Справа № 813/446/15
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 р. Справа № 876/5092/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання: Дутці І.С.,

з участю представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Сокальської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2015р. по справі № 813/446/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокме» до Сокальської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сокме» звернулося в суд з позовом до Сокальської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 14.08.2014 року та № НОМЕР_2 від 13.11.2014 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2015р. по справі № 813/446/15 позовні вимоги ТзОВ «Сокме» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення відповідача від 14.08.2014 року № НОМЕР_1 та від 13.11.2014 року № НОМЕР_2.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Сокальська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав, з посиланням на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального права та неповне зясування всіх обставин справи, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2015р. по справі № 813/446/15 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Сокме».

Позивач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Сокальською ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області в період з 09.07.2014 року по 15.07.2014 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту податку на додану вартість за листопад грудень 2013 року та січень травень 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 14.1.191 п. 14.1. ст. 14, п. 189.4 ст. 189, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 та п. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що полягало у завищенні залишку відємного значення суми податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації) за травень 2014 року в сумі 1 579 514.94 грн., та пп. 4.6.7 п. 4.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 року № 1492, що полягало у відсутності коригування ТзОВ «Сокме» результатів попередньої перевірки (рядок 23.1 Декларації) акту документальної виїзної позапланової перевірки № 630/22-00/32051454 від 24.10.2013 року (ППР ,, НОМЕР_3 від 11.11.2013 року та ППР № НОМЕР_4 від 27.02.2014 року), що відображено в акті перевірки № 391/13-29-15-00/32051454 від 22.07.2014 року.

На підставі вказаного акта перевірки 14.08.2014 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 579 514, 94 грн.

Як підтверджується матеріалами справи, ТзОВ «Сокме» направило до ГУ Міндоходів у Львівській області скаргу від 29.08.2014 року № 239 в порядку п. 56.2, п. 56.3 ст. 56 ПК України, в якій просило визнати протиправним та скасувати вказане податкове повідомлення-рішення.

Рішенням ГУ ДФС у Львівській області від 31.10.2014 року № 33/10/13-01-10-08-05/1626, залишено без змін податкове повідомлення-рішення Сокальської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області від 14.08.2014 року № НОМЕР_1, а скаргу позивача без задоволення. Крім цього, ГУ ДФС у Львівській області на підставі акту від 22.07.2014 року зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 131 298,00 грн., про що Сокальською ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській обл. прийнято податкове повідомлення - рішення від 13.11.2014 року № НОМЕР_2.

В подальшому, позивач направив до ДФС України скаргу від 14.11.2014 року № 328 (доповнення до скарги від 19.11.2014 року. № 336) в порядку ст. 56.6.ст. 56 ПК України, в якій просив визнати протиправним та скасувати вказані податкові повідомлення-рішення.

Однак, рішенням ДФС України від 13.01.2015 року № 288/6/99-99-10-01-25, залишено скаргу позивача без задоволення, а податкові повідомлення-рішення, прийняті Сокальської ОДПІ 14.08.2014 року № НОМЕР_1 та 13.11.2014 року № НОМЕР_2 без змін.

