Справа № 7046/11/2070
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2011-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 серпня 2011 р. № 2-а- 7046/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лук'яненко М.О.,

при секретарі судового засідання Чупіковій О.С.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Контрольно - ревізійного управління в Харківській області, третьої особи на стороні відповідача начальника контрольно - ревізійного управління в Харківській області ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В:

< Текст >

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ начальника Контрольно - ревізійного управління в Харківській області ОСОБА_5 № 174-0 від 28.04.2011 року "Про звільнення ОСОБА_1М." як такий, що винесений із порушенням вимог чинного законодавства України; поновити ОСОБА_1, на посаді головного державного аудитора Відділу державного фінансового аудиту діяльності суб'єктів господарювання державного сектору економіки Контрольно-ревізійного управління в Харківської області; зобов'язати Контрольно - ревізійне управління в Харківській області, виплатити їй середньомісячну заробітну плату, зі всіма належними посадовими надбавками, доплатами та відповідної матеріальної допомоги, за час її вимушеного прогулу, та зарахувати цей час, до її стажу перебування на державній службі на вказаній посаді.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вважає своє звільнення незаконним, оскільки звільнили її в період, коли вона перебувала на лікарняному, про видання наказу про звільнення, вона була повідомлена по телефону, а копію самого наказу їй вручили тільки 13 травня 2011 року.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, зазначила, що вона перебувала на безперервному лікарняному, а тому відповідач не міг її звільнити. Крім того, зазначила, що відповідач безпідставно склав акти про відсутність її на робочому місці від 19.04.2011 року №1, 20.04.2011 року №2, 21.04.2011 року №3, так як вона хворіла в цей час, що підтверджується лікарняними листами, тому вважала наказ начальника КРУ в Харківській області №174-О від 28.04.2011 року про її звільнення незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги адміністративного позову підтримав, зазначив, що відповідач порушив процедуру звільнення позивача, тому що не провів службове розслідування і не встановив дійсний факт відсутності позивача на роботі через знаходження на лікарняному, що підтверджується лікарняними листами, які були надані відповідачу 13.05.2011 року, а наказ про звільнення був винесений відповідачем 28.04.2011 року. Відповідач не встановив, як того потребує законодавство, факт знаходження позивача на лікарняному і з якою хворобою, не встановив факт лікування за професійною хворобою. а тому представник позивача вважав позов обґрунтованим, доведеним і просив задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала суду пояснення, з яких вбачається, що позивач була звільнена з посади відповідно до п.5 ст. 40 КЗпП у зв'язку з нез'явленням на роботі протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності. Вважала дії відповідача правомірними, оскільки законодавством не передбачено в даному випадку більш триваліший строк збереження місця роботи. Тобто, в даному випадку КРУ в Харківській області скористалося своїм правом у відповідності до діючого законодавства, оскільки для розірвання трудового договору в односторонньому порядку достатньо наявності хоча б однієї з підстав, визначених ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Також вважала наказ №174-0 від 28.04.2011 року законним і обґрунтованим, та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа - начальник КРУ в Харківській області ОСОБА_4- в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку:

З копії трудової книжки виданої ОСОБА_1 12.09.1979 року вбачається, що наказом КРУ в Харківській області від 21.12.2009 року № 718-О ОСОБА_1 була призначена на посаду головного державного аудитора відділу операційного аудиту КРУ в Харківській області. Наказом КРУ в Харківській області від 05.08.2010 року №387-О в зв'язку зі зміною структури та штатного розпису управління переведена на посаду головного державного аудитора Відділу державного фінансового аудиту діяльності суб'єктів господарювання державного сектору економіки КРУ в Харківській області.

Наказом від 28.04.2011 року №174-О звільнена у зв'язку з нез'явленням на роботу з 20 грудня 2010 року по 28 квітня 2011 року, протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, п.5 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Проаналізувавши вище наведену норму, суд зазначає, що диспозиція наведеної норми права має дві основні складові - проміжок часу, що перевищує чотири місяці, протягом якого працівник не з'являвся на роботу, та причину відсутності останнього - непрацездатність, що тривала протягом зазначеного часу (безперервно).

Вирішуючи даний спір суд також враховує позицію Верховного Суду України висловлену у постанові від 24.12.2008 року у справі за №21-943во08, відповідно до якої застосування п.5 ч.1 ст. 40 КЗпП України передбачає одночасну наявність двох складових її диспозиції - як установленого нею проміжку часу, протягом якого працівник не з'являвся на роботу, так і факту безперервної непрацездатності працівника упродовж зазначеного часу, відсутність хоча б однієї з них виключає можливість застосування згаданої норми як підстави звільнення з роботи.

