Справа № 872/10085/13
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2015 рокусправа № 804/3828/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді:ОСОБА_1, суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання: Портненко М.В.,

за участі представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року у справі № 804/3828/13-а за позовом Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів за податковим боргом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 18.03.2013 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Физичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по податку на додану вартість в сумі 89809,28 грн. та по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 26236,47 грн., а всього стягнути 116045,75 грн..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 суму податкового боргу на користь бюджету у розмірі 116045,75 грн. (сто шістнадцять тисяч сорок пять гривень 75 коп.) по наступним податкам:

- по податку на додану вартість податковий борг в сумі 89809,28 грн.;

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування податковий борг в сумі 26236,47 грн..

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача в судове засідання апеляційної інстанції не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Криворізька південна обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Законом України «Про державну податкову службу в Україні» та Податковим кодексом України повноваження.

Відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, зареєстрований виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області 15.03.2005 року та перебуває на обліку в Криворізькій південній міжрайонній державній податковій інспекції Дніпропетровської області ДПС, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків та свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с.8, 9).

Криворізькою південною МДПІ Дніпропетровської області ДПС у період з 21.07.2011 року по 18.08.2011 року проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 за період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року, за результатами якої 25.08.2011 року податковим органом складено акт №1095/17-323/2- (а.с.18-42).

На підставі вказаного акту перевірки 02.09.2011 року податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення:

- № /0 про сплату податку на додану вартість суми податкового зобовязання за основним платежем - 73035,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 18258,75 грн., застосованих за порушення п.п.7.2.1, п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року;

- № /0 про сплату податку з доходів фізичних осіб - СПД суми податкового зобовязання за основним платежем - 37030,22 грн., застосованих за порушення ст.13 р. ІV Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992 року (а.с.16,17).

Відповідач не погодився з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року у справі № 2а/0470/11117/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2012 року, відмовлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 у задоволенні позову до Криворізької південної МДПІ Дніпропетровської області ДПС про скасування податкових повідомлень-рішень (а.с.11-12).

Позивачем 14.09.2011 року було надіслано відповідачу податкову вимогу № 4795 від 14.09.2011 року на загальну суму 118436, 57 грн., проте на адресу податкового органу повернувся конверт з відміткою поштового відділення про причини невручення адресату «закінчення строку зберігання» (а.с.13).

У звязку з наявністю податкового боргу та його несплатою відповідачем, Криворізька південна МДПІ Дніпропетровської області ДПС звернулась до суду з даним позовом про стягнення з відповідача сум податкового боргу.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач не сплатив самостійно узгоджені суми податкових зобовязань, визначені ним у податкових деклараціях з податку на додану вартість у строки встановлені Податковим кодексом України, таке податкове зобовязання необхідно вважати податковим боргом. За відповідачем рахується заборгованість зі сплати податку на додану вартість в розмірі 89809, 28 грн. та зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 26236,47 грн..

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобовязання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до норм п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, грошове зобовязання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями від 02.09.2011 року № /0, № /0 та оскаржив їх в судовому порядку.

Як зазначалось вище, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2011 року у справі № 2а/0470/11117/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012 року, було відмовлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 у задоволенні позовної заяви про скасування податкових повідомлень-рішень (а.с.11-12).

Колегія суддів зазначає, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.07.2014 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2012 року у справі № 2а/0470/11117/11 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень 02.09.2011 року №/0, № /0, справу в цій частині позовних вимог направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (а.с. 74-77).

При повторному розгляду справи постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 року, відмовлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 у задоволенні позовної заяви про скасування податкових повідомлень-рішень від 02.09.2011 року (а.с.95-98).

Відповідно до норм статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2014 року набрала законної сили 05.03.2015 року і заборгованість відповідача є узгодженою.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Згідно п. 59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідачу 14.09.2011 року було надіслано податкову вимогу №4795 на загальну суму 118436, 57 грн., проте на адресу податкового органу повернувся конверт з відміткою поштового відділення про причини невручення адресату (а.с.13).

Відповідач зазначену податкову вимогу не оскаржував.

Згідно п. 129.1. ст. 129 ПК України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобовязання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до абз. б п.п.129.1.1. п.129.1 ст.129 ПК України, пеня нараховується при нарахуванні суми грошового зобовязання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобовязання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

З огляду на викладене, відповідачу у звязку з несвоєчасною сплатою узгодженої суми податкового зобовязання була правомірно нарахована пеня по податку на додану вартість в сумі 24,99 грн., по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 72,97 грн..

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, що позивачем до суду першої інстанції не надано доказів про те, що після набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2011 року він надсилав, а відповідач отримував податкову вимогу у порядку, передбаченому п.59.1, 59.4, 59.5 ст.59 Податкового кодексу України з огляду на наступне.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно норм п.58.3 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, податкова вимога, надіслана відповідачу та не вручена йому з причин, незалежних від податкового органу, вважається врученою.

Апелянтом не оскаржується розмір податкового боргу, а тому колегією суддів в цій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Пунктом 95.1 ст.95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2. ст.95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року у справі № 804/3828/13-а залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2013 року у справі № 804/3828/13-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 07 грудня 2015 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак