Справа № 808/3590/15
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

12 листопада 2015 року (17 год. 35 хв.) Справа № 808/3590/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотор СПР» до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

01.07.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду засобами поштового звязку надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотор СПР» (далі - позивач), до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 27.01.2015.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем була проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 01.01.2014 по 31.10.2014, за результатами якої складено акт від 31.12.2014 №2171/08-27-2211-37442792 (далі ОСОБА_5 перевірки). На підставі ОСОБА_5 перевірки відповідачем було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 27.01.2015. ОСОБА_5 перевірки позивач вважає необґрунтованими, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення на думку позивача є безпідставним та підлягає скасуванню.

Через невідповідність вимогам ст. 106 КАС України, ухвалою від 03.07.2015 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову до 17.07.2015.

У визначений судом строк позивач усунув недоліки позову.

Ухвалою від 20.07.2015 провадження у справі було відкрите, судове засідання призначене на 05.08.2015.

У судове засідання 05.08.2015 представники осіб, які беруть участь у справі, не прибули.

Ухвалою від 05.08.2015 за клопотанням позивача провадження у справі було зупинено до 14.09.2015.

Ухвалою від 14.09.2015 провадження у справі було поновлене, судове засідання призначене на 14.09.2015.

За клопотаннями представників сторін у судовому засіданні оголошувалась перерва до 21.09.2015.

Ухвалою від 21.09.2015 за клопотанням представника позивача провадження у справі було зупинено до 12.10.2015.

У судове засідання 12.10.2015 представники осіб, які беруть участь у справі, не прибули.

Ухвалою від 12.10.2015 за клопотанням представника відповідача провадження у справі було зупинено до 03.11.2015.

Ухвалою від 03.11.2015 провадження у справі поновлене, судове засідання призначене на 03.11.2015.

У судовому засіданні оголошувалась перерва до 12.11.2015.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, зокрема зазначивши, що усі операції між позивачем та контрагентами підтверджуються відповідним чином оформленими первинними документами. Усі первинні бухгалтерські документи оформлені із дотриманням вимог чинних нормативних актів, були об'єктом дослідження під час перевірки та не визнані у встановленому порядку недійсними. Придбані товари (послуги) були використані у господарській діяльності, що підтверджується первинними документами. Наголосив, що жодною нормою законодавства України для платників податків не передбачалось ані обов'язків, ані прав вимагати від контрагентів будь-яких відомостей достовірності його державної реєстрації як СПД, реєстрації платником ПДВ, стану його «податкових взаємовідносин» з бюджетом, ведення податкового обліку, подання декларацій, повноти сплати податків за окремою операцією з продажу товарів, знаходження його за місцем реєстрації. Зазначив, що податковий орган безпідставно пов'язує право позивача на формування показників податкового обліку по взаємовідносинам з контрагентами з діями посадових осіб підприємств. Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими правопорушеннями. Зазначив, що право позивача на формування показників податкового обліку не може бути поставлено в залежність від додержання контрагентами правил ведення господарської діяльності та податкової дисципліни, як то намагається довести відповідач, описуючи різні відомості щодо підприємств - контрагентів зазначених товариств. Позивач дотримався усіх вимог податкового законодавства. ТМЦ та послуги, що отримані від контрагентів були придбані з метою використання у господарській діяльності та були використані у ній. Суми ПДВ, що були відображені в податковому та бухгалтерському обліку позивача підтверджено відповідними податковими накладними, видатковими накладними, що оформлені із дотриманням усіх вимог законодавства та були предметом дослідження під час перевірки. Вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, а тому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у запереченнях проти позову, зокрема зазначивши, що згідно податкової інформації ТОВ «ПРОМБУТ МАРКЕТ», ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ», ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С», ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ» за податковою адресою не знаходяться, відсутні необхідні умови для здійснення підприємницької діяльності щодо продажу товарів (послуг) зазначених у податкових накладних. Не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з поставки ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ» товарів (послуг) в адресу покупців. У ТОВ «ВІНТ-РПБ» відсутні об'єкти оподаткування по операціях з отримання товарів (послуг) від підприємств-постачальників та по операціях з поставки товарів (послуг) підприємствам покупцям. Не встановлено факт взаємовідносин (передачі товарів робіт/послуг) між ТОВ «ТРАНСЛЕМ» та контрагентами-постачальниками, у зв'язку з відсутністю договорів про господарську діяльність, актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів. Звіркою встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Зазначив, що товарно-транспортні накладні не містять всієї необхідної інформації, а тому не підтверджують факту транспортування придбаних позивачем товарів. Зазначив, що позивачем не було надано витребовуваних документів та інформації щодо робітників, які виконували роботи/надавали послуги та необґрунтовано необхідності залучення контрагентів, які не мають основних засобів та у яких відсутній штат працівників, до виконання робіт з прибирання та чергування на обєктах ПАТ «Мотор Січ». Зазначив, що позивач мав достатню кількість робітників для здійснення робіт, проте сформував податковий кредит за рахунок інших підприємств по операціях з придбання послуг прибирання та чергування на обєктах ПАТ «Мотор Січ». Тому, вважає оскаржуване податкове повідомлення - рішення правомірним, через що просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 12.11.2015 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

