Справа № 805/2276/15-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року справа №805/2276/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третіх осіб ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі №805/2276/15-а за позовом Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» до Державної фінансової інспекції в Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання неправомірною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (далі КП «МТТУ») звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Донецькій області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3. про визнання неправомірною та скасування вимоги від 19.09.2013 № 26-01-34/1479, винесеної Маріупольською обєднаною державною фінансовою інспекцією в Донецькій області.

ОСОБА_7 Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі № 805/2276/15-а у задоволенні позовних вимог задоволено частково, а саме: визнано протиправними та скасовано пункти 2.1 та 2.10 вимоги Маріупольської обєднаної державної фінансової інспекції №26-01-34/1497 від 19.09.2013.

Суд першої інстанції, ухвалюючи дане рішення, послався на правову позицію Верховного Суду України, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідальність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обовязковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. Тому суд першої інстанції зробив висновок, що вимога у п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9 та 2.11 фактично вказує на виявлені збитки та їх розмір і вимагає проводити їх перерахунок та відшкодування з винних осіб. Враховуючи викладене, суд першої інстанції у задоволенні вимог позивача про визнання неправомірною та скасування вимоги №26-01-34/1497 від 19.09.2013 року, в частині п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9, та 2.11 відмовив. Тобто, з вище перелічених пунктів вимоги йде мова про збитки, які повинні стягуватися у судовому порядку саме за позовом органу державного фінансового контролю.

Що стосується оскаржуваної вимоги у п.п. 2.1 та 2.10, суд першої інстанції позов в цій частині задовольнив, вказавши, що п. 2.1 спірної вимоги вказується на збитки у вигляді недоотриманого посадового окладу робітників підконтрольного підприємства, а не на збитки, завдані державі чи самому об'єкту контролю, а пункт 2.10 спірної вимоги не вказує на збитки, а вказує на конкретну вимогу щодо оприбуткування позивачем газопроводу та відображення у бухгалтерському обліку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позову, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що у провадженні Донецького окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Інспекції до КП «МТТУ» про зобовязання виконати певні дії (справа № 805/17955/13-а) та не прийняв ухвалу про призупинення розгляду справи за позовом КП «МТТУ» до вирішення справи за позовом Інспекції. Також апелянт звертає увагу на те, що у оскаржуваних позивачем пунктах вимоги фінансової інспекції не йде мова про збитки, завдані державі чи обєкту контролю.

В судовому засіданні представники позивача та третіх осіб підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Інші особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Маріупольською об'єднаною державною фінансовою інспекцією (яка не є юридичною особою) було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності КП "МТТУ" за період з 01.10.2011 по 31.07.2013.

За результатами ревізії був складений акт № 05-860 від 16.09.2013, відповідно до якого встановлено ряд порушень та недоліків та який був підписаний без заперечень начальником КП «МТТУ».

Згідно з п.6 Положення про державну фінансову інспекцію, з метою усунення виявлених порушень та попередження їх виникнення в подальшому, начальником Маріупольської обєднаної державної фінансової інспекції була прийнята спірна вимога до начальника КП МТТУ» № 26-01-34/1497 від 19.09.2013 (т.1 а.с.17-19).

Відповідно до вказаної вимоги, Маріупольська об'єднана державна фінансова інспекція вимагає:

1. Опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб.

2. В ході ревізії встановлено:

2.1. В порушення ст. 15 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі Закон № 108/95-ВР), п. 2.1 Регіональної угоди між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими об'єднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2011-2012 роки, підписаної Головою облдержадміністрації, Головою правління Донецької обласної організації роботодавців, Головою обласної ради профспілок, Головою Конфедерації вільних профспілок Донецької областi від 03.02.2011, встановлені посадових окладів не застосовувався регіональний коефіцієнт (1,15), який враховує перевищення прожиткового мінімуму в Донецькій області над прожитковим мінімумом по Україні, що призвело до не донарахування посадових окладів та недоотримання працівниками фінансових ресурсів на загальну суму 273 945,19 грн.

Встановити посадові оклади працівникам згідно регіональної угоди між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими об'єднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2011-2012 роки та провести донарахування та виплатити працівникам посадові оклади у сумі 273945,19 грн.

