Справа № 2-а-9010/11
Суддя: Ковальов І.М. І. М.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9010/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Рибачик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Праці та соціального захисту населення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської Ради про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали, з підстав викладених в позовній заяві, просять суд їх задоволити та визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської Ради щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації на дитину ОСОБА_3, передбачену п.12 ст.30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиза період з січня 2011 року по 01 жовтня 2011 року; неправомірними; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації на дитину ОСОБА_3, передбачену п.12 ст.30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиза період з січня 2011 року по 01 жовтня 2011 року; зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради надалі вчасно та у встановлений законодавством розмірах здійснювати нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсаційних виплат відповідно до п.12 ст.30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофина дитину ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище Ребрик, свідоцтво про шлюб серія 1-ГЮ № 050454 від 14 серпня 2009 року), відноситься до 3 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним посвідченням серія Б № 047639 від 01 червня 1993 року, так-як прожила у зоні гарантованого добровільного відселення в м. Коростень, Житомирська область, не менше трьох років з 12 серпня 1989 року по 17 грудня 1992 року, що підтверджується довідкою, що видана Житомирською обласною Державною адміністрацією.

23 квітня 2010 року у позивача народилась донька ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серія 1 - ПО № 118046 від 13 травня 2010 року).

17 серпня 2010 року, позивач на підставі п. 5 ст. 27 Закону України Простатус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи звернулась до відповідача з метою отримання на свою доньку ОСОБА_3 посвідчення дитини, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

09 грудня 2010 року, позивачу ОСОБА_2 обласною державною адміністрацією було видане посвідчення дитини, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серія Д № 206247 Н від 09 грудня 2010 року, на прізвище її доньки.

28 грудня 2010 року позивач подала заяву відповідачу про нарахування та виплату їй грошової компенсації передбаченої п.12 статті 30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиоскільки її дитина не відвідує дитячі дошкільні та загальноосвітні заклади.

29 грудня 2010 року відповідач своїм листом вих. №П-1036 повідомив позивача, що компенсація їй призначена з 28 грудня 2010 року та здійснено нарахування та виплату за грудень 2010 року.

З січня місяця 2011 року і на день розгляду справи відповідачем не проводиться нарахування та виплата належних позивачу компенсаційних виплат на її доньку.

Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивизначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофидо потерпілих від чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивизначено: до третьої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться особи які-постійно проживали на територіях зон безумовного(обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих теритооій.

Відповідно до п. 5 ст. 27 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) встановлено: до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які: народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1,2, або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір'ю, яка на час настання вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже на підставі вищевказаних норм Закону позивач по справі відноситься до 3 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а її донька ОСОБА_3 відноситься до дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи і мають всі права гарантовані цим законом. Видані їм посвідчення є чинними, ніким не скасовані та не анульовані, тому відмова відповідача в проведенні компенсаційних виплат позивачу відповідно до п.12 ст.30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофина дитину ОСОБА_3 є безпідставною.

Відповідно до п.12 ст.30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипередбачено виплата грошової компенсації батькам потерпілих дітей, які не відвідують дитячі дошкільні та загальноосвітні заклади, здійснюються в порядку та розмірах встановлених КМУ.

Відповідно до п. 3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ України від 20 вересня 2005 року № 936, виплата компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг у разі, коли вперше встановлено відповідний статус постраждалої особи і видане відповідне відчення, проводиться з дня подання громадянином заяви, але не раніше з дня видачі посвідчення встановленого зразка.

Згідно п. 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ України від 20 вересня 2005 року № 936, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипроводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад (далі - уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян.

Згідно п. 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ України від 20 вересня 2005 року № 936, передбачено, що виплата грошової компенсації батькам потерпілих дітей, якщо діти не перебувають на повному державному забезпеченні і не відвідують дитячі дошкільні та загальноосвітні навчальні заклади, на суму середньої вартості харчування в цих закладах, що встановлюється органами місцевого самоврядування відповідно до пункту 12 частини першої статті 30 Закону.

Розпорядженням голови ОСОБА_2 міської ради від 03 червня 2011 року № 523 встановлений розмір грошової компенсації вартості продуктів на 2011 рік у розмірі 218,54 гривень

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позивач довела про порушення відповідачем чинного законодавства України, її прав та законних інтересів передбачених п. 12 статті 30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а відповідач даних обставин не спростував, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги позивача в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради надалі вчасно та у встановлений законодавством розмірах здійснювати нарахування та виплату позивачу компенсаційних виплат відповідно до п.12 ст.30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофина дитину ОСОБА_3, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу у підтвердження невизнання, оспорювання чи порушення його прав відповідачем у майбутньому, а доказування наявності підстав для задоволення позову в цій частині не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6-14, 18, 71, 183-2, 186, Кодексу Адміністративного Судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Праці та соціального захисту населення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської Ради про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задоволити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської Ради щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації неправомірними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету ОСОБА_2 ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації на дитину ОСОБА_3, передбачену п.12 ст.30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиз 01 квітня 2011 року по 01 жовтня 2011 року.

В решті позовних вимог позивачу відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Рівненського міського суду Ковальов І.М.