На підставі направлень від 04.12.2014 №712, 713, 714 та наказу відповідача від 01.12.2014 №770 в період з 04.12.2014 по 24.12.2014 відповідачем була проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби за період з 01.01.2014 по 31.10.2014.

Згідно наказу відповідача від 16.12.2014 №794 термін проведення перевірки продовжено на 5 робочих днів.

За результатами перевірки 31.12.2014 відповідачем був складений ОСОБА_5 перевірки, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем вимог: пп. 14.1.36, пп. 14.1.181, п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме занижено податок на додану вартість за період січень-жовтень 2014 року на загальну суму 1549379,00 грн.

На підставі ОСОБА_5 перевірки 27.01.2015 відповідачем було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу було збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 1936723,75 грн., з яких 1549379,00 грн. за основним платежем, 387344,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Зазначене податкове повідомлення-рішення було отримане позивачем 09.02.2015.

16.02.2015 позивачем була подана скарга на податкове повідомлення-рішення до ГУ ДФС у Запорізькій області, проте Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 16.04.2015 №2707/7/0801-100413 первинну скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

27.01.2015 позивачем була подана скарга на податкове повідомлення-рішення до ДФС України, проте Рішенням про результати розгляду скарги від 11.06.2015 №12191/6/99-99-10-0101-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення та рішення про результати розгляду первинної скарги залишено без змін.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки ОСОБА_5 перевірки, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

Відповідач в ОСОБА_5 перевірки позивача посилається на недотримання, позивачем вимог

пп. 14.1.36, пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 14.1.36, пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Судом встановлено, що позивачем задекларовано податкового кредиту:

за січень 2014 року на суму 11185,42 грн. по операціях з ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ», на суму 41152,50 грн. по операціях з ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ», на суму 89724,00 грн. по операціях з ТОВ «ТРАНСЛЕМ»;

за лютий 2014 року на суму 107006,00 грн. по операціях з ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ», на суму 9331,53 грн. по операціях з ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С», на суму 19888,00 грн. по операціях з ТОВ «ТРАНСЛЕМ»;

за березень 2014 року на суму 130876,50 грн. по операціях з ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ», на суму 14899,76 грн. по операціях з ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С»;

за квітень 2014 року на суму 10441,13 грн. по операціях з ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД», на суму 146450,00 грн. по операціях з ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ»;

за травень 2014 року на суму 13613,53 грн. по операціях з ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД», на суму 148067,00 грн. по операціях з ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ»;

за червень 2014 року на суму 9686,00 грн. по операціях з ТОВ «АЛЬКАР-СМТ», на суму 146450,00 грн. по операціях з ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ»;

за липень 2014 року на суму 10787,82 грн. по операціях з ТОВ «АЛЬКАР-СМТ», на суму 148067,00 грн. по операціях з ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ»;

за серпень 2014 року на суму 148067,00 грн. по операціях з ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ», на суму 10985,47 грн. по операціях з ТОВ «ВІНТ-РПБ»;

за вересень 2014 року на суму 146450,00 грн. по операціях з ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ», на суму 10135,51 грн. по операціях з ТОВ «ВІНТ-РПБ»;

за жовтень 2014 року на суму 164055,00 грн. по операціях з ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ», на суму 12059,27 грн. по операціях з ТОВ «ВІНТ-РПБ».

01.04.2014 між позивачем та ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД» був укладений договір №12, за яким останній зобовязався виконати поставку засобів побутової хімії, миючих засобів, господарського інвентарю, спецодягу за вимогою позивача, згідно накладних, а позивач прийняти товар та сплатити його вартість.