2.2. В порушення п.6 Додатку №15 Положення щодо заохочування робітників за виконання особо важливих завдань Колективного договору КП МТТУ, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтневого райони Маріупольської міської ради від 15.07.2011 №87 та ст.5 Закону України від 01.07.1993 № 3356-ХІІ Про колективні договори і угоди (далі Закон № 3356-ХІІ), 2 працівникам нараховано та виплачено премію за огляд охорони праці, які згідно протоколу Проведення та підготовка підсумків огляду охорони праці від 27.11.2012 р. № б/н, фактично не приймали участь у виконані завдання, що призвело до зайвої виплати премії у сумі 1900,00 грн.

2.3. В порушення п.2.1 Додатку №19 Положення щодо преміювання робітників, зайнятих рекламою Колективного договору КП МТТУ, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської ради від 15.07.2011 №87 та ст. 5 Закону № 3356-ХІІ, 3 працівникам нараховано та виплачено премію за розміщення реклами, які згідно посадових обов'язків не займаються підготовкою, розміщенням, збереженням реклами, наданням платних послуг, що призвело до зайвої виплати премії у сумі 1350,00 грн.

2.4. В порушення п.12 ОСОБА_8 соціальної політики України Щодо повної матеріальної відповідальності та суміщення професій від 29.04.2013 № 61/06/186-13 та п.11 ОСОБА_7 Міністрів СРСР від 04.12.1981 № 1145 "Про порядок та умови суміщення професій (посад)" зі змінами (далі ОСОБА_7 №1145), яка діє на підставі ОСОБА_7 Верховної ОСОБА_7 України від 12.09.1991 N 1545-ХII Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР", проведено нарахування та виплату доплати за розширення зони обслуговування 10 працівникам без наявності вакантної посади в штатних розписах КП MTTУ, що призвело до зайвої виплати доплати за розширення зони обслуговування у сумі 24 807,46 грн.

2.5. В порушення п.15 ОСОБА_7 Міністрів СРСР від 04.12.1981 № 1145 «Про порядок та умови суміщення професій (посад)» зі змінами (далі - ОСОБА_7 №1145), яка діє на підставі ОСОБА_7 Верховної ОСОБА_7 України від 12.09.1991 № 1545-ХII Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР, проведено нарахування та виплату доплати за суміщення професій 2 керівникам структурних підрозділів (завідуючий складу, заступнику начальника депо) та в порушення п. 15, 18 розділу ІІ Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 69 Автомобільний транспорт книги І, затвердженого наказом міністерства транспорту та зв'язку України від 14.02.2006 р. №136, п.37 частини 2 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 42 Оброблення металу книги 1 Металеве лиття, Зварювання металу, затвердженого наказом ОСОБА_8 промислової політики України від 22.03.2007 р. №120, нараховано та виплачено 2 водіям доплата за суміщення посади слюсара 4,5 розряду (які, не мають професійно-технічну освіту) та водію доплата за суміщення токаря 5 розряду (який, не має професійно-технічну освіту), що призвело до зайвої виплати доплати за суміщення професій (посад) у сумі 14 595,63 грн.

2.6. В порушення п. 1.7, 1.10 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом ОСОБА_8 фінансів України 13.03.98 № 59 безпідставно відшкодовано витрати на відрядження і працівнику КП МТТУ на суму 320,37 грн.

Стягнути з осіб, винних у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 42 973,46 грн. у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 Кодексу законів про працю України.

2.7. Внаслідок зайво нарахованої заробітної плати зайво проведено нарахувань на заробітну плату та перераховано внесків до державних цільових фондів на суму 15 922,40 грн.

Провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до Фонду та зарахувати в рахунок майбутніх платежів в сумі 15 922,40 грн.

