Справа № 2а-3101/11/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2011-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2011 р. справа № 2a-3101/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового засідання Кобринської Л.М.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Івано-Франківське спеціалізоване управління № 53" ВАТ "Центростальконструкція" до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Івано-Франківське спеціалізоване управління № 53" ВАТ "Центростальконструкція" звернулося в суд із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що направлений розрахунок, згідно якого Дочірнє підприємство "Івано-Франківське спеціалізоване управління №53 "ВАТ "Центростальконструкція" зобовязаний здійснювати щомісячне відшкодування управлінню Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську понесені витрати на виплату і доставку пенсій, призначених колишнім працівникам на пільгових умовах, є невірним, складеним в порушення Законів України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «Пенсійне забезпечення»та включає суми пенсій, виплачених особам, пільгові пенсії яким підлягають призначенню в порядку статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а понесені витрати на її виплату здійснюються за рахунок бюджету.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві. Додатково суду пояснили, що основною умовою застосування п. "а" ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є наявність повного стажу на роботах, що дають право на пільгову пенсію, станом на 01.01.1992 року. Колишні працівники підприємства досягли такого стажу, тому правильним буде застосування саме п. "а" ст.100 вказаного Закону. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив із мотивів викладених у письмовому запереченні відповідача. Додатково суду пояснив, що дії управління Пенсійного фонду в м. Івано-Франківську не суперечать законодавству, розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій сформований правомірно, розмір витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах зазначений у даному розрахунку підлягає відшкодуванню Дочірнім підприємством "Івано-Франківське спеціалізоване управління № 53" ВАТ "Центростальконструкція" відповідачу.

Заслухавши пояснення представників позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

Позивач є юридичною особою, зареєстрованою виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 28.07.2000 року, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії АЕ №045946 (а.с.16) та копією довідки з ЄДРПОУ серії АА №028755, виданої Головним управлінням статистики в Івано-Франківській області від 28.09.2010 року (а.с.32). Крім того, позивач зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську як платник страхових внесків.

Управлінням Пенсійного фонду в м. Івано-Франківську, 01.02.2011 року направлено позивачу розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за Списком 2, що надійшли з відділів призначення пенсій органів Пенсійного фонду України. Згідно вказаного розрахунку починаючи з 01.01.2011 року розмір відшкодування складає 21332,05 грн. (а.с.13-15).

Виключно Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»визначаються: принципи та структура системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обовязки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками.

Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Відповідно пункту 1 статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Абзацом 1 пункту 8 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до Накопичувального фонду (крім підпункту 5, який діє протягом строку, визначеного Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо оподаткування сільськогосподарських підприємств та підтримки соціальних стандартів їх працівників" від 24 червня 2004 року) платники збору на обовязкове державне пенсійне страхування, визначені пунктами 6-10 статті 1 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування", сплачують збір на обовязкове державне пенсійне страхування в порядку та розмірах, визначених зазначеним Законом.

Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначає порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно абзацу 4 пункту 1 статі 2 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Абзацом 3 пункту 1 статті 4 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" на обовязкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах: 100 відсотків від обєкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

ОСОБА_4 про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1 розроблена відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_4 встановлює обовязок підприємств здійснювати відшкодування витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 6.4 ОСОБА_4 про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пункт 6.8. вказаної ОСОБА_4 встановлює, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладені норми, суд зазначає, що обовязок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на відповідача, а позивач зобовязаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, який надсилається позивачу.

Судом встановлено, що особами, які працювали на Дочірньому підприємстві "Івано-Франківське спеціалізоване управління № 53" ВАТ "Центростальконструкція" та досягли пенсійного віку, до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську були подані заяви про призначення пенсій. Так зокрема такого роду заяви подавалися 19.04.2007 року - ОСОБА_5, 23.01.2009 року ОСОБА_6, 19.03.2008 року ОСОБА_7, 27.04.2009 року ОСОБА_8, 09.10.2009 року ОСОБА_9, 06.05.2009 року ОСОБА_10 (а.с.48,52,57,61,65,69). Крім того, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були подані такі ж заяви відповідно 01.07.2009 року та 07.06.2007 року до управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі, за фактичним місцем проживання даних громадян (а.с.77, 81).

До заяви про призначення пенсії вказаними громадянами були додані довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, які були видані позивачем, відповідно - від 05.03.2007 року за №01-58, щодо трудового стажу ОСОБА_13 (а.с.49); ОСОБА_6 від 17.12.2008 року за №01/416 (а.с.53); ОСОБА_7 від 11.03.2008 року за №01/40 (а.с.58); ОСОБА_8 від 13.04.2009 року за №01/81 (а.с.62); ОСОБА_9 від 30.09.2009 року за №01/202 (а.с.66); ОСОБА_10 від 26.03.2009 року за №01/71 (а.с.70); ОСОБА_11 від 03.06.2009 року за №01/124 (а.с.78); ОСОБА_12 від 24.05.2007 року за №01/75 (а.с.82).

На підставі вищевказаних заяв про призначення пенсії та довідок про підтвердження наявного трудового стажу, управлінням Пенсійного фонду в м. Івано-Франківську було здійснено розрахунок стажу відповідно по кожному пенсіонеру окремо, а управлінням Пенсійного фонду в м. Тернополі пенсіонерам ОСОБА_11, ОСОБА_12

Як встановлено в ході розгляду справи ОСОБА_5 мав стаж на шкідливих роботах 30 років 08 місяців 15 днів, ОСОБА_6- 20 років 07 місяців 11 днів, ОСОБА_14 26 років 10 місяців 06 днів, ОСОБА_8 23 роки 01 місяць 25 днів, ОСОБА_9-31 рік 08 місяців 22 дні, ОСОБА_10 -27 років 16 днів, ОСОБА_12 17 років 09 місяців 01 день, ОСОБА_11- 16 років 08 місяців 07 днів.

Судом встановлено, що вказані особи набули трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на роботах у позивача із шкідливими і важкими умовами праці. Вказані обставини підтверджуються довідками про особливий характер роботи або умови праці, потрібні для призначення пільгової пенсії по кожному пенсіонеру окремо.

Представники позивача в судовому засіданні не заперечили дану обставину.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську у вказаний період здійснюється виплата пенсій, призначених на пільгових умовах пенсіонерам, які працювали на роботах у позивача із шкідливими і важкими умовами праці, відповідно до сформованих протоколу №10161 від 07.05.2007 року щодо розрахунку розмірів пенсії ОСОБА_5 (а.с.51); розпорядження №154148 від 20.03.2009 року - ОСОБА_6 (а.с.56); протоколу №10239 від 20.05.2008 року - ОСОБА_7 (а.с.60); протоколу №15207 від 16.07.2007 року - ОСОБА_8 (а.с.64); протоколу №15428 від 17.11.2009 року - ОСОБА_9 (а.с.68); протоколу №13246 від 26.06.2009 року - ОСОБА_10 (а.с.72); протоколу №1905 від 21.10.2009 року - ОСОБА_11 (а.с.80); протоколу №1029 від 26.10.2007 року - ОСОБА_12 (а.с.84).

Суд вважає необґрунтованими твердження позивача про відсутність в нього обовязку здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах вищевказаним громадянам, мотивоване тим, що пільгова пенсій цим особам підлягає призначенню в порядку статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Положеннями статті 100 вказаного Закону встановлено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством (пункт а); особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством (пункт б).

Право на призначення пенсії на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення»встановлювалося положеннями статті 9 Закону СРСР «Про державні пенсії», згідно яких таке право виникало у чоловіків по досягнення 50 (пункт а) та 55 років (пункти б-д) та жінок 45 (пункт а) та 50 років (пункти б-д) за умови наявності 20, 25 років та 15, 20 років трудового стажу, відповідно, на роботах з шкідливими та важкими умовами праці.

Суд зазначає, що досягнення віку та здобуття стажу, визначених законом є обовязковими умовами, які у своїй сукупності породжують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відсутність будь-якої з зазначених умов не породжує право на призначення такої пенсії.

Як встановлено судом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 досягли віку, з якого набули права на призначення пенсії на пільгових умовах після 1992 року, тобто після введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року до події, факту застосовується той закон або іншій нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тому, суд вважає вірним призначення даним громадянам пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто відповідно до закону, який діяв в момент виникнення у особи права на призначення пенсії на пільгових умовах та визначення відповідачем обовязку позивача на здійснення відшкодування понесених витрат на виплату і доставку цих пенсій.

Також не підлягає до застосування пункт «б»статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки положеннями даної норми врегульовані питання призначення пенсій особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, а як встановлено судом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 здобули повний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, який дає право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає правомірними дії управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську щодо проведення нарахування та виплати пенсій на пільгових умовах колишнім працівникам Дочірнього підприємства "Івано-Франківське спеціалізоване управління № 53" ВАТ "Центростальконструкція", а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Дочірнього підприємства "Івано-Франківське спеціалізоване управління № 53" ВАТ "Центростальконструкція" до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинення дій, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ ОСОБА_15

Постанова складена в повному обсязі 12.12.2011 року.