Справа № 813/5755/15
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Справа № 876/10664/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Дутки І.С.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року у справі за поданням Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська тютюнова фабрика» про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Львівській області звернулося до суду з поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська тютюнова фабрика» про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року в задоволенні подання відмовлено.

Дане судове рішення оскаржене в апеляційному порядку позивачем, який просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не враховані доводи податкового органу про недопущення відповідачем посадових осіб органів доходів і зборів до проведення огляду територій та виробничих, складських, торговельних приміщень, здійснення контрольних аналізів, а також відмову представником відповідача розписатися в посвідченнях на право проведення перевірки. Дані обставини є передбаченими законом підставами для звернення позивача з поданням про зупинення видаткових операцій підприємства на його рахунках.

Вислухавши суддю-доповідача, представників апелянта, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, представників відповідача, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДФС у Львівській області було видано наказ від 29.09.2015 року № 618 «Про проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТзОВ «Львівська тютюнова фабрика» щодо дотримання законодавства з питань державної митної справи за період з 01.01.2013 року по 01.09.2015 року.

Копію цього наказу було вручено 29.09.2015 року адвокату відповідача ОСОБА_4, про що свідчить його особистий підпис на примірнику наказу.

Із матеріалів справи також вбачається, що особа, яка представляє інтереси відповідача, відмовилася розписатись у посвідченнях на право проведення перевірки №№53, 54, 55, 56, 57 від 29.09.2015 року, що зафіксовано в акті про відмову в допуску до проведення перевірки стану дотримання ТзОВ «Львівська тютюнова фабрика» законодавства України з питань митної справи від 29.09.2015 року №7/22-05.

Крім того, позивачем 06.10.2015 року за № 4745/10/13-01-22-05-15 та № 4746/10/13-01-22-05-15 на імя керівника ТзОВ «Львівська тютюнова фабрика» були оформлені запити про надання доступу для здійснення огляду виробничих, складських, торговельних приміщень відповідача та про здійснення контрольного аналізу сировини, матеріалів і готової продукції, а також контрольного запуску у виробництво сировини та матеріалів, що використовувались у виробництві готової продукції (підакцизних товарів), виготовлених із сировини, що була ввезена на митну територію України із звільненням від оподаткування акцизним податком за участю посадових осіб Головного управління ДФС у Львівській області, уповноважених на право проведення перевірки підприємства.

Проте, ці запити вручені керівнику підприємства не були, у звязку із відсутністю останнього, про що складено відповідний акт від 07.10.2015 року № 19/22-05.

Окрім того, на підприємстві позивачем з 28.08.2015 року було розпочато планову перевірку за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року за планом на 2015 рік та згідно наказу № 570 від 17.08.2015 року.

Відповідно до наказу № 637 від 16.09.2015 року позивачем було додатково залучено до складу перевіряючих під час проведення планової перевірки відповідача, з метою перевірки митних платежів - ГДРІ відділу спеціальних перевірок Управління перевірок з окремих питань податкового та митного аудиту ДФС України ОСОБА_5 й начальника відділу контролю за виробництвом та обігом підакцизного податку ОСОБА_6 - з 16.09.2015 року по 24.09.2015 року.

Згідно наказу №654 від 24.09.2015 року позивачем було продовжено проведення планової перевірки терміном на 10 робочих днів - до 09.10.2015 року.

Статтею 346 Митного кодексу України визначено підстави та порядок проведення органами доходів і зборів документальних виїзних перевірок.

Документальні виїзні перевірки проводяться за наказом відповідного органу доходів і зборів з урахуванням обставин і підстав, установлених цим Кодексом.

Документальною плановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка передбачена в плані-графіку органу доходів і зборів та проводиться за місцезнаходженням підприємства, що перевіряється. У разі відсутності на підприємстві належних умов для роботи посадових осіб органу доходів і зборів перевірка такого підприємства, за згодою його керівника, може проводитися у приміщенні органу доходів і зборів.

Проведення документальних планових виїзних перевірок здійснюється органами доходів і зборів на підставі квартальних планів, які формуються ними самостійно, виходячи з результатів аналізу зовнішньоекономічних операцій підприємств із застосуванням системи управління ризиками. Порядок планування органами доходів і зборів виїзних перевірок визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Документальна планова виїзна перевірка одного й того самого підприємства може проводитися не частіше одного разу на 12 місяців, а підприємства, яке отримало статус уповноваженого економічного оператора, - не частіше одного разу на 30 місяців.

У разі планування митними та іншими контролюючими органами проведення планової виїзної перевірки одного й того самого підприємства така перевірка проводиться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення планових виїзних перевірок центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, визначається Кабінетом Міністрів України.