2.8. В порушення п. 3.2.7.7 ДБН Д.1.1-1-2000 Правил визначення вартості будівництва, затверджених наказом Державного комітету з будівництва та архітектури від 27.08.2000 № 174 (далі - ДБН Д.1.1-1-2000) в ресурсні норми форми КБ-2в ТОВ СВС-СЕРВІС включено витрати роботи машин та механізмів (крани на автомобільному ходу, вантажопідйомністю 10 т, які при проведенні ремонту фактично не використовувалися. В бухгалтерському обліку виконавців робіт вищезазначені машини та механізми не обліковувалися і відповідно їх використання не підтверджено первинним документами (змінними рапортами, маршрутними листами чи будь-яким іншими документами). Внаслідок чого завищено загальну вартість виконаних ремонтно-будівельних робіт та КП МТТУ зайво перераховано кошти підрядникам ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 8 160,61 грн.

2.9. В порушення п. 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000, п. 2 ОСОБА_8 Державного комітету України з будівництва та архітектури від 15.05.2003 № 7/2/447 в ресурсні норми форми КБ-2в ТОВ СВС-СЕРВІС включено вартість матеріалів, які при проведенні ремонту фактично не використовувалися. В бухгалтерському обліку виконавців робіт вищезазначені матеріали не обліковувалися і відповідно їх використання не підтверджено первинним документами, вартість матеріалів, виробів і конструкцій не підтверджується накладними на їх придбання, в яких вказується відпускна ціна з вартістю тарі упаковки і реквізиту, та товаротранспортними накладними на їх доставку. Внаслідок чого завищено загальну вартість виконаних ремонтно-будівельних робіт та КП МТТУ зайво перераховано кошти підрядникам ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 87,88 грн.

Відобразити в обліку дебіторську заборгованість за невиконані роботи. Стягнути у судовому порядку з підрядника зайві виплати шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт чи надання послуг. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому ст. ст. 130-136 Кодексу законів про працю України.

2.10. В порушення п.11, 22 П(с)БО 16 Витрати, п.2.15, 2.16 Наказу №88, п.1 ст.9 Закону № 996-ХІV та фінансового плану КП МТТУ на 2012 рік, яким не передбачено надання благодійної допомоги, КП МТТУ до складу, загальногосподарських витрат віднесено витрати по ремонту газопроводу живлячий пєскосушку трамвайного депо №3 в м. Маріуполь, яка не знаходиться на балансі КП МТТУ на загальну суму 7 278,00 грн.

Оприбуткувати газопровід та відобразити в бухгалтерському обліку.

2.11. В порушення п.5 ОСОБА_8 Державного комітету України з будівництва та архітектури та Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства Щодо складу проектно-кошторисні документації на капітальний та поточний ремонт житла, об'єктів соціальної сфери, комунального призначення та благоустрою, затвердження проектно-кошторисної документації і визначення вартості ремонтів на всіх стадіях її здійснення від 24.02.2005 No7/8-134, п.2.26 Положення про безпечну та надійну експлуатацію виробничих будівель і споруд, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України і Держнаглядохоронпраці України від 27.11.1997 No32/288; п. 11, 22 П(c)БО 16 Витрати, затвердженому наказом Мінфіну України від 31.12.1999 №318 (далі - П(c)БО №16 Витрати), п.2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом ОСОБА_8 фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Наказ № 88) КП "МТТУ" списані будівельні матеріали на капітальний та поточний ремонти будівель та електротранспорт, які знаходилися на балансі КП МТТУ, без розроблення документів, за якими визначаються виявлені дефекти та фізичні обсяги робіт (дефектний акт із зазначенням умов виконання робіт), що призвело до необґрунтованого списання КП МТТУ будівельних матеріалів на загальну суму 203801,45 грн.

Стягнути з осіб, винних у необґрунтованому списанні будівельних матеріалів кошти у сумі 203 801,45 грн. у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 Кодексу законів про працю України.

3.1. Інвентаризацією встановлено лишки запасів на загальну суму 1280,00 грн., отримання або придбання яких документально не підтверджено.

Враховуючи, що порушення в ході ревізії усунуто в повному обсязі, вимагаємо у подальшому посилити контроль за повнотою та своєчасністю оприбуткування матеріальних цінностей.

4. В подальшому не допускати втрат фінансових і матеріальних ресурсів. та посилити контроль за використанням коштів закладу і дотриманням вимог нормативних актів щодо ведення бухгалтерського обліку.

