвердження факту передачі транспортних засобів у володіння чи користування іншим особам в розумінні ст. 11 Закону №2681, та що стало б порушеннями митних правил, відповідно до ст. 319 Митного кодексу України, та за яке передбачено відповідальність за ст.336 цього Кодексу.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач порушив вимоги підзаконного нормативно-правового акту (Технологічної схеми), а не Конституції України чи Законів України, а тому вказане не може слугувати підставою для звільнення з державної служби за порушення ОСОБА_4. У разі порушення підзаконного нормативного акту дії посадової особи митних органів можуть бути кваліфіковані як дисциплінарне правопорушення, оскільки відповідно до п. 22 ДСМС України до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, належать, зокрема:

1) порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників;

2) порушення порядку здійснення митного контролю та митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України.

Водночас, порушення службової дисципліни - це протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України (п. 21 ДСМС України).

Таким чином, невиконання або неналежне виконання посадовою особою митного органу своїх службових обов'язків є дисциплінарним порушенням, а несумлінне виконання обов'язків - порушенням ОСОБА_4. Різниця між цими складами правопорушень полягає в колі обов'язків (основні чи службові) та ставленні до них правопорушника (сумлінному чи несумлінному).

Обов'язками, несумлінне виконання яких є порушенням ОСОБА_4, є обов'язки, які зазначені в Законі України "Про державну службу", тобто основні (загальні) обов'язки державних службовців.

Присяга державного службовця передбачає зобов'язання виконувати обов'язки сумлінно. У разі виникнення спору несумлінність повинна доказуватися на загальних засадах, оскільки є кваліфікуючою ознакою цього складу правопорушення. Відтак, порушення ОСОБА_4 - це несумлінне, недобросовісне виконання обов'язків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обов'язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання або неналежне виконання обов'язків особою з інших причин (недостатність кваліфікації та досвіду роботи, надмірна завантаженість, ненавмисні технічні та юридичні помилки тощо) не свідчить про несумлінне ставлення до них, а отже й не може вважатися порушенням ОСОБА_4.

Звільнення за порушення ОСОБА_4 - це найсуворіший захід відповідальності державного службовця, що вчинив діяння, несумісне з продовженням державної служби на будь-якій посаді у будь-якому державному органі, яке є більш значущим та істотним, ніж дисциплінарне правопорушення. Він повинен застосовуватися у випадках, коли інші заходи відповідальності, зокрема дисциплінарної, є недостатніми.

З урахуванням принципу верховенства права, суд вважає, що маючи можливість кваліфікувати дії посадової особи митного органу як дисциплінарне правопорушення, керівник митного органу неправомірно кваліфікував їх як порушення ОСОБА_4, що призвело до істотного обмеження юридичних гарантій прав особи від незаконного звільнення, яке закріплено статтею 43 Конституції України.

З урахуванням принципу співмірності порушення і покарання, якщо діяння може бути кваліфіковане як дисциплінарне правопорушення, до порушника може застосовуватися лише один захід дисциплінарної відповідальності, що відповідає тяжкості вчиненого дисциплінарного правопорушення та ступеню вини особи. При цьому, керівник митного органу не має права замість застосування дисциплінарного стягнення припиняти державну службу за Порушення присяги.

Кваліфікуючи дії позивача, як порушення ОСОБА_4 державного службовця, відповідно до Закону України "Про державну службу", Держмитслужбою України не враховано положення Дисциплінарного статуту митної служби України, і як наслідок, не враховано тяжкість та характер порушення, ступінь вини, особа службовця та строки притягнення до відповідальності.

Виходячи з наведеного суд вважає, що відповідач при прийнятті спірного рішення діяв в супереч вимог ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема спірне рішення прийнято: не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та упереджено.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, не довели суду належними засобами доказування правомірність прийнятого рішення про звільнення, а також ту обставину, що позивач несумлінно виконував свої посадові обов'язки, чи порушив Конституцію України, Закони України.

Таким чином, сукупність встановлених обставин, зібраних та досліджених доказів під час розгляду справи, дають суду підстави вважати, що всупереч вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, Державна митна служба України, прийнявши оскаржуваний наказ щодо позивача, діяла не на підставі та не у спосіб, передбачений законами України, необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, упереджено, а тому наказ Державної митної служби України № 107-к від 25 січня 2011 року "По особовому складу Чернівецької обласної митниці" в частині припинення перебування ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької обласної митниці з 26.01.2012 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи висновок суду про протиправність наказу Державної митної служби України № 107-к від 25 січня 2012 року "По особовому складу Чернівецької обласної митниці" та враховуючи вимоги ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зобов'язання Державної митної служби України поновити позивача на державній службі в митних органах України.

Відповідно до пункту 32 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю).

Що стосується питання стягнення з Чернівецької обласної митниці на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд приходить до висновку про те, що період часу з 26.01.2012року та до моменту поновлення позивача на посаді є періодом вимушеного прогулу позивача, а втрачений за цей час заробіток, відповідно до вимог чинного трудового законодавства України, підлягає відшкодуванню, за відрахуванням сум отриманих як допомогу по безробіттю, виходячи з розміру середньоденного заробітку за останні два місяці, що передували звільненню.

Відповідно до частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Оскільки, позивач відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільнений, а інші судові витрати позивачем підтвердженні в ході судового розгляду не були, то такі витрати з Державного бюджету, на користь позивача не присуджуються.

На підставі викладеного, керуючись 2, 8, 11, 70, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Державної митної служби України від 25.01.2012 року №107-к в частині припинення перебування ОСОБА_3 на державній службі в митних органах з 26.01.2012року.

3. Поновити ОСОБА_3 на державній службі в митних органах України на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької обласної митниці з 26.01.2012року.

4. Стягнути з Чернівецької обласної митниці на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 26.01.2012 року по день поновлення на посаді, за виключенням сум отриманої допомоги по безробіттю.

5. Постанова в частині позовних вимог про поновлення ОСОБА_3 на державній службі в митних органах України на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької обласної митниці та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць належить до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанову у повному обсязі складено 11 березня 2013 року (09.03. - 10.03.2013 року вихідні дні).

Головуючий суддя В.О. Григораш

Судді: Т.М. Брезіна

ОСОБА_20