Справа № К/9991/11167/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/11167/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2011 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до відділу держаної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Алакор Інновейшн» про визнання дій щодо стягнення виконавчого збору протиправними,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року позивач звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що відповідачем у порушення вимог статті 47 Закону України «Про іпотеку» утримано виконавчий збір з суми, що надійшла від продажу предмету іпотеки. Зазначав, що виконавчий збір може бути стягнутий з вартості реалізованого предмета іпотеки виключно у випадку, якщо сума одержана від реалізації предмета іпотеки покриває вимоги стягувача, а не з суми отриманої від реалізації майна, недостатньої для задоволення вимог стягувача (іпотекодержателя).

Позивач просив суд визнати протиправними дії відділу держаної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо стягнення виконавчого збору у сумі 368 259,14 грн. з суми від реалізації предмета іпотеки у межах виконавчого провадження ВП №16431336, зобов'язати вчинити дії щодо повернення грошових коштів, що були утримані як виконавчий збір.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив суд скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Алакор Інновейшн» та закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено договір іпотеки земельної ділянки №558/08, за умовами якого в іпотеку банку передано земельну ділянку, загальною площею 5,3458 га з цільовим призначенням «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств, їх під'їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель і інших споруд», кадастровий номер: :06:027:0020, що розташована на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області.

23 листопада 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис №7412, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості в сумі 4 289 873,59 грн.

07 грудня 2009 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №16431336 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 23 листопада 2009 року №7412 про стягнення боргу з товариства з обмеженою відповідальністю «Алакор Інновейшн» в сумі 4 289 873,59 грн. на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк».

У процесі виконавчого провадження стягнуто земельну ділянку шляхом її реалізації на прилюдних торгах 06 серпня 2010 року, переможцем яких стало публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», запропонувавши ціну за лот 3 796 486 грн.

Після торгів позивачем перераховано 3 682 591,42 грн. на рахунок відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області як оплату за земельну ділянку; 845,10 грн. на рахунок приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» як додаткову суму винагороди за послуги з реалізації предмета іпотеки, а також 113 049,48 грн. (попередньо внесений гарантійний внесок) залишено в якості винагороди в рахунок оплати наданих послуг з реалізації предмета іпотеки.

Листом від 16 вересня 2010 року відділ державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області повідомив позивача (стягувача), що кошти у сумі 368 259,14 грн. перераховані до Державного бюджету України як виконавчий збір на підставі вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач правомірно стягнув виконавчий збір з вартості реалізованого предмету іпотеки, стаття 47 Закону України «Про іпотеку» не визначає послідовність дій державного виконавця, а визначає порядок перерахунку коштів спеціалізованою організацією, яка проводить торги.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом. У разі коли стягнутої з боржника суми недостатньо для повного задоволення вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно від стягнутої суми.

Згідно з частиною першою статті 43 Закону України «Про виконавче провадження» з грошової суми (в тому числі одержаної від реалізації майна боржника), яка стягнута державним виконавцем з боржника, в першу чергу повертається авансовий внесок сторін та інших осіб на проведення виконавчих дій, в другу чергу компенсуються витрати Державної виконавчої служби на здійснення виконавчих дій, не покриті авансовим внеском сторін та інших осіб, у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір. Виконавчий збір стягується пропорційно фактично задоволеним вимогам стягувача.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено стягнення з боржника виконавчого збору та не передбачено виключення з цього правила при зверненні стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, фактичний розмір виконавчого збору за наслідками вчинення виконавчих дій визначається в залежності від стягнутої суми боргу (фактичного задоволення вимог стягувача).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області переможцем прилюдних торгів (позивачем) були перераховані кошти в сумі 3 682 591,42 грн., з яких на користь держави було перераховано суму 368 259,14 грн. виконавчого збору. Тобто виконавчий збір був стягнутий у розмірі 10 відсотків від суми, фактично стягнутої в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом.

Доводи касаційної скарги відносно того, що виконавчий збір може бути стягнутий виключно у випадку задоволення вимог стягувача у повному розмірі не ґрунтується на законі.

Неприйнятними є посилання позивача на те, що при розподілі сум, стягнутих від реалізації предмета іпотеки, слід керуватися нормами Закону України «Про іпотеку», зокрема статтею 47 Закону, яка визначає черговість розподілу коштів, перерахованих покупцем за придбаний предмет іпотеки, оскільки у спірних відносинах підлягає застосуванню Закон України «Про виконавче провадження».

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та ухвалення нового рішення не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/