Справа № 810/4547/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4547/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Гром Л.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до В.о. начальника Ірпінського виправного центру №132 майора Шепеля Анатолія Леонідовича про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року позивач - ОСОБА_2, звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до В.о. начальника Ірпінського виправного центру №132 майора Шепеля Анатолія Леонідовича, в якому просить:

визнати протиправною та незаконною бездіяльність щодо працевлаштування в ІВЦ №132;

зобов'язати працевлаштувати в ІВЦ №132, з урахуванням віку (1965 р.н.), відповідно до стану здоров'я, з урахування обов'язкових рекомендацій лікаря, згідно виписного епікризу №3871/1201, а також працевлаштувати відповідно до законодавства України, з подальшою оплатою всіх обов'язків податків та платежів до Державної фіскальної служби України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду, мотивуючи свої вимоги тим, що спірну ухвалу винесено з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Так, приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що розв'язання означених позивачем питань стосується виконання вироку суду та, відповідно до статей 539 Кримінально-процесуального кодексу України, є однією із стадій кримінального процесу, у зв'язку з чим їх належить вирішувати в порядку кримінального судочинства. Таким чином, дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Частинами 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За приписами частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами Кримінально-виконавчого кодексу України здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань покладається на Державну кримінально-виконавчу службу України.

Поряд з цим, відповідно до статті 6 Закону України від 23 червня 2005 року N 2713-IV "Про Державну кримінально-виконавчу службу" Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Отже, цією нормою встановлено, що виправні колонії належать до установ виконання покарань, які входять до структури Державної кримінально-виконавчої служби України. Оскільки Державна кримінально-виконавча служба України входить до системи центральних органів виконавчої влади, то посадові особи виправних колоній є суб'єктами владних повноважень і виконують управлінські функції шляхом прийняття відповідних рішень.

За висновками Пленуму Вищого адміністративного суду України наданими в постанові від 20 травня 2013 року N 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

При цьому, з огляду на частину другу статті 55 Конституції України, владною управлінською функцією може вважатися не лише прийняття рішення органом влади, а і його дії та бездіяльність. Зважаючи на це, діяльність органів та установ виконання покарань, у тому числі, дії щодо працевлаштування засуджених, варто вважати владною управлінською функцією.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковими посилання суду першої інстанції на норми Кримінально-процесуального кодексу України, оскільки статтею 357 Кримінального процесуального кодексу України визначено перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків. Зазначений перелік стосується питань, що стосуються саме відбування (відстрочення, звільнення, заміни іншим) покарання, є виключним і не стосується питань щодо працевлаштування засуджених безпосередньо в закладах відбування покарання.

Крім того, судом першої інстанції було допущено порушення приписів частини 8 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Зокрема, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2015 року, копію якої було долучено позивачем до матеріалів позову, адміністративний позов ОСОБА_2 до В.о. начальника Ірпінського виправного центру №132 майора Шепеля Анатолія Леонідовича про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії повернуто позивачу та роз'яснено право позивача на звернення із даним адміністративним позовом до окружного адміністративного суду.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі того, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права. В зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року - скасувати, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до В.о. начальника Ірпінського виправного центру №132 майора Шепеля Анатолія Леонідовича про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Л.М. Гром

С.Б. Шелест

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Гром Л.М.

Шелест С.Б.