Справа № 808/2615/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Сацький Р.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2015 рокусправа № 808/2615/15
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпропетровськ, пр.імені Газети Правда, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 р. у справі № 808/2615/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці ДФС визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2015 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано Рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів за резервним методом № 112030000/2014/000267/1 від 26.11.2014 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 112030000/2014/00325 від 26.11.2014 року за ВМД № 112030000/2014/021050.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна витрати на сплату судового збору у сумі 182 грн. 70 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 р. та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що декларантом надано неповні відомості щодо митної вартості товару, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України та не були надані додаткові документи на вимогу митного органу для підтвердження заявленої митної вартості товару, а тому згідно із ч.3 ст.53 Митного кодексу України відповідачем було здійснено коригування заявленої митної вартості товару із урахуванням цінової інформації, наявної в органі доходів і зборів та винесено спірне рішення про коригування митної вартості.

При здійсненні митної оцінки був застосований резервний метод визначення митної вартості товарів у відповідності із вимогами ст.64 Митного кодексу України.

З огляду на зазначене вважає спірні рішення такими, що винесені у відповідності до вимог діючого законодавства.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 09.02.2012 року між ПАТ Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім.А.М.Кузьміна (покупець) та фірмою Intercommodities SA, Парадизо Лугано, Швейцарія (продавець) укладено контракт купівлі-продажу №13120156, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець придбаває феросплави (товар) кількість, якість, ціна, вартість, строки та умови постачання якого визначаються у Специфікаціях, які є невід'ємними частинами вказаного контракту.

26.11.2014 року ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" до Запорізької митниці була подана для оформлення митна декларація №112030000/2014/021050 на товар Оксид молібдену, митна вартість якого визначена позивачем за ціною контракту, згідно статтей 49, 53 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані: зовнішньоекономічний договір № 13120156; додаткова угода від 03.08.2012 року до контракту купівлі-продажу № 13120156 від 09.02.2012 року; додаткова угода від 20.11.2012 року до контракту купівлі-продажу №13120156 від 09.02.2012 року; додаткова угода від 04.12.2013 року до контракту купівлі-продажу №13120156 від 09.02.2012 року; додаткова угода від 14.12.2012 року до контракту купівлі-продажу №13120156 від 09.02.2012 року; додаткова угода від 17.09.2012 року до контракту купівлі-продажу від 09.02.2012 року; специфікація № 409 від 12.11.2014 року; інвойс № МО-14-041 від 13.11.2014 року; сертифікат кількості та якості № 282 від 23.09.2014 року; CMR № 141662; витяг із сайту Metal Prices від 24.11.14 року та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф.МД-6).

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять наступні розбіжності в поданих до митного оформлення документах:

1) в п.4 контракту від 09.02.2012 року №13120156 зазначено, що вантажовідправник згідно з додатком №1, але в додатку №1 специфікації №409 від 12.11.2014 року п.6 відсутній вантажовідправник товару;

2) в надісланій сканованій копії контракту від 09.02.2012 року №13120156 та специфікації до нього №409 від 12.11.2014 року недоброякісні відбитки печаток та підписи уповноважених осіб;

3) у додатково наданій МД країни відправлення NL000396 відсутня цінова інформація по товару Оскид молібдену, що унеможливлює проведення обчислення з урахуванням положень ст.52 Митного кодексу України;

4) наданий документ 01-2012-IC/ABB від 30.12.2013 року не придатний до використання в роботі;

5) відомості зазначені в Листі від 24.11.2014 року №264/2014 не підтверджені документально.

6) додатково наданий лист №265/2014 від 24.11.2014 року не може вважатися випискою із оборотно-сальдової відомості, тому що не містить необхідних реквізитів передбачених для вказаного документу.

7) у додатково наданій копії висновку від 17.11.2014 року №ОИ-688 недоброякісний відбиток печатки.

У відповідності до ст. 53 Митного кодексу України, 26.11.2014 року декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором(угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару підготовлених спеціалізованими експертними організаціями; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

26.11.2014 року представником декларанта зроблена відмітка про ознайомлення із вимогами митниці щодо необхідності подання додаткових документів.

Того ж дня, представником позивача подані письмові пояснення з приводу обєктивної неможливості надати документи на вимогу митниці.

26.11.2014 року Запорізькою митницею ДФС в оформлені МД №112030000/2014/021050 від 25.11.2014 року було відмовлено за карткою відмови № 112030000/2014/00325 від 26.11.2014 року та прийнято рішення про коригування митної вартості за резервним методом згідно вимог ст.59 МК України №112030000/2014/000267/1.

Також в картці відмови зазначено вимогу, виконання якої забезпечить митне оформлення та пропуск товарів через митний кордон України, а саме подання нової ВМД за митною вартістю визначеною митним органом.

26.11.2014 року позивач подав митному органу в порядку електронного декларування нову митну декларацію №112030000/2014/021185, яку прийнято до митного оформлення, товару «оксид молібдену» випущено у вільний обіг шляхом надання гараній відповідно до ст.55 Митного кодексу України. Платежі ввізного мита за новою декларацією склали 120 751,42 грн., переплата за новою ВМД 33 788,74 грн.

10.02.2015 року ПАТ "Дніпроспецсталь" листом №171/1-105 у гарантійний строк, передбачений ч.7, ч.8 ст.55 Митного кодексу України звернулось до Запорізької митниці з вимогами скасувати вказане рішення та повернути (вивільнити) надану фінансову гарантію, надавши копію платіжних доручень №103 від 28.01.2014 року на суму 309 900,69 дол. США, як доказ сплати постачальнику - "Intercommodities Sa" за отриманий товар, що є предметом митного оформлення "повторної" ВМД №112030000/2014/021185, вартості отриманого товару за ціною договору (контракту) №13120156 від 09.02.2012 року.

