Справа № 152/1716/15-а
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1716/15-а
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 листопада 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі Вінницької області про визнання рішення протиправним та його скасування і зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним адміністративним позовом до УПФУ у Шаргородському районі Вінницької області, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах; скасувати протоколи відповідача №10 від 01.09.2015 року та №868 від 01.09.2015 року про відмову в призначені йому пенсії на пільгових умовах; зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»; стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 15.06.2015 року у віці 55 років він звернувся до відповідача з приводу призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах при загальному стажі роботи 35 років 4 місяці 15 днів.

01.09.2015 року відповідачем відмовлено йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність 20 років стажу роботи трактористом

Вказану відмову вважає незаконною, оскільки, згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи у період до 01 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року не менше 25 років 6 місяців.

Відповідно до трудової книжки, з 02.04.1978 року він був прийнятий на роботу трактористом в колгосп ім. Кірова с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області.

З 04.05.1978 року по 15.05.1980 року він перебував на службі в ОСОБА_4 армії. Час проходження військової служби зараховується до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову особа працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію ЗУ «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Оскільки на момент призову на строкову військову службу він працював трактористом в колгоспі ім. Кірова с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області, то має право на зарахування періоду проходження строкової військової служби з 4 травня 1978 року по 15 травня 1980 року до стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію.

З 30.05.1980 року, після служби в армії, він прийнятий на роботу трактористом в колгосп Кірова с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області, пропрацював трактористом до 01.04.1987 року, після чого до 01.07.1987 року був переведений робочим поливної системи. З 01.07.1987 року по 30.11.2006 року він працював у колгоспі ім. Кірова, а потім у його правонаступнику СТОВ «Плебанівське» трактористом тракторної бригади, звільнений з роботи за угодою сторін.

Також, з 31.05.2007 року по 30.11.2007 року та з 31.05.2008 року по 01.11.2008 року він працював трактористом у ФГ «Шанс-М» с. Плебанівка, тобто на період сезонних робіт.

Згідно з записами у трудовій книжці його стаж роботи трактористом становить: з 02.04.1978 року по 15.05.1980 року 3 роки 2 дні; з 30.05.1980 року по 01.04.1987 року 6 років 11 місяців; з 01.07.1987 року по 30.11.2006 року 19 років 5 місяців; з 31.05.2007 року по 30.11.2007 року 6 місяців; з 31.05.2007 року по 01.11.2008 року 5 місяців. Всього 30 років 3 місяці 2 дні.

Оскільки його права порушені відповідачем, він змушений звернутися з цим адміністративним позовом до суду для захисту порушених прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності від 10.11.2015 року (а.с.31), підтримали позовні вимоги, зсилаючись на ті самі обставини. Просили визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах; скасувати протоколи відповідача №10 від 01.09.2015 року та №868 від 01.09.2015 року про відмову в призначені йому пенсії на пільгових умовах; зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення за пенсією. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду на сплату судового збору позивач залишає за собою і не підтримує вимоги про їх стягнення з відповідача.

Суду пояснили, що відповідач порушив права позивача, не призначивши йому пенсію за віком на пільгових умовах, не розглянув повно та всебічно заяву позивача про призначення пенсії. Стаж позивача на посаді тракториста в сільськогосподарському підприємстві підтверджується трудовою книжкою, яка містить усі записи, які не мають виправлень. Саме трудова книжка є тим документом, який підтверджує загальний трудовий стаж позивача понад 35 років та стаж роботи трактористом понад 30 років, тоді як для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» достатньо 20 років спеціального стажу. Посилання відповідача у своїх рішеннях про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачеві на рішення комісії при ГУ ПФУ у Вінницькій області є безпідставним, так як вказане рішення носить рекомендаційний характер. До того ж, органом, який призначає пенсію, є УПФУ у Шаргородському районі, а не ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє за довіреністю від 19.10.2015 року (а.с.33), позов не визнав. Вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем права позивача не порушено, останній не має права на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» через відсутність стажу роботи на посаді тракториста протягом 20 років.

Пояснив, що відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах право на пенсію за віком мають, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи чоловіки після досягнення 55 років та при загальному стажі роботи не менше 30 років, з яких не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності вказаного стажу роботи у період до 01.04.2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається при наявності стажу роботи з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року не менше 25 років 6 місяців. До стажу роботи також зараховується робота за трудовим договором на підприємствах. 15.06.2015 року позивач звернувся з заявою на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Документи позивача було направлено на розгляд Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Відповідно до протоколу №13 від 11.08.2015 року, рішенням Комісії ОСОБА_1 до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах було зараховано періоди роботