Справа № 2-а-1066/10
Суддя: Андросов О. М.
Дата ухвалення: 2010-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Барвінківський районний суд Харківської області
Справа № 2-а-1066/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2010 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі : головуючого - судді Андросова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду м. Барвінкового адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області про визнання дій неправомірними, перерахунок підвищення до пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні і виплаті йому відповідачем підвищення до пенсії як інваліду війни на підставі ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а саме у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком.

Позивач просив зобовязати управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області відповідно до положень ч. 4 ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як інваліду війни в розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2001 року.

Раніше з письмовою заявою позивач звертався до відповідача з проханням провести перерахунок підвищення до пенсії на підставі ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а саме у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком, проте йому було відмовлено в перерахунку.

Відповідач в судове засідання не зявився, просив справу слухати у його відсутність, надавши суду заперечення, в якому позов не визнав, посилаючись на те, що з 17.02.1992 року відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області, йому призначена пенсія по інвалідності відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З 17.02.1992 року по 11.06.2006 року пенсія позивачу виплачувалась по 3 групі інвалідності, а з 12.01.2006 року по 2 групі інвалідності на підставі довідки МСЕК серії ХАР № 021773 від 12.01.2006 року.

До пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивачу як інваліду війни 3 групи відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту було встановлено підвищення, яке з 01.01.2001 року по 31.12.2005 року виплачувалось в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком, визначеної постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 831 та від 03.01.2002 року № 1.

З 01.01.2006 року Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ч. 4 ст. 13 викладено в наступній редакції: „ Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам 1 групи у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 2 групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 3 групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тому відповідачу, як інваліду війни, виплачується підвищення до пенсії з 01.01.2006 року по 11.01.2006 року в розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 12.01.2006 року по цей час в розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В звязку з викладеним відповідач вважає свої дії з виплати позивачу підвищення до пенсії як інваліду війни правомірними і такими, що відповідають чинному законодавству.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, що суд вважає за можливе і розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності і взаємозвязку, дійшов наступного.

Позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та має першу категорію, що підтверджується копією посвідчення серії А № 430838 та вкладкою до нього № 031889. згідно висновку МСЕК є інвалідом третьої групи з 01.03.2000 року. Відповідно до довідок МСЕК серії МСЕ № 050535 від 10.02.2000 року, серії МСЕ № 019224 від 13.03.2003 року, серії МСЕ № 021773 від 12.01.2006 року позивачу з 10.02.2000 року встановлена третя група інвалідності, а з 12.01.2006 року встановлена друга група інвалідності безстроково. Інвалідність позивача пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

З 17.02.1992 року відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області, йому призначена пенсія по інвалідності відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З 17.02.1992 року по 11.06.2006 року пенсія позивачу виплачувалась по 3 групі інвалідності, а з 12.01.2006 року по 2 групі інвалідності на підставі довідки МСЕК серії ХАР № 021773 від 12.01.2006 року.

До пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивачу як інваліду війни 3 групи відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту було встановлено і виплачувалось підвищення, яке з 01.01.2001 року по 31.12.2005 року виплачувалось в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком, визначеної постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 831 та від 03.01.2002 року № 1.

З 01.01.2006 року Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 05.10.2005 року. ч. 4 ст. 13 викладено в наступній редакції: „ Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам 1 групи у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 2 групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, 3 групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тому відповідачу, як інваліду війни, виплачується підвищення до пенсії з 01.01.2006 року по 11.01.2006 року в розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 12.01.2006 року по цей час в розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Дана норма Закону, як і сам Закон України „Про внесення змін до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 2939-ІУ від 05.10.2005 року, який набрав чинності з 01.01.2006 року, є діючою та жодним рішенням Конституційного суду України неконституційною не визнавалась.

Таким чином, суд зазначає, що ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка визначала підвищення до пенсії інвалідам війни 2 групи в розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком, втратила чинність з 01.01.2006 року, у звязку з чим, позивач з цього часу не має право на отримання зазначеного підвищення до пенсії у вказаному розмірі.

Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19,22,41,46 Конституції України, Законом України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 2939-ІУ від 05.10.2005 року, ст.ст. 6-12,69-71,159-166 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та перерахунок підвищення до пенсії.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративному суду через Барвінківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М.Андросов