Відповідно до положень п. 14.1.181. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1. ст. 198 цього ж Кодексу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно ст. 198.3. ст. 198 цього ж Кодексу, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього ж Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положення п. 200.1. ст. 200 цього ж Кодексу визначають, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.3. ст. 200 цього ж Кодексу, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї ж статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього ж Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4. ст. 200 цього ж Кодексу, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 201.1. ст. 201 цього ж Кодексу передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Як вбачається з матеріалів справи, в акті перевірки ТзОВ «Сокме» податковий орган зазначив, що у виписаних податкових накладних ЖБК «Монастирський» на ТзОВ «Сокме» по переданню результатів виконання договору доручення зазначено перелік будівельних матеріалів, ТМЦ, послуг, будівельних робіт , а в бухгалтерському обліку кооперативу таке капітальне будівництво відображалось на рахунку 151 «Капітальне будівництво». Також вбачається із заперечень на позов та акта перевірки від 22.07.2014 року контролюючий орган питання правомірності нарахування позивачем податкового кредиту також аналізував з огляду на інформацію, викладену в акті позапланової виїзної документальної перевірки ЖБК «Монастирський» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства від 14.05.2014 року № 261/2200/34987300, у якому зафіксовано висновки податкового органу про порушення ЖБК «Монастирський» п.п. 14.1.121 п. 14.1 ст. 14, абз. 2, 4 п. 157.15 ст. 157 Податкового кодексу України в частині провадження ЖБК «Монастирський» діяльності не передбаченої статутом неприбуткової організації, здійснюючи будівництво за кошти, звільнені від оподаткування (пайові та цільові внески) для ТзОВ «Сокме» житлового кварталу «Монастирський» з малоповерхової щільною забудовою котеджного типу одно- двоквартирних житлових будинків з вбудованими гаражами, дитячого майданчика, спортивного комплексу, готелю та порушення ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», п. 4, 5 ст. 1 , п. 12 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в частині залучення коштів фізичних та юридичних осіб (пайові, цільові та членські внески) для будівництва житлового кварталу для ТзОВ «Сокме» здійснює функції фінансової установи, не маючи такого статусу та відповідних дозвільних документів на право провадження даного виду господарської діяльності, тому передача обєкта забудови та відображення суми ПДВ за такими операціями безпідставна.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що, відповідно до матеріалів справи, правовідносини ТзОВ «Сокме» з ЖБК «Монастирський» виникли згідно договору доручення від 20.02.2009 року із змінами і доповненнями від 30.03.2009 року, за умовами якого Повірений ЖБК «Монастирський» зобовязався виконати юридичні дії по організації будівництва житлового кварталу забудови в м. Червонограді, а Довіритель (позивач) виплатити Повіреному винагороду.

Згідно вказаних правочинів, ЖБК «Монастирський», як повірений, вправі був використовувати власні кошти у витратах, пов'язаних з виконанням зобов'язань по цих же правочинах.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що правомірність діяльності ЖБК «Монастирський» (контрагента позивача), в тому числі по виконанню зобовязань за договором доручення, перевірено та встановлено постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2013 року, залишеною в силі ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 року.

Також вказана позиція суду першої інстанції відповідає і судовій практиці Вищого адміністративного суду України згідно ухвал від 19.11.2012 року у справі № К-21535/10, від 09.10.2012 року у справі № К-31672/10-С, від 26.07.2012 року у справі № К-17724/10, якими зроблено висновок про те, що кооперативи як господарюючі субєкти вправі здійснювати як господарську діяльність, яка визначена їх установчими документами, так і іншу не заборонену чинним законодавством.

Колегія суддів вважає, що господарські операції, вчинені повіреним щодо придбання товарів, робіт, послуг у постачальників на виконання договору доручення, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов'язки позивача, як довірителя, однак право на податковий кредит за такими господарськими операціями набуває саме ЖБК «Монастирський», як повірений, що по суті узгоджується із роз'ясненням 101.19, 130.21 Єдиної бази податкових знань - «при заповнення податкової накладної, яка виписується постачальником товарів/послуг в межах договору комісії (доручення) при отриманні оплати за такі товари/послуги від посередника, у рядку «Особа (платник податку) - покупець» зазначається найменування такого посередника». ЖБК «Монастирський», як повірений веде бухгалтерський (на позабалансових рахунках) та податковий облік об'єктів закупівлі. У позивача на момент закупівлі ЖБК «Монастирський» товарів, робіт, послуг на виконання договору доручення право на податковий кредит не виникає, бухгалтерського та податкового обліку об'єктів закупівлі він не веде, позивач, як довіритель отримує право на податковий кредит при передачі повіреним усього одержаного за договором доручення.

ЖБК «Монастирський», як платник ПДВ, за наслідком придбання товарів (робіт, послуг) на виконання доручення, набув право на податковий кредит.

Після виконання ЖБК «Монастирський» зобов'язань за договором доручення - вчинення юридичних дії по організації будівництва житлового кварталу забудови в повному розмірі ЖБК «Монастирський», як повірений у грудні 2013 року, повернув усе отримане за договором (матеріали (роботи, послуги)) позивачу. Таке постачання товарів є об'єктом оподаткування згідно вимог ПК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що повернення ЖБК «Монастирський», як повіреним, позивачу, як довірителю, усього одержаного за договором доручення у грудні 2013 року відбулося згідно:

- повідомлення повіреного про виконання договору доручення від 20.02.2009 року (із змінами і доповненнями) виконано дії, пов'язані з придбанням будівельних матеріалів для організації будівництва готельного комплексу загальною вартістю 2 900 680, 50 грн. без ПДВ.