Право на проведення документальної планової перевірки підприємства надається лише за умови, що керівнику цього підприємства або уповноваженій ним особі не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Документальною позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка підприємства, яка не передбачена планами роботи органу доходів і зборів і може проводитися за наявності хоча б однієї з таких обставин:

1) центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку контролю здійснено перевірку матеріалів документальної перевірки, проведеної органом доходів і зборів, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне зясування під час перевірки питань, що повинні бути зясовані під час перевірки для винесення обєктивного висновку щодо дотримання підприємством вимог законодавства з питань державної митної справи. Проведення такої позапланової документальної виїзної перевірки може ініціюватися центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, тільки за умови, що стосовно посадових осіб органу доходів і зборів, які проводили таку перевірку, розпочато службове розслідування або кримінальне провадження. У такому разі центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, визначає орган доходів і зборів, що проводитиме таку перевірку;

2) виявлено факти або отримано документальну інформацію, які свідчать про порушення підприємством вимог законодавства з питань державної митної справи, якщо підприємство не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня отримання такого запиту;

3) підприємством не подано в установлений строк митну декларацію;

4) розпочато процедуру припинення підприємства (крім перетворення), порушено провадження у справі про визнання підприємства банкрутом;

5) підприємством подано в установленому порядку органу доходів і зборів заперечення до акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки чи скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення і зазначаються обставини, які не були досліджені під час перевірки та обєктивний розгляд яких неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 ч. 1 ст. 347 Митного кодексу України, посадовим особам органів доходів і зборів під час проведення документальної виїзної перевірки для зясування питань, повязаних з перевіркою, надається право: проводити огляд виробничих, складських, торговельних та інших приміщень підприємства, що перевіряється, з відображенням результатів такого огляду у відповідному акті; проводити у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, контрольні аналізи сировини, матеріалів і готової продукції, контрольні запуски у виробництво сировини та матеріалів, які перебували або перебувають під митним контролем чи використовувалися підприємством, що перевіряється, у виробництві готової продукції, виготовленої із сировини та матеріалів, поміщених у відповідний митний режим, або призначати проведення зазначених дій уповноваженими експертами; призначати проведення уповноваженими експертами контрольних обмірів обсягів будівельних, монтажних, ремонтних та інших робіт; у разі недопущення посадових осіб органів доходів і зборів до проведення огляду територій та виробничих, складських, торговельних чи інших приміщень, здійснення контрольних аналізів, визначених у цій статті, звертатися до суду із поданням про зупинення видаткових операцій підприємства на рахунках такого підприємства шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності такого підприємства, що знаходяться у банку (крім операцій з видачі заробітної плати, сплати митних платежів та інших податків і зборів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а також визначених контролюючим органом грошових зобовязань підприємства).

При цьому, слід зважити, що зазначене право надається лише під час проведення документальної виїзної перевірки для зясування питань, повязаних з перевіркою, а оскільки в даному випадку позапланова перевірка фактично ще не розпочалась, то звернення контролюючого органу до суду із поданням про зупинення видаткових операцій підприємства на його рахунках є передчасним.

Згідно ст. 349 Митного кодексу України, посадові особи органу доходів і зборів мають право приступити до проведення документальної (планової чи позапланової) виїзної перевірки декларанта чи зустрічної звірки на підприємстві за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови предявлення керівнику відповідного підприємства або уповноваженій ним особі під розписку посвідчення на право проведення перевірки, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу доходів і зборів, мета проведення перевірки, вид (планова чи позапланова) та підстави її проведення, дати початку та закінчення перевірки, посади, спеціальні звання та прізвища посадових осіб органу доходів і зборів, які проводитимуть перевірку, предявлення службових посвідчень зазначених осіб, а також надання копії наказу органу доходів і зборів про проведення перевірки.

Посвідчення на право проведення перевірки є дійсним за умови наявності підпису керівника органу доходів і зборів, скріпленого печаткою органу доходів і зборів.

Ненадання керівнику підприємства або уповноваженій ним особі копії наказу органу доходів і зборів про проведення перевірки, непредявлення службових посвідчень посадових осіб органу доходів і зборів, які проводитимуть перевірку, та посвідчення на право проведення перевірки або їх надання (предявлення) з порушенням вимог, установлених частинами першою і другою цієї статті, є підставою для недопуску посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки.

Недопущення посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки з інших підстав, ніж ті, що визначені у частині третій цієї статті, не дозволяється.

При предявленні посвідчення на право проведення перевірки керівник підприємства або уповноважена ним особа розписується у посвідченні із зазначенням свого прізвища, імя, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови керівника підприємства або уповноваженої ним особи розписатися в посвідченні на право проведення перевірки посадовими особами органу доходів і зборів складається акт, який засвідчує факт відмови. Акт про відмову від підпису в посвідченні на право проведення перевірки є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови керівника підприємства або уповноваженої ним особи у допуску посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки складається акт.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем не складався акт про відмову від підпису в посвідченні на право проведення перевірки, що передбачено ч. 6 ст.349 Митного кодексу України.

Оцінюючи на відповідність закону акт про відмову в допуску до проведення перевірки, суд попередньої інстанції обґрунтовано вказав, що в цьому акті не зазначено жодних відомостей про відмову від підпису в посвідченнях на перевірку, із акта неможливо встановити, чи розписався керівник підприємства у посвідченнях на перевірку, чи допустив посадових осіб органу доходів і зборів до перевірки і що у даному випадку за своїм змістом акт про відмову в допуску до проведення перевірки не засвідчує відмову від підпису в посвідченнях та не відповідає формі акту про відмову в допуску до проведення перевірки, оскільки в ньому відсутня інформація про відмову в допуску до перевірки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за відсутності акта про відмову від підпису в посвідченнях, твердження про початок перевірки за ч. 6 ст. 349 Митного кодексу України є безпідставним.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактично не підтверджено предявлення посадовими осами органу доходів і зборів, які проводитимуть перевірку, своїх службових посвідчень і надання підприємству копії наказу органу доходів і зборів про проведення перевірки, що є умовою допуску до перевірки. При цьому окружним судом надано правильну оцінку посвідченням на право проведення виїзної перевірки №№ 53, 54, 55, 56, 57 від 29.09.2015 року, в яких графа «предявлено службове посвідчення та посвідчення на право проведення документальної планової виїзної перевірки від __ № __» не заповнена.

На підтвердження права проведення огляду приміщень і контрольного аналізу позивач надав два листи-запити, в яких просить керівника підприємства надати доступ до огляду приміщень і здійснити контрольний запуск у виробництво сировини та матеріалів.

Суд першої інстанції правильно вказав в оспорюваному рішенні, що в частині проведення контрольного аналізу позивачем не було дотримано п. 5 ч. 1 ст. 347 Митного кодексу України і Порядку проведення контрольного аналізу сировини, матеріалів і продуктів переробки, контрольного запуску у виробництво сировини та матеріалів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 429 у звязку з відсутністю наказу на призначення контрольного аналізу та/або контрольного запуску (такий не вручався і не надсилався підприємству, враховуючи, що таку можливість надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення законодавцем передбачено).

В силу ст. 343 Митного кодексу України огляд територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на органи доходів і зборів (крім житла громадян), може здійснюватися посадовими особами органу доходів і зборів за письмовим рішенням керівника цього органу або особи, яка виконує його обовязки.

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду попередньої інстанції, що в даному випадку позивачем дієвих заходів не було вжито для вручення відповідачу свого листа/запиту про проведення огляду, окрім як усного повідомлення про наявність такого начальника охорони підприємства, а також не було надано представниками позивача жодних пояснень в з приводу того, чому не надсилався запит поштовою кореспонденцією та з яких підстав рішення керівника про такий захід не було оформлено.

Суд першої інстанції також дав правильну оцінку посиланням позивача на вручення наказу про проведення перевірки адвокату підприємства ОСОБА_4, який після предявлення йому копії наказу відмовив в допуску до проведення перевірки та не підписав посвідчень на право проведення перевірки.

У справі відсутні докази того, що вказана особа є уповноваженим представником підприємства.

Отже, копію наказу про проведення перевірки вручено особі, яка не є уповноваженим представником ТзОВ «Львівська тютюнова фабрика», його посадовою особою на отримання таких документів, а лише здійснює представницькі функції, тому слід вважати, що фактично платнику податків не предявлено встановлених ст. 349 Митного кодексу України документів, які у подальшому дають контролюючому органу право на проведення перевірки та звернення із поданням.

Окрім того, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що ТОВ «Львівська тютюнова фабрика», вважаючи протиправним наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 29.09.2015 року № 618 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Львівська тютюнова фабрика», звернулося з відповідним позовом до суду і ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01.10.2015 року було відкрито провадження в адміністративній справі № 813/5659/15 за цим позовом.

З огляду на те, що наказ на проведення перевірки є спірним й оскаржується у судовому порядку, застосування обмежень розрахункових операцій не може застосовуватись до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не відповідають законодавству України та не можуть бути підставою для її задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року у справі № 813/5755/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

ОСОБА_7

Повний текст виготовлено 07.12.2015