Як вказувалося вище, предметом позову є визнання неправомірною та скасування всієї вимоги № 26-01-34/1479 від 19.09.2013.

При цьому фактично спірними є пункти 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9, 2.10 та 2.11, проти решти пунктів вказаної вимоги позивач не заперечує, хоча просить її скасувати повністю.

Судом першої інстанції скасовано пункти 2.1 та 2.10 вимоги. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Слід зазначити, що постанова місцевого суду оскаржена лише позивачем. Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає постанова місцевого суду лише в частині, в якій в задоволенні частки позовних вимог відмовлено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Вимога № 26-01-34/1479 від 19.09.2013 є правовим актом індивідуальної дії, як виданий субєктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної ситуації, не містить загальнообовязкових правил поведінки та стосується прав і обовязків чітко визначеного субєкта (субєктів), якому він адресований.

Відповідно до статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Стаття 17 КАС України встановлює, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, спір за участю суб'єкта владних повноважень з приводу реалізації його компетенції в сфері державного фінансового контролю належить до компетенції адміністративних судів та повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Частина перша статті 244-2 КАС України встановлює, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до постанови від 27.01.2015 (справа № 21-436а14 ) Верховний Суд України зробив наступні висновки щодо застосування правових норм за аналогічними правовідносинами.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 Положення про Держфінінспекцію Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі Закон № 2939-ХІІ), згідно якого державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядалась Верховним Судом України, Інспекція пред'явила вимогу про усунення виявлених порушень та недоліків, виявлених під час ревізії Лікарні. При цьому оскаржувана вимога Інспекції вказувала на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року (справа № 21-40а14) та від 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14).

В адміністративній справі № 805/2276/15-а оскаржувана вимога у п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9 та 2.11 фактично вказує на виявлені збитки та їх розмір і вимагає проводити їх перерахунок та відшкодування з винних осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що у оскаржуваних позивачем пунктах вимоги Інспекції не йде мова про збитки, завдані державі чи обєкту контролю, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки фактично в п. 2.6 висувається вимога стягнути з осіб, винних у зайвих грошових виплатах кошти у сумі 42 973,46 грн. у порядку та розмірах, встановлених ст.ст. 133-136 Кодексу законів про працю України. При цьому сума 42 973,46 грн. є складовою сум, передбачених в п.п. 2.2-2.6 оскаржуваної вимоги Інспекції. Аналогічні положення містяться і в пунктах 2.9 (стосовно як п. 2.8, так і п. 2.9) та 2.11 оскаржуваної вимоги. Пункт 2.7 вимоги стосується перерахувань внесків до державних цільових фондів внаслідок, на думку Інспекції, зайво нарахованої заробітної плати, тобто, також фактично вказує на виявлені збитки та їх розмір і вимагає проводити їх перерахунок.

Та обставина, що у провадженні Донецького окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Інспекції до КП «МТТУ» про зобовязання виконати певні дії (справа № 805/17955/13-а) не є підставою для зупинення розгляду цієї справи за позовом КП «МТТУ» до вирішення справи за позовом Інспекції. Теперішню справу можливо розглянути по суті, незважаючи на результати розгляду справи № 805/17955/13-а, оскільки вона не є похідною від зазначеної справи. Відтак, в задоволенні клопотання про зупинення провадження в справі у звязку з неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи слід відмовити.

Враховуючи викладене та вищенаведені висновки Верховного Суду України, суд першої інстанції правильно вважав за необхідне у задоволенні вимог позивача про визнання неправомірною та скасування вимоги № 26-01-34/1497 від 19.09.2013 року, в частині п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8, 2.9 та 2.11 - відмовити.

Як було вказано вище, п.п. 2.1 та 2.10 спірної вимоги не є предметом апеляційної скарги і, відповідно, апеляційного перегляду.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова місцевого суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції, відмови в задоволенні апеляційної скарги.

В повному обсязі ухвала виготовлена 10.12.2015.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про зупинення провадження в справі № 805/2276/15-а - відмовити.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» залишити без задоволення.

ОСОБА_7 Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі № 805/2276/15-а за позовом Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» до Державної фінансової інспекції в Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання неправомірною та скасування вимоги залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

ОСОБА_9