- між повіреним та довірителем підписано ОСОБА_2 №1 приймання - передачі від 16.12.2013 року щодо передачі всього одержаного, будівельних матеріалів для організації проведення будівництва готельного комплексу загальною вартістю 2 900 680, 50 грн. без ПДВ.

- позивачем отримано від ЖБК «Монастирський», як повіреного, податкову накладну №1 від 16.12.2013 року

- повідомлення повіреного про виконання договору доручення від 20.02.2009 року (із змінами і доповненнями) виконано дії, пов'язані з придбанням будівельних матеріалів (залишки матеріалів) для організації будівництва готельного комплексу загальною вартістю 132 138, 21 грн. без ПДВ.

- між повіреним та довірителем підписано ОСОБА_2 № 2 приймання - передачі від 16.12.2013 року щодо передачі всього одержаного, будівельних матеріалів (залишки матеріалів) для організації проведення будівництва готельного комплексу загальною вартістю 132 138, 21 грн. без ПДВ.

- позивачем отримано від ЖБК «Монастирський», як повіреного, податкову накладну №2 від 16.12..2013 року

- повідомлення повіреного про виконання договору доручення від 20.02.2009 року (із змінами і доповненнями) виконано дії, пов'язані з організацією та проведенням робіт (послуг) по організації будівництва готельного комплексу загальною вартістю 4 614 756, 00 грн. без ПДВ.

- між повіреним та довірителем підписано ОСОБА_2 № 3 приймання - передачі від 16.12.2013 року щодо передачі всього одержаного, роботи (послуги) по організації проведення будівництва готельного комплексу загальною вартістю 4 614 756, 00 грн. без ПДВ.

- позивачем отримано від ЖБК «Монастирський», як повіреного, податкову накладну № 3 від 16.12.2013 року.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції що податкові накладні № 1, 2, 3 від 16.12.2013 року є належними податковими документами та є підставою для зарахування позивачем сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Матеріалами справи також підтверджується, що ТзОВ «Сокме» у березні 2014 року на виконання договору доручення виплачено ЖБК «Монастирський» винагороду згідно платіжного доручення № 375 від 07.03.2014 року в сумі 300 000 грн., в тому числі ПДВ 50 000 грн., оформлено податкову накладну від 06.03.2014 року № 1, суму податку відображено у складі податкового кредиту, що підтверджується копією податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказані господарські операції позивачем оподатковано згідно чинного законодавства, що підтверджується матеріалами справи.

Із матеріалів справи також вбачається, що висновки податкового органу обґрунтовуються також тим, що при заповненні податкової декларації з ПДВ за травень 2014 року у рядку 21.3 Декларації (залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної органом державної податкової служби) позивач повинен був врахувати висновки акту планової виїзної документальної перевірки від 24.10.2013 року № 639/22-00/32051454, на підставі якого відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_3 від 11.11.2013 року та № НОМЕР_4 від 27.02.2014 року.

Як вірно зясовано судом першої інстанції, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2014 року, залишеною в силі ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року, за результатами розгляду адміністративної справи № 813/3322/14 (9121/14/876) за позовом ТзОВ «Сокме» до Сокальської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень було визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 11.11.2013 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 33280,00 грн. в тому числі за основним платежем 30060,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3220,00 грн., податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 11.11.2013 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 148031,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 74015,50 грн., податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 11.11.2013 року, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 131 298,00 грн., податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 27.02.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 910068,00 грн. в тому числі за основним платежем 6066712,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями 3033356,00 грн.

Зазначене рішення суду вступило в законну силу в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки грошові зобовязання за податковими повідомленнями-рішеннями № НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_3 від 11.11.2013 року та № НОМЕР_4 від 27.02.2014 року не було узгоджено та податковим органом не надано достатніх та належних доказів, на яких ґрунтується висновок про порушення позивачем пп. 4.6.7 п. 4.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 року № 1492, колегія суддів апеляційного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про підставність до задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокме».

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги Сокальської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.160 ч.3, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Сокальської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2015р. по справі № 813/446/15- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

ОСОБА_2

Повний текст ухвали складений 04.12.2015 року.