За наслідками виконання поставки товару ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД» на загальну суму поставки, в тому числі ПДВ у розмірі 24054,66 грн. виписало податкові накладні від 07.05.2014 №42, від 05.05.2014 №24, від 01.04.2014 №1, від 03.04.2014 №20 та видаткові накладні від 07.05.2014 №РН-0000042, від 05.05.2014 №РН-0000024, від 01.04.2014 №РН-0000001, від 03.04.2014 №РН-0000020 на зазначену суму.

Позивач розрахувався за товар у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД», що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

01.11.2013 між позивачем та ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ» був укладений договір №38, за яким останній зобовязався виконати поставку засобів побутової хімії, миючих засобів, господарського інвентарю, спецодягу за вимогою позивача, згідно накладних, а позивач прийняти товар та сплатити його вартість.

За наслідками виконання поставки товару ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ» на загальну суму поставки, в тому числі ПДВ у розмірі 11185,42 грн. виписало податкові накладні від 09.01.2014 №4029, від 08.01.2014 №3522 та видаткові накладні від 08.01.2014 №РН-3522, від 09.01.2014 №РН-4029 на зазначену суму.

Позивач розрахувався за товар у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ», що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

03.02.2014 між позивачем та ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С» був укладений договір №6, за яким останній зобовязався виконати поставку засобів побутової хімії, миючих засобів, господарського інвентарю, спецодягу за вимогою позивача, згідно накладних, а позивач прийняти товар та сплатити його вартість.

За наслідками виконання поставки товару ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С» на загальну суму поставки, в тому числі ПДВ у розмірі 24231,29 грн. виписало податкові накладні від 03.02.2014 №6, від 05.03.2014 №27, від 03.03.2014 №10 та видаткові накладні від 03.02.2014 №РН-0000006, від 05.03.2014 №РН-0000027, від 03.03.2014 №РН-0000010 на зазначену суму.

Позивач розрахувався за товар у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С», що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

01.08.2014 між позивачем та ТОВ «ВІНТ-РПБ» був укладений договір №15, за яким останній зобовязався виконати поставку засобів побутової хімії, миючих засобів, господарського інвентарю, спецодягу за вимогою позивача, згідно накладних, а позивач прийняти товар та сплатити його вартість.

За наслідками виконання поставки товару ТОВ «ВІНТ-РПБ» на загальну суму поставки, в тому числі ПДВ у розмірі 33180,25 грн. виписало податкові накладні від 05.08.2014 №9, від 01.08.2014 №3, від 03.09.2014 №12, від 01.09.2014 №4, від 06.10.2014 №35, від 02.10.2014 №14 та видаткові накладні від 05.08.2014 №РН-0000009, від 01.08.2014 №РН-0000003, від 03.09.2014 №РН-0000012, від 01.09.2014 №РН-0000004, від 06.10.2014 №РН-0000035, від 02.10.2014 №РН-0000014 на зазначену суму.

Позивач розрахувався за товар у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «ВІНТ-РПБ», що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

02.06.2014 між позивачем та ТОВ «АЛЬКАР-СМТ» був укладений договір №14, за яким останній зобовязався виконати поставку засобів побутової хімії, миючих засобів, господарського інвентарю, спецодягу за вимогою позивача, згідно накладних, а позивач прийняти товар та сплатити його вартість.

За наслідками виконання поставки товару ТОВ «АЛЬКАР-СМТ» на загальну суму поставки, в тому числі ПДВ у розмірі 20474,07 грн. виписало податкові накладні від 08.07.2014 №42, від 01.07.2014 №3, від 04.06.2014 №23, від 02.06.2014 №5 та видаткові накладні від 08.07.2014 №РН-0000042, від 01.07.2014 №РН-0000003, від 04.06.2014 №РН-0000023, від 02.06.2014 №РН-0000005 на зазначену суму.

Позивач розрахувався за товар у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «АЛЬКАР-СМТ», що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

Судом встановлено, що транспортування придбаних у ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД», ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ», ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С», ТОВ «ВІНТ-РПБ», ТОВ «АЛЬКАР-СМТ» товарів здійснювалось орендованим вантажним автомобілем Mersedes Benz №04244 НР.

