Справа № 825/2771/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2771/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходька Володимира Олександровича на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходька Володимира Олександровича до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходька Володимира Олександровича ( далі - позивач ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ( далі - відповідач ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.04.2015 р. № .

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про задоволення позовних вимог, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 30.01.2015 р. Постановою Правління Національного банку України № 66 було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк «Демарк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.01.2015 р. № 18 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Демарк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання з 30.01.2015 р. та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку «Демарк» Приходька Володимира Олександровича строком на 1 рік з 30.01.2015 р. по 29.01.2016 р.

У період з 26.02.2015 р. по 11.03.2015 р. відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Банк «Демарк» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складно акт від 18.03.2015 № 519/22/19357516.

У зазначеному акті перевірки встановлено, що позивачем було самостійно розраховано податок на доходи фізичних осіб ( далі - ПДФО ) за серпень - грудень 2014 року в сумі 7092349,35 грн., однак, зазначену суму ПДФО було неповністю перераховано до бюджету суму податку та розмір недоплати складає 6384879,23 грн. за період: серпень - листопад 2014 року.

Згідно з висновками акту перевірки від 18.03.2015 № 519/22/19357516 ПАТ «Банк «Демарк» було несвоєчасно та неповно сплачено ПДФО на загальну суму 6384879,23 грн. за 2014 рік, що призвело до порушення п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 та п.п.168.1.5 п.168.1 ст. 168; п.171.2 ст. 171; п.п. «а» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки від 18.03.2015 р. № 519/22/19357516 відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення від 02.04.2015 р. № за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п за основним платежем 6384879,23 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем до ГУ ДФС у Чернігівській області та до ДФС у Чернігівській області та за результатами розгляду скарги залишено без змін.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 02.04.2015 р. № неправомірним і таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було виконано його податкових зобов'язань з ПДФО у період до 30.01.2015 р., тобто до моменту поширення на нього норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України ( далі - ПК України ) та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI ( далі - Закон №4452-VI ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 1.3 ст. 1 ПК України закріплено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Згідно з пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Частинами 1, 5 статті 36 Закону № 4452-VI визначено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону № 4452-VI, Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 46 Закону № 4452-VI передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону № 4452-VI під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що питання погашення податкових зобов'язань Банку у період процедури його ліквідації регулюються не ПК України, а спеціальним законодавством, а саме - Законом №4452-VI.

При цьому, слід враховувати, що податкове повідомлення-рішення є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке визначає податкове зобов'язання платника податків, що має бути ним сплачено у чітко встановлені строки, а саме продовж десяти днів з дня отримання такого рішення, а отже, воно має зобов'язальний характер для платника податків, безпосередньо стосується питання погашення його податкових зобов'язань та, відповідно, не може бути прийнято контролюючим органом відносно Банку у період процедури його ліквідації.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що ПАТ «Банк «Демарк» перебуває на обліку Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ( далі - ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області ).

25.09.2014 р. Правлінням НБУ було прийнято постанову № 600 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» до категорії неплатоспроможних».

На підставі зазначеної постанови Правління НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 26.09.2014р. № 102 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Банк «Демарк».

29.12.2014 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 170 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у Банк «Демарк».

30.01.2015 р. Постановою Правління Національного банку України № 66 було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк «Демарк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.01.2015 р. № 18 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Демарк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання з 30.01.2015 р. та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку «Демарк» Приходька Володимира Олександровича строком на 1 рік з 30.01.2015 р. по 29.01.2016 р.

У період з 26.02.2015 р. по 11.03.2015 р. відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Банк «Демарк» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складно акт від 18.03.2015 № 519/22/19357516.

У зазначеному акті перевірки встановлено, що позивачем було самостійно розраховано податок на доходи фізичних осіб ( далі - ПДФО ) за серпень - грудень 2014 року в сумі 7092349,35 грн., однак, зазначену суму ПДФО було неповністю перераховано до бюджету суму податку та розмір недоплати складає 6384879,23 грн. за період: серпень - листопад 2014 року.

Згідно з висновками акту перевірки від 18.03.2015 № 519/22/19357516 ПАТ «Банк «Демарк» було несвоєчасно та неповно сплачено ПДФО на загальну суму 6384879,23 грн. за 2014 рік, що призвело до порушення п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 та п.п.168.1.5 п.168.1 ст. 168; п.171.2 ст. 171; п.п. «а» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки від 18.03.2015 р. № 519/22/19357516 відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення від 02.04.2015 р. № за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п за основним платежем 6384879,23 грн.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 02.04.2015 р. № було прийнято відповідачем під час процедури ліквідації ПАТ «Банк «Демарк» та визначає конкретне податкове зобов'язання зазначеного Банку і його обов'язок погасити таке зобов'язання продовж десяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, визначеному ПК України, а отже, суперечить приписам п. 1.3 ст. 1 ПК України та ст.ст. 46, 52 Закону № 4452-VI, якими визначено порядок та черговість погашення боргових зобов'язань Банку.

Водночас, до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Банк «Демарк» у порядку Закону № 4452-VI щодо погашення податкової заборгованості Банку відповідач не звертався.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем було неправильно обрано спосіб захисту інтересів держави та порушено вимоги чинного законодавства, а саме п. 1.3 ст. 1 ПК України та норми Закону № 4452-VI, зокрема ст.ст. 36, 46, 52, а отже, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, доводи відповідача про те, що сума податкової заборгованості Банку з ПДФО утворилась у 2014 року до процедури ліквідації Банку, видаються не обґрунтованими і безпідставними, оскільки оскаржуване рішення податкового органу прийнято ним вже безпосередньо після початку ліквідаційної процедури, визначає конкретне зобов'язання Банку щодо погашення його заборгованості та вказує на порушення відповідачем п. 1.3 ст. 1 ПК України при його прийнятті, про що було зазначено вище.

Твердження представника відповідача у судовому засіданні про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення носить інформаційний характер і не є стягненням заборгованості, а тому його прийняття регулюється ПК України, судова колегія вважає не обґрунтованими і такими, що суперечать приписам чинного законодавства, а саме п. 1.3 ст. 1 та пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення даного адміністративного позову, а судом першої інстанції було неповно встановлені обставини справи та порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходька Володимира Олександровича задовольнити, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходька Володимира Олександровича - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Приходька Володимира Олександровича до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.04.2015 р. № .

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 10.12.2015 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.