Справа № 2а-1970/1666/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року м. Київ К/9991/69053/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Вербицької О.В., Олендера І.Я.,
при секретарі: Корецькому І.О.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (правонаступник Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби)

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.08.2011

та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2012

у справі № 2а-1970/1666/11 Тернопільського окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Елітар»

до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції (ОДПІ)

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.08.2011 позов задоволено частково: визнано неправомірними та скасовано податкові повідомлення - рішення від 03.06.2011: № - у частині донарахування податку на додану вартість в сумі 335648,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 83912,00 грн.; № - у частині донарахування податку на прибуток в сумі 227696,75 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 57127,75 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2012 постанову суду першої інстанції скасовано у частині задоволення позову про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.06.2011 № у частині донарахування податку на прибуток в сумі 227696,75 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 57127,75 грн.; податкове повідомлення - рішення від 03.06.2011 № визнано неправомірним та скасовано на суму 195685,75 грн.; в іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Тернопільська ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Відповідно до частини 2 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача грошового зобов'язання із податку на прибуток, податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 18.05.2011 № 2645/23-420/32549968. Згідно з цим актом підприємство порушило норми підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, пункту 5.9 ст.5, підпункту 8.2.1 пункту 8.2, підпункту 8.4.5 пункту 8.4 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (Закон № 334/94-ВР): 1) занижено валові витрати на загальну суму 200317,00 грн. у рядку 04.11 податкової декларації за ІІІ квартал 2009 року та завищено на загальну суму 1111100,00 грн. у податковому обліку за ІІІ квартал 2009 року - ІV квартал 2010 року (в тому числі: на 983056,00 грн. - за нікчемним правочином з поставки від ТОВ «ТД «Професіонал» товарно-матеріальних цінностей; на 128045,00 грн. - завищення убутку балансової вартості запасів); 2) завищено амортизаційні відрахування на загальну суму 55549,00 грн. у податковому обліку за ІІІ квартал 2009 року - ІV квартал 2010 року у зв'язку з нарахуванням амортизації за ставкою, встановленою для основних фондів Ш групи, на вартість поліпшення (добудови) орендованих основних засобів - офісно-складського та виробничого приміщень, які були виведені з експлуатації на період реконструкції. Крім того, згідно з актом перевірки, ТОВ «Елітар» порушено норми підпунктів 7.4.1. 7.4.2, 7.4.5 пункту 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР): завищено податковий кредит на загальну суму 386398,00 грн. у податковому обліку за липень 2009 року - липень 2010 року, вересень - грудень 2010 року, в тому числі: 1) на 50750,00 грн. - у зв'язку з включенням цієї суми ПДВ, сплаченої в ціні легкового автомобіля марки «Nissan X-Trail», 2) на 139034.00 грн. - за безтоварними операціями з поставки послуг від ТОВ «ТД «Професіонал»; 3) на 196611,00 грн. - за безтоварними операціями з поставки товарно-матеріальних цінностей (будівельні матеріали, вузли, електрообладнання тощо) від ТОВ «ТД «Професіонал». У результаті вказаних порушень позивач занизив податкові зобов'язання з податку на прибуток за IV квартал 2009 року - IV квартал 2010 року на загальну суму 282906,00 грн. (з врахуванням завищення податкових зобов'язань за ІІІ квартал 2009 року на 41322,00 грн.) та податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 386398,00 грн. за липень 2009 року - липень 2010 року, вересень - грудень 2010 року.

За наслідками перевірки контролюючий орган стосовно позивача прийняв податкові повідомлення-рішення від 03.06.2011: № - про збільшення грошового зобов'язання із податку на додану вартість у сумі 386398,00 грн. за основним платежем та 96599,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи); № - про збільшення грошового зобов'язання із податку на прибуток у сумі 241584,00 грн. за основним платежем та 60396,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

У судовому процесі встановлено, що за наслідками господарських операцій з поставки від ТОВ «ТД «Професіонал» товарно-матеріальних цінностей (будівельні матеріали) за договором від 01.01.2009 та послуг з виконання будівельних робіт (реконструкція з добудовою орендованих позивачем у ПП «Еккер» виробничо-складських приміщень, розташованих за адресою: Тернопільський район, с. Біла, вул. Бродівсько-Бічна, 8а) позивач отримав від ТОВ «ТД «Професіонал» видаткові та податкові накладні, учасники господарських операцій підписали акти приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в), на підставі яких позивач збільшив суми валових витрат та податкового кредиту в податкових деклараціях з податку на прибуток та з податку на додану вартість відповідно.

Згідно з пунктом 5.1 ст.5 Закону № 334/94-ВР (втратив чинність з 1 квітня 2011 року, за винятком деяких статей, у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 цієї ж статті встановлено, що до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті (підпункт 5.2.1 пункту 5.2 цієї статті).

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (підпункт 5.3.9 пункту 5.3 цієї ж статті).

Абзацами першим, другим підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, чинним до 1 січня 2011 року, встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР) (абзац перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті).

При цьому законодавцем, безумовно, презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення валових витрат та на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Заперечуючи проти позову та доводячи правомірність зменшення у податковому обліку позивача сум валових витрат і податкового кредиту, задекларованих на підставі видаткових накладних, актів приймання виконаних будівельних робіт, податкових накладних, виписаних ТОВ «ТД «Професіонал», ОДПІ посилається на відсутність реального характеру поставок між позивачем та цим постачальником. В обґрунтування цього доводу ОДПІ посилається на такі ознаки фіктивності контрагентів ТОВ «ТД «Професіонал» за операціями з поставки товарів ПП «АМТ», ТОВ «Вадерстад», ТОВ «Фагон», ТОВ «Сайдлер», ТОВ «Укрпромсервіс», як відсутність у цих юридичних осіб основних фондів, трудових ресурсів, необхідних для здійснення підприємницької діяльності; їх відсутність за місцезнаходженням); а також на відсутність дозволу на проведення будівельних робіт за господарською операцією з поставки підрядних послуг.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій на підставі оцінки приєднаних до справи доказів, а саме: копій рахунків-фактур, видаткових та податкових накладних, подорожніх листів вантажного автомобіля, актів приймання виконаних будівельних робіт (типова форма КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт (та витрат) (типова форм КБ-3), платіжних доручень, - встановили факт поставки позивачу від ТОВ «ТД «Професіонал» товарно-матеріальних цінностей (будівельні матеріали, вузли, електрообладнання тощо) та послуг з виконання будівельних робіт і відповідно до встановлених обставин зробили юридично правильний висновок про правомірне декларування позивачем за наслідками господарських операцій з цим суб'єктом підприємницької діяльності сум валових витрат і податкового кредиту. Оцінка цих доказів судом відповідає вимогам норм ст. 86 КАС України. З врахуванням вище зазначених доказів висновок суду, що сама по собі відсутність дозвільних документів на здійснення будівельних робіт не є безспірним доказом відсутності поставки та не нівелює значення первинних документів, якими опосередковано операції з поставки послуг з виконання таких робіт, є правильним.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо юридичної оцінки податкових повідомлень-рішень, які є предметом спору, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Є.А. Усенко

Судді О.В. Вербицька

І.Я. Олендер