Позивачем до суду було надано договір оренди транспортного засобу №2 від 01.05.2014, відповідно до якого ТОВ «Лагуна» передало позивачу в оренду вантажний автомобіль Mersedes Benz №04244 НР. Згідно Свідоцтва про реєстрацію ЯТС №392153 ТОВ «Лагуна» є власником зазначеного вантажного автомобілю.

Факт поставки товару позивачу від зазначених контрагентів-продавців підтверджується наданими в повному обсязі товарно-транспортними накладними.

Суд зазначає, що надані товарно-транспортні накладні оформлені належним чином, містять всю необхідну інформацію щодо транспортування товару, а саме: найменування вантажовідправника, вантажоодержувача, замовника, пункт навантаження/розвантаження, найменування автомобілю, відомості про вантаж, дані водія, підпис перевізника водія, підпис вантажоодержувача, супровідні документи на вантаж, вартість вантажу.

Судом встановлено, придбані у ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД», ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ», ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С», ТОВ «ВІНТ-РПБ», ТОВ «АЛЬКАР-СМТ» товари були використані у власній господарській діяльності, що підтверджується наданими Актами списання товарів та Матеріальними звітами, в яких відображено надходження та витрати товару.

01.11.2013 між позивачем та ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» було укладено договори про надання послуг №36 та №37, відповідно до яких останній зобовязався надати послуги з організації чергування та прибирання в адміністративних корпусах, будівлях, цехах, спорудах, складах та інших приміщеннях, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, пр.-т. Моторобудівників, 15, а позивач прийняти надані послуги за актом прийому-передачі та сплатити вартість послуг.

На виконання умов договорів ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» на загальну суму, в тому числі ПДВ у розмірі 41152,50 грн. виписало податкові накладні від 31.01.2014 №15630, від 31.01.2014 №15629, від 20.01.2014 №9597, від 16.01.2014 №7571, від 10.01.2014 №4628.

За наслідками виконання умов договорів між позивачем та ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» складено та підписано ОСОБА_5 здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-15630 від 31.01.2014, №ОУ-15629 від 31.01.2014, №ОУ-9597 від 20.01.2014, №ОУ-7571 від 16.01.2014, №ОУ-4628 від 10.01.2014.

Позивач розрахувався за надані послуги у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ», що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

01.12.2013 між позивачем та ТОВ «ТРАНСЛЕМ» було укладено договори про надання послуг №39, №40, №41, відповідно до яких останній зобовязався надати послуги з прибирання території, виробничих та службових приміщень в адміністративних корпусах, будівлях, цехах, спорудах, складах та інших приміщеннях, а також коридорів, сходових клітин, туалетів, санвузлів, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, пр.-т. Моторобудівників, 15, а позивач прийняти надані послуги за актом прийому-передачі та сплатити вартість послуг.

На виконання умов договорів ТОВ «ТРАНСЛЕМ» на загальну суму, в тому числі ПДВ у розмірі 109612,00 грн. виписало податкові накладні від 10.02.2014 №4621, від 20.02.2014 №9555, від 31.01.2014 №15306, від 31.01.2014 №15308, від 31.01.2014 №15307, від 20.01.2014 №9711, від 20.01.2014 №9712, від 10.01.2014 №4682, від 20.01.2014 №9713, від 10.01.2014 №4683, від 10.01.2014 №4681.

За наслідками виконання умов договорів між позивачем та ТОВ «ТРАНСЛЕМ» складено та підписано ОСОБА_5 здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-4621 від 10.02.2014, №ОУ-9555 від 20.02.2014, №ОУ-15306 від 31.01.2014, №ОУ-15308 від 31.01.2014, №ОУ-15307 від 31.01.2014, №ОУ-9711 від 20.01.2014, №ОУ-9712 від 20.01.2014, №ОУ-4682 від 10.01.2014, №ОУ-9713 від 20.01.2014, №ОУ-4683 від 10.01.2014, №ОУ-4681 від 10.01.2014.

Позивач розрахувався за надані послуги у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «ТРАНСЛЕМ», що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

01.04.2014 між позивачем та ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ» було укладено договори про надання послуг №11, №10, №9, №8, №7, №6, №5, №4, №3, №2, №1 , відповідно до яких останній зобовязався надати послуги з організації чергування та прибирання в адміністративних корпусах, будівлях, цехах, спорудах, складах та інших приміщеннях, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, пр.-т. Моторобудівників, 15, а позивач прийняти надані послуги за актом прийому-передачі та сплатити вартість послуг.

