Справа № 809/2517/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року Справа № 876/8700/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року у справі №809/2517/15 за позовом ОСОБА_3 соціального захисту населення Долинської районної адміністрації до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

26.06.2015р. ОСОБА_3 соціального захисту населення Долинської районної державної адміністрації (далі - ОСОБА_3) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, просило стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 15 556,41грн., як незаконно отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченій сімї.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.07.2015р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.07.2015р., а позовну заяву залишити без розгляду. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що як вбачається з матеріалів справи перевірку надання відповідачем правильності та повноти інформації проведено 17.10.2010р., про що складено відповідний акт. Вказана дата є днем виникнення підстав, що дають право позивачу на предявлення передбачених законом вимог. Однак позов подано поза межами строку позовної давності, визначено ч.2 ст.99 КАС України, а судом першої інстанції всупереч вимогам ст.100 КАС України цей адміністративний позов не залишений без розгляду. Окрім того, суд першої інстанції неповно зясував обставини справи і передчасно зробив висновок про наявність в сімї відповідача двох автомобілів. Автомобіль ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 у 2009 році за попередньою домовленістю проданий ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Видано довіреність, на підставі якої вказані особи були уповноважені розпорядитись автомобілем на власний розсуд і яка діяла до 24.10.2014р., після чого цей автомобіль з обліку в органах МРЕВ ДАІ знятий і за відповідачем не числиться. Будь-який умисел на подання інформації чи приховання відомостей, що вплинули на встановлення права на державну соціальну допомогу відсутній, оскільки відповідач твердо переконана в тому, що автомобіль ВАЗ 21063 з 2009 року не є її власністю. Позивачем не встановлено факт умисного приховання чи подання недостовірних даних про доходи та майновий стан, відсутній будь-який аргументований розрахунок, згідно якого вбачався обсяг надміру виплачених коштів, відсутнє рішення про припинення виплати допомоги, не встановлено строки повернення вказаної суми з урахуванням майнового стану відповідача, не проведено врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди. Таким чином, судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.09.2011р. ОСОБА_2 звернулась в ОСОБА_3 із заявою щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сімї.

Згідно поданих документів позивачу призначено вказану допомогу з 01.11.2011р. по 30.04.2012р.

ОСОБА_2 поновляла документи в органах соціального захисту населення 11.05.2012р., 15.11.2012р., 18.05.2013р., 19.11.2013р. та 12.05.2014р.

17.10.2014р. державними соціальними інспекторами управління соціального захисту населення проведено перевірку правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення соціальної допомоги, та встановлено, що при подачі документів позивач не вказала про те, що у її власності є два транспортних засоби, внаслідок чого було надміру перераховано та виплачено 15 556,41 грн., що підтверджується Актом від 17.10.2014р. та Розпорядженням від 30.11.2014р. (а.с.16,19).

ОСОБА_3 від 01.12.2014р. позивача повідомлено про необхідність зявитись в ОСОБА_3 до 10.12.2014р. і вирішити питання повернення надміру перерахованої (виплаченої) суми державної соціальної допомоги малозабезпеченій сімї добровільно та термінів її повернення (а.с.18).

Враховуючи, що вищевказана допомога в добровільному порядку відповідачем не повернута, ОСОБА_3 звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 01.06.2000р. № 1768-III в редакції чинній на момент проведення перевірки (далі - Закон №1768-III) державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї; малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї; середньомісячний сукупний доход сім'ї - обчислений у середньому за місяць доход усіх членів сім'ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», визначено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (далі - Порядок №250) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.2 Порядку №250 державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси порушено, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до ч.4 ст. 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

На підставі аналізу пунктів 1-4 ч.4 ст.50 КАС України, колегія суддів приходить до переконання, що громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 22.09.2015р. у справі №811/3781/14, яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

При цьому, у вказаному рішенні колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначено: «Логічний спосіб тлумачення частини четвертої статті 50 КАС дозволяє колегії суддів дійти висновку, що і пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту пункту 5 частини четвертої статті 50 КАС по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обов'язків та можливої дискреційної поведінки».

Водночас, відповідно до ст.177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Аналіз норм чинного законодавства та матеріалів справи дає можливість колегії суддів прийти до переконання, що у випадку, що розглядається, позов заявлений про стягнення грошових коштів, що стали власністю ОСОБА_2, а відтак такий спір є не публічно-правовим, а приватно-правовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Спір у справі, що розглядається, не є адміністративним, оскільки вимоги позивача не підпадають під дію ч. 4 ст. 50 КАС України, що є наслідком скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Колегія суддів в силу приписів ч.2 ст.157 КАС України розяснює позивачу, що даний спір належить вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 41, 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року у справі №809/2517/15 скасувати та провадження у справі за позовом ОСОБА_3 соціального захисту населення Долинської районної адміністрації до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрити

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_1

Повний текст Ухвали виготовлено 09.12.2015р.