У листі-роз'ясненні Міністерства Юстиції України від 01.02.2011 П"ро Порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу" зазначено, що вихід на роботу хоча б на один день перериває строк, встановлений у п.5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. І надалі чотиримісячний строк повинен обчислюватися знову. Підсумовуватися періоди нез'явлення на роботу тривалістю менш як чотири місяці власник або уповноважений ним орган не може.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 20.12.2010 - 18.01.2011 (лікарняний лист серія АБФ №723471), з 19.01.2011 - 10.02.2011 (лікарняний лист серія АВД №508483), з 11.02.2011 - 21.02.2011 ( серія лікарняний лист серія АБІ №601275), з 22.02.2011 - 09.03.2011 ( лікарняний лист серія АВД 509185), з 10.03.2011 - 18.04.2011(лікарняний лист серія АВД №509672)

З доповідної записки №18-20 від 20.04.2011 року, складеної начальником відділу ОСОБА_6, доведено на ім'я начальника КРУ в Харківській області, що з 20.12.2010 року головний державний аудитор відділу державного фінансового аудиту діяльності суб'єктів господарювання державного сектору економіки ОСОБА_1 перебуває на лікарняному і нею пред'явлені лікарняні листи у період з 20.12.2010 року - 09.03.2011 року. Однак, з 20.04.2010 року ОСОБА_1 не вийшла на роботу. Термін знаходження її на лікарняному перевищує 4 місяці.

Позивачем та її представником не заперечується, що в період з 19.04. 2011 позивач продовжувала хворіти, однак лікарняні листи серія АБЗ №442431, АБЗ №568594 щодо перебування останньої на лікарняному з 19.04.2011 - 26.04.2011 року, з 27.04.2011 - 10.05.2011 року відповідно, були надані КРУ в Харківській області лише 13.05.2011 року

У зв'язку з відсутністю лікарняних листів щодо продовження перебування на лікарняному ОСОБА_1, відповідачем складено акти про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 від 19.04.2011 № 1, 20.04.2011 №2, 21.04.2011 №3, з яких вбачається, що ОСОБА_1 19.04.2011 р., 20.04.2011 р., 21.04.2011р. відповідно була відсутня на робочому місці.

Відповідно до довідки №09-22/8190 від 28.07.2011 року, виданої в.о. начальника КРУ в Харківській області, ОСОБА_1 безперервно перебувала на лікарняному і була відсутня на роботі з 20 грудня 2010 року по 28 квітня 2011 року, що також підтверджується лікарняними листами наявними в матеріалах справи.

З огляду на наведене, судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що ОСОБА_1 в період з 20.12.2011 року по 28.04.2011 року не з'являлась на роботу через безперервне знаходження на лікарняному упродовж зазначеного часу, тобто була відсутня на роботі більш ніж чотири місяці підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

А отже, враховуючи наявність двох складових диспозиції п.5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд приходить до висновку, що відповідач правильно застосував згадану норму як підставу звільнення з роботи ОСОБА_1

Також, суд звертає увагу на те, що чотирьох місячне обмеження не застосовується у випадку з робітниками, які втратили працездатність у звязку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням за ними місце роботи (посада) зберігається до поновлення працездатності або встановлення інвалідності

З довідки, виданої головою МСЕК за формою №167/о, затвердженої наказом МОЗ України 19.05.2003 року №224, вбачається, що ОСОБА_1 20.04.2011 року оглядалась обласною МСЕК №2 і за результатами не визнана інвалідом, їй рекомендовано продовження лікарняного листа.

Інших документів щодо втрати працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, позивачем на вимогу суду під час розгляду справи надано не було.

Крім того, суд також зазначає, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, зокрема: звільнення службових осіб митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами, що визначено у п.7 ч. 1 ст. 43-1 КЗпП України .

Тобто, якщо йдеться про встановлені ст. 43-1 КЗпП України випадки, то застосування правил ст. 43 КЗпП України про необхідність попередньої згоди профспілкового органу підприємства (установи, організації) на розірвання трудового договору не потрібне.

А отже, враховуючи положення п. 7 ч.1 ст. 43-1 КЗпП України, суд зазначає, що КРУ в Харківській області міг провести звільнення позивачки з власної ініціативи без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Суд не погоджується з посиланнями представника позивача про порушення відповідачем процедури звільнення позивача через не проведення службового розслідування для встановлення факту відсутності позивача на роботі через знаходження на лікарняному і вважає їх безпідставними, оскільки відповідач був обізнаний про факт знаходження позивача на лікарняному з 20.12.2010 року з лікарняних листів наданих самою позивачкою, а в судовому засіданні позивачка сама не заперечувала, що лікарняні листи щодо її непрацездатності з 19.04.2011 року вона надала КРУ в Харківській області лише 13.05.2011 року. Крім того, ані Кодексом законів про працю, ані іншими нормами діючого законодавства не передбачено обов'язку роботодавця проводити службове розслідування із зазначених питань.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд знаходить позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Контрольно - ревізійного управління в Харківській області, третьої особи на стороні відповідача начальника контрольно-ревізійного управління в Харківській області ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - відмовити в повному обсязі. < Текст > < Сума задоволення > < Текст >

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 8 серпня 2011 року.

Суддя (підпис)< Список > ОСОБА_7

З оригіналом згідно. Оригінал знаходиться в матеріалах справи. Постанова не набрала законної сили.< Список >

Суддя М.О. Лук'яненко секретар Чупікова О.С.< Список >