Справа № 208/5005/15-а
Суддя: Ричка С. О.
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/5005/15-а
№ провадження 2-а/208/151/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області,

у складі судді: Рички С.О.,

при секретарі: Щербацевич Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора першого взводу роти дорожньо-патрульної служби ДАІ м. Харкова, ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із адміністративним позовом до інспектора першого взводу роти дорожньо-патрульної служби ДАІ м. Харкова, ОСОБА_2, в якому просить визнати незаконною та скасувати ОСОБА_3 ПС2 № 231497 від 27 червня 2015 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 т.122 КУпАП в розмірі 300,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_3 інспектора першого взводу роти ДПС ДАІ м. Харькова ОСОБА_2 від 27 червня 2015 року серії ПС2 № 231497 на нього, ОСОБА_1, накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 300 (триста) гривень. Згідно зазначеної постанови позивач, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Вольво ХС 20», державний номерний знак НОМЕР_1, 27 червня 2015 року о 07 годині 34 хвилин, рухався по вул. Полтавський шлях у м. Харків зі швидкістю 83 км/год., при обмеженій швидкості в населеному пункті 60 км/год., чим порушив п. п. 12.4 ПДР. Швидкість вимірювалась приладом «Трукам». Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові в справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності, не відповідають дійсності. Позивач зазначив, що він дійсно 27 червня 2015 року о 07 годині 34 хвилин рухався на автомобілі «Вольво ХС 20», державний номерний знак НОМЕР_2, по вул. Полтавський шлях у м. Харків, але порушень правил дорожнього руху не допускав. Його автомобіль рухався в потоці інших транспортних засобів, які випереджали його, однак, чомусь, саме його транспортний засіб був зупинений працівниками ДАІ і йому було повідомлено, що він перевищив встановлену швидкість руху на 23 км/годину. Старшина міліції ОСОБА_2 показав йому радар «Трукам», на якому були вказані, як пояснив працівник ДАІ, швидкість руху його автомобіля 83 км/годину, але ані часу вчинення правопорушення, ані будь-яких інших даних, які могли б свідчити про перевищення швидкості саме автомобілем позивача, на приладі «Трукам» не було. На позивача одразу був складений протокол про адміністративне правопорушення і винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення. Як при складанні протоколу, так і при винесенні постанови, позивач не погоджувався з інкримінованим йому правопорушенням. Пояснював працівникам ДАІ, що його автомобіль знаходиться в технічно-справному стані, всі прилади, у тому числі і спідометр працюють точно та без збоїв і він постійно контролює швидкість руху свого автомобіля. Рухався він в групі інших транспортних засобів по автошляху з допустимою на даній дільниці дороги швидкістю. Деякі транспортні засоби випереджували його, тому швидкість, зафіксована радаром, на який інспектор ДАІ відмовився надати документи, не може бути швидкістю його транспортного засобу. Позивач зазначив, що він добре знає правила дорожнього руху і завжди їх дотримується. Однак, ані усні ані письмові пояснення позивача, зазначені в протоколі, працівниками ДАІ не були прийняті до уваги. Фотофіксації щодо фіксування правопорушення автомобілем позивача, працівниками ДАІ зроблено не було, свідків з боку працівників ДАІ також не було, тобто, ніяких доказів порушення позивачем ПДР України, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та постанови по справі, складених власноручно інспектором ДАІ, відповідачем не надано, що може свідчити про необґрунтованість і безпідставність висновків працівників ДАІ. Позивач вважає, що показання, зафіксовані приладом «Трукам» не можуть бути доказами того, що правопорушення вчинив саме він, так як невідомо, з якого саме автомобіля була знята зафіксована радаром швидкість руху, а інших доказів вчинення правопорушення саме позивачем працівниками ДАІ не надані. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, позивач просив працівників ДАІ, щоб вони зафіксували у протоколі пояснення осіб, які знаходились у нього в автомобілі, та були безпосередніми свідками обстановки, яка склалась на дорозі, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Але працівники ДАІ відмовили свідкам у підписанні протоколу, у зв'язку з чим позивач був вимушений, власноруч, написати про наявність свідків у протоколі. Багаточисленні порушення чинного законодавства працівником ДАІ, призвели до притягнення позивача - невинуватої особи до адміністративної відповідальності, тому він вимушений звертатись до суду за захистом свої прав.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У зв'язку з тим, що до даної категорії справ ст. 171-2 КАС України встановлено скорочений п'ятиденний порядок розгляду, а відповідач в судове засідання не з'явився, не надавши доказів поважності причини неявки в судове засідання. Розгляд справи проведено у відсутність сторін.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд, оцінюючи відповідно до ст. 159 КАС України, всебічно, повно, обєктивно досліджені судом докази, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених у судовому засіданні таких фактичних даних.

Суд, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України, фізична особа має право оскаржити до суду дії, рішення субєкту владних повноважень про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд, при вирішенні справ керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України.

Відповідно до положень ч.1 п.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ), який набрав чинності з 01.09.2005 року, компетенція адміністративних судів поширюється на: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, (нормативно правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 18 КАСУ місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 288 КУпАП зі змінами та доповненнями від 24.09.2008 року, які набрали чинності з 18.11.2008 року, постанову іншого органу (посадової особи) - про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі), або у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (КАСУ) з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 24 ОСОБА_3 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також, про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Зокрема, у постанові потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення врегульований ст.ст. 276-282 КУпАП, а вимоги до протоколу викладені у ст.ст. 283-286 КУпАП.

Як встановлено судом, постанова у відношенні позивача була ухвалена 27 червня 2015 року за правопорушення, нібито вчинене ним. Як стверджує позивач він не порушував правила дорожнього руху, оскільки 27 червня 2015 року о 07 годині 34 хвилин, рухався по вул. Полтавський шлях у м. Харків зі швидкістю встановленою в населеному пункті, керувався ПДР України, рухався у колоні автомобілів, які їхали з більшою швидкістю ніж позивач, але чомусь саме його з череди автомобілів було зупинено відповідачем та позивачу були надані для огляду показання, зафіксовані приладом «Трукам», але чиї це були показники встановити було неможливо. Крім того, працівником ДАІ в якості у відповідності до ст. 251 КУпАП не були зупинені, опитані та внесені до протоколу свідки цієї події. Також, незважаючи на клопотання позивача, не були опитані та внесені до протоколу свідки, які находились в його автомобіля в якості пасажирів.

Крім того, позивач зазначив, що під час складання постанови про адміністративне правопорушення він був позбавлений права знайомитись з матеріалами справи, подавати докази, заявляти клопотання, користуватись правовою допомогою, що є суттєвим порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві, обов'язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, обовязок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень, щодо доказування правомірності свого рішення, покладається на відповідача.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом…, а також виявлення причин і умов, що сприяють здійсненню адміністративних правопорушень.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а почате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП: "Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення ст. 282 КУпАП відповідачем не було встановлено причини та умови, що сприяють вчиненню правопорушення, не прийнято до уваги вимоги абз. 4 п.3, пп.32, п.4 Положення про Державну автомобільну інспекцію (постанова КМУ від 14.04.97р. №341), відповідно до яких Державтоінспекція є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху. Основним з завдань ДАІ є - виявлення та припинення фактів порушень безпеки дорожнього руху, виявлення причин і умов, що сприяють їх вчиненню, розроблення пропозицій щодо вдосконалення організації дорожнього руху.

Отже, при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем також не було дотримано вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП, тобто постанова винесена упереджено, а відповідачем при прийняті рішення не об'єктивно досліджені та визначені ті обставини, які мають значення для винесення обґрунтованої постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, ... а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки строк, встановлений ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення, закінчився, то, згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем при прийняті постанови про накладення адміністративного стягнення не повно, не з'ясовано об'єктивно та всебічно усі обставини справи, що мають істотне значення для правильності прийнятого рішення, суд вважає оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

У звязку з вищевикладеним позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 11, 17-19, 69, 70, 71, 72, 104, 105, 128, 158, 159, 160, 161,162,163.167, 171-2 Кодексу Адміністративного судочинства України, ст. 33, 38, 96, 122, 247, 251, 252 254, 258, 268, 276-280, 283, 288, 289, 293 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора першого взводу роти дорожньо-патрульної служби ДАІ м. Харкова, ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України - задовольнити.

ОСОБА_3 інспектора першого взводу роти дорожньо-патрульної служби ДАІ м. Харкова, ОСОБА_2 серії ПС2 № 231497 від 27 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.. 122 ч.1 КУпАП накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300,00 грн. скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КпАП України - закрити.

ОСОБА_3 є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Ричка С. О.