13.02.2015 року листом № 144/11/08-70-25-02 Запорізька митниця відмовила підприємству позивача в скасуванні спірного рішення та повернення (вивільнення) наданої фінансової гарантії.

03.03.2015 ПАТ Дніпроспецсталь листом №171/1-60 повідомило Запорізьку митницю, що у зв'язку з відмовою митниці про перегляд та скасування про коригування митної вартості сума наданої фінансової гарантії (грошова застава) перерахована до Держбюджету.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 року.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Митний орган має право відійти від наведених законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено та не заперечується представником Запорізької митниці, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару за основним методом були подані всі документи, передбачені ч 2 ст. 53 МК України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Частина 2 ст. 53 Митного Кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не є правовою підставою для направляння декларанту вимог про надання додаткових документів.

З матеріалів справи вбачається, що митниця у письмовій вимозі посилається на те, що у відсканованій копії додатку 1, специфікації № 405 від 27.10.2014 року до контракту від 09.02.2012 року №13120156 у п.6 не зазначено вантажовідправника товару.

Наведене твердження відповідача не відповідає дійсності та спростовується наявною в матеріалах справи копією додатку № 1 специфікації № 409 від 12.11.2014 року, в якому наявна інформація щодо відправника (мовою оригіналу): "Грузоотправитель: Продавец или агент по поручению Продавца" (пункт 6).

Крім того, відомості про вантажовідправника в даному випадку не впливають на числові значення складових митної вартості товарів та не впливає на обраний метод її визначення у розумінні статті 53 Митного кодексу України, оскільки поставка здійснювалась на умовах Запоріжжя (поставка до місця призначення), а тому усі ризики та витрати до місця поставки несе продавець.

Також митний орган зазначає, що в надісланій, сканованій копії контракту від 09.02.2012 року №13120156 та специфікації №409 від 12.11.2014 року недоброякісні відбитки печаток та підписи уповноважених осіб, проте з наявних в матеріалах справи копії цих документів вбачається, що відбитки печаток та підписи уповноважених осіб більш ніж якісні, до того ж до суду першої інстанції позивачем був наданий для огляду суду оригінал контракту №13120156 від 09.02.2012 року, у якому наявні усі печатки та підписи.

Митний орган, також посилався на те, що у додатково наданій МД країни відправлення відсутня цінова інформація по товару Оксид молібдену, що унеможливлює проведення обчислення з урахуванням положень ст.52 МК України.

Зазначене посилання відповідача спростовується наявними в матеріалах справи доказами, оскільки у зазначеній декларації наявна уся інформація для обчислення митної вартості товару: ціна в EURO, вага брутто, назва підприємства ПАТ Дніпроспецсталь та назва товару, митна вартість якого визначається.

Наданий документ 01-2012-IC/ABB від 30.12.2013 року, який на думку відповідача не придатний для використання у роботі є частиною контракту 01-2012-IC/ABB, а тому повинен братися до уваги.

Запорізька митниця ДФС також вказує, що відомості в додатково наданому листі №264/2014 від 24.11.2014 року не підтверджені документально, а лист №265/2014 від 24.11.2014 року не може вважатися випискою з оборотно-сальдової документації.

Наведені посилання колегія суддів не бере до уваги, осіки відомості в листі №264/2014 підтверджені додатково наданим рахунком від перевізника №16590 від 24.11.2014 року, а лист №265/2014 має усі необхідні реквізити для такого виду документу, що носить суто інформаційний характер, до того він наданий контрагентом позивача, який є нерезидентом.

Посилання митного органу на те, що у додатково наданій копії висновку від 17.11.2014 року №ОИ-688 недоброякісний відбиток печатки спростовується копією висновку, яка міститься в матеріалах справи та має більш ніж якісний відбиток печатки. Окрім того, згідно п.2 ст.53 МК України висновок № ОИ-688 не передбачений переліком документів, які підтверджують митну вартість товарів, тому не перешкоджає підтвердженню митної вартості товару у повному обсязі.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновка суду першої інстанції, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Щодо витребуваних від декларанта додаткових документів, а саме: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідачем відповідно до ст.71 КАС України не доведено наявність обставин, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, для витребування додаткових документів, а тому витребування Запорізькою митницею додаткових документів здійснено за відсутності визначених законом правових підстав.

Окрім того документи, які витребовувалися від декларанта (рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписка з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару), не є документами, які безпосередньо підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей про ціну, що була фактично сплачена або підлягала сплаті, а тому не подання, або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не може створювати для позивача негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи, які давали змогу Запорізької митниці достовірного та обґрунтовано перевірити правильність визначення декларантом.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом згідно з вимогами ст. 64 Митного кодексуУкраїни на підставі наявної у митного органу інформації, згідно МД №112030000/2014/018815 від 22.10.2014 року.

Частина друга статті 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене МК України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Окрім того, згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

В рішенні Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів від 26.11.2014 року № 112030000/2014/000267/1 відсутнє законне обґрунтування щодо неможливості застосування основного методу та інших другорядних методів окрім резервного.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належним чином не довів правомірність оскаржуваних картки відмови та рішення про коригування митної вартості.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо задоволення позованих вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2015 року було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, а тому судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 р. у справі №808/2615/15 у розмірі 2009,70 грн. (110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви) підлягає присудженню на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 94, 160, 167, 183-2, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 р. у справі №808/2615/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості- залишити без змін.

Присудити на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС () судовий збір у розмірі 2009 (дві тисячі девять) грн. 70 коп.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_2