На виконання умов договорів ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ» на загальну суму, в тому числі ПДВ у розмірі 1309973,41 грн. виписало податкові накладні.

За наслідками виконання умов договорів між позивачем та ТОВ «БУД-УНУРГО-СТАНДАРТ» складено та підписано ОСОБА_5 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Позивач розрахувався за надані послуги у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ», що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи податкові накладні, видаткові накладні, оформлені належним чином, підписані повноважними особами підприємств, завірені печатками підприємств та повністю підтверджують факт здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ».

Крім того, 14.01.2014 між позивачем та ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ» було укладено договір підряду №3, відповідно до якого останній зобовязався виконати роботу за завданням позивача з ремонту офісного приміщення, розташованого АДРЕСА_1, а позивач прийняти виконану роботу та сплатити її вартість.

На виконання умов договору ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ» на загальну суму, в тому числі ПДВ у розмірі 24494,91 грн. виписало податкову накладну від 29.04.2014 №46.

За наслідками виконання умов договору між позивачем та ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ» складено та підписано ОСОБА_5 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Позивач розрахувався за виконані роботи у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ», що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи податкові накладні, видаткові накладні, ОСОБА_5 здачі-прийняття робіт (надання послуг), оформлені належним чином, підписані повноважними особами підприємств, завірені печатками підприємств та повністю підтверджують факт здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «ТРАНСЛЕМ», ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД», ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ», ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С», ТОВ «ВІНТ-РПБ», ТОВ «АЛЬКАР-СМТ», ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ», ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ».

Судом встановлено, що замовником вищезазначених послуг з прибирання та чергування є ПАТ «МОТОР СІЧ».

06.04.2011 між позивачем та ПАТ «МОТОР СІЧ» було укладено договір про надання послуг №4522/11-Д, відповідно до якого позивач зобовязався надати послуги з прибирання території, виробничих та службових приміщень в адміністративних корпусах, будівлях, цехах, спорудах, складах та інших приміщеннях, а також коридорів, сходових клітин, туалетів, санвузлів на обєктах замовника, згідно додатку №1 до договору.

На виконання умов договору позивач виписував ПАТ «МОТОР СІЧ» податкові накладні, що були зареєстровані позивачем в Реєстрі виданих та отриманих податкових накладних.

За наслідками виконання умов договору між позивачем та ПАТ «МОТОР СІЧ» складено та підписано ОСОБА_5 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

05.04.2011 між позивачем та ПАТ «МОТОР СІЧ» було укладено договір про надання послуг №4475/11-Д, відповідно до якого позивач зобовязався надати послуги з прибирання та чергування на території, в адміністративних корпусах, будівлях, цехах, спорудах, складах та інших приміщеннях, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, пр-т. Моторобудівників, 15.

На виконання умов договору позивач виписував ПАТ «МОТОР СІЧ» податкові накладні, що були зареєстровані позивачем в Реєстрі виданих та отриманих податкових накладних.

За наслідками виконання умов договору між позивачем та ПАТ «МОТОР СІЧ» складено та підписано ОСОБА_5 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Також, позивачем було затверджено Графік роботи на 2014 рік (прибирання, чергування).

Судом встановлено, що ТОВ «ТРАНСЛЕМ», ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ», ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ», на виконання умов укладених договорів, направляли позивачу листи про забезпечення вільного доступу працівників до обєктів. До листів додавалися списки працівників.

Листами від 13.01.2014 №10, від 14.01.2014 №11, від 11.03.2014 №52 позивач звертався до ПАТ «МОТОР СІЧ», та у звязку з наданням послуг, на підставі укладених договорів, просив організовувати пропуск осіб на територію ПАТ «МОТОР СІЧ» для виконання робіт. До листів додавалися списки та додаткові списки осіб для організації пропуску на територію ПАТ «МОТОР СІЧ».

З листа ПАТ «МОТОР СІЧ» від 12.10.2015 №159 вбачається, що в 2014 році пропуск на територію ПАТ «МОТОР СІЧ» технічного персоналу позивача для виконання робіт з прибирання території та чергування здійснювався на підставі разових пропусків, постійних пропусків та списків, що надавалися позивачем. Поділ на штатний персонал позивача та персонал субпідрядних організацій, що долучався позивачем не проводився.

Всі вищевказані документи наявні в матеріалах справи.

В обґрунтування висновків ОСОБА_5 перевірки відповідач посилається на:

Акт ДПІ у Будьонівському районі м. Донецька від 28.03.2014 №85/05-61-38654416 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ПРОМБУТ МАРКЕТ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з січень-лютий 2014 року, відповідно до якого ТОВ «ПРОМБУТ МАРКЕТ» за податковою адресою не знаходиться. У ТОВ «ПРОМБУТ МАРКЕТ» відсутні необхідні умови для здійснення підприємницької діяльності щодо продажу товарів (послуг) зазначених у податкових накладних;

Акт ДПІ у Куйбишевському районі м. Донецька від 26.03.2014 №179/05-5-01/38357200 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з січень-лютий 2014 року, відповідно до якого ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ» за податковою адресою не знаходиться. У ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ» відсутні необхідні умови для здійснення підприємницької діяльності щодо продажу товарів (послуг) зазначених у податкових накладних. Не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з поставки ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ» товарів (послуг) в адресу покупців;

Акт ДПІ у Київському районі м. Донецька від 28.03.2014 №195/05-64-22-18844515 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТРАНСЛЕМ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з січень-лютий 2014 року, відповідно до якого не встановлено факт взаємовідносин (передачі товарів робіт/послуг) між ТОВ «ТРАНСЛЕМ» та контрагентами-постачальниками, у зв'язку з відсутністю договорів про господарську діяльність, актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, а також інших первинних документів. Звіркою встановлено відсутність будь-якої інформації про наявні складські приміщення, автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства;

Акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 01.08.2014 №2220/26-55-22-10/38863653 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С», відповідно до якого ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С» за юридичною адресою не знаходиться. Звіркою встановлено відсутність необхідних умов (матеріальних ресурсів, основних засобів тощо) для здійснення підприємницької діяльності щодо продажу товарів (послуг) зазначених у податкових накладних;

Акт ДПІ у Святошинському районі м. Києва від 03.12.2014 №579/26-57-22-04-21/39290781 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ВІНТ-РПБ», згідно якого у ТОВ «ВІНТ-РПБ» відсутні об'єкти оподаткування по операціях з отримання товарів (послуг) від підприємств-постачальників та по операціях з поставки товарів (послуг) підприємствам покупцям;

Акт ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя від 01.08.2014 №591/08-25-22-011/37221276 «Про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ», відповідно до якого ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ» за юридичною адресою не знаходиться, не підтверджено обсяги поставок товарів (послуг) в адресу покупців.

Крім того, відповідач посилається на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2015 у справі №336-856-14к, яким визнано винними у вчиненні злочинів передбачених ст. 28, ст. 205, ст. 366, ст. 358 КК України, менеджерів ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ», проте наведений вирок суду жодним чином не стосується позивача та обставин даної справи, а отже зазначені посилання не приймаються судом до уваги.

Також, відповідач посилається на досудове розслідування в кримінальному провадженні, предметом якого є фіктивне підприємництво, у тому числі ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД», ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С», ТОВ «ВІНТ-РПБ», ТОВ «АЛЬКАР-СМТ».

Суд наголошує, що станом на час розгляду справи у суду відсутні відомості щодо наявності вироків судів у кримінальних справах, якими б було встановлено факт фіктивного підприємництва контрагентів позивача ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД», ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С», ТОВ «ВІНТ-РПБ», ТОВ «АЛЬКАР-СМТ».

Суд зазначає, що перерахування коштів легально діючими підприємствами на рахунок фіктивних підприємств, не робить ці кошти отриманими завідомо злочинним шляхом, оскільки вони вважаються отриманими під час легальної господарської та підприємницької діяльності, поки не доведено протилежне.

На даний час не має будь-якого судового рішення, що надавало би оцінку взаємовідносин позивача з ТОВ «ТРАНСЛЕМ», ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД», ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ», ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С», ТОВ «ВІНТ-РПБ», ТОВ «АЛЬКАР-СМТ», ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ», ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ».

Суд зазначає, що за приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не Актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в ОСОБА_5 висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені без повного та всебічного дослідження наявної інформації.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року було звернено увагу на наступне: «...вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду у разі наявності відповідної суперечки. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. В цьому випадку в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги у разі нікчемності правочину і наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не має права посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким аргументам позивача. Відповідно до статей 215 і 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним і про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину можуть бути заявлені як однією із сторін правочину, так і іншою зацікавленою особою, права і законні інтереси якої порушені здійсненням правочину».

Таким чином, навіть за наявності ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Зазначена норма недійсність господарського зобов'язання пов'язує з наступним: невідповідністю його змісту вимогам закону; наявністю мети, що за відомо суперечить інтересам держави і суспільства; укладенням учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення, передбаченого ст. 228 ЦК України міститься обов'язкова ознака - специфічна мета - порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Наявність мети, включеної до складу правопорушення підлягає обов'язковому доведенню.

Мета юридичної особи має бути доведена через мету відповідного керівника - фізичної особи, яка на момент укладання угоди виконувала представницькі функції за статутом (положенням) або за довіреністю. Слід зазначити, що наявність мети зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне кримінальну відповідальність за відповідними статтями кримінального кодексу України за скоєний злочин, замах на злочин або готування до злочину. Такі обставини можуть бути доведені лише обвинувальним вироком.

Відповідачем не надано доказів наявності фактів порушення конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного заволодіння ним, внаслідок укладання та виконання позивачем та його контрагентами правочинів.

Суд зазначає, що на даний час у суду відсутні відомості щодо наявності судових рішень, які б спростовували факт реальності виконання договорів, укладених між позивачем та його контрагентами.

Відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Інший підхід потенційно надасть можливість посадовим особам державних органів на власний розсуд оголошувати будь-який правочин недійсним (нікчемним) без звернення до суду, що не є правильним виходячи з загальних засад судочинства.

Крім того, необхідно зазначити, що можливий захист порушеного права шляхом звернення до суду із позовом про визнання нікчемного правочину дійсним стосується лише нікчемних правочинів з дефектом форми та правочинів без необхідного схвалення (параграф 2 глави 16 ЦК України).

Відповідачем також не було обґрунтовано належним чином і доведено у встановленому законом порядку, що угоди між позивачем та його контрагентами порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.

Відповідачем лише зазначено, без відповідних доказів, про відсутність реальності поставок товарів (робіт, послуг), які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності тощо, що може свідчити про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності як позивачем, так і його контрагентом що є лише припущенням.

Також, відповідно до вимог податкового законодавства, особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.

Судом встановлено, що ТОВ «ТРАНСЛЕМ», ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД», ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ», ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С», ТОВ «ВІНТ-РПБ», ТОВ «АЛЬКАР-СМТ», ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ», ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ» в перевіряємий період мали статус платника податку на додану вартість, а відтак мали право видавати позивачу податкові накладні на підтвердження факту отримання останнім товарів/послуг, які надавалися цими підприємствами.

Також, суд зазначає, що у разі, якщо контрагент підприємства порушив законодавство при нарахуванні та сплаті своїх податкових зобовязань, відповідальність за це несе виключно він, можливості покладення відповідальності на інших осіб законодавством України не тільки не передбачено, але прямо заборонено. Таким чином, несплата податків однією із сторін правочину чи їх приховування не є підставою для висновку про нікчемність правочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» від 16.07.1999 №996-ХІV (далі Закон України №996-ХІV) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закон України №996-ХІV визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Підпунктами 2.1., 2.2., 2.4, 2.16 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку передбачено наступне:

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

Суд зазначає, що предявлені до перевірки документи є первинними документами у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оформлені належним чином, підписані повноважними особами підприємств, завірені печатками підприємств та повністю підтверджують факт здійснення між позивачем та ТОВ «ТРАНСЛЕМ», ТОВ «ОСОБА_6 ТРЕЙД», ТОВ «ДЕЙМОС ІНВ», ТОВ «КРОТОЛ-ПЛЮС С», ТОВ «ВІНТ-РПБ», ТОВ «АЛЬКАР-СМТ», ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ», ТОВ «БУД-ЕНЕРГО-СТАНДАРТ» господарських операцій з поставки товарів, виконання робіт та надання послуг.

З наведених вище підстав суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та необхідність його скасування.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Доданим до матеріалів справи платіжним дорученням від 26.06.2015 №132 документально підтверджується факт сплати позивачем судового збору в сумі 487,20 грн.

Відтак, ця сума підлягає присудженню на користь позивача з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотор СПР» до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.01.2015, прийняте Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Мотор СПР» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 1936723,75 грн., з яких за основним платежем 1549379,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 387344,75 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотор СПР» сплачений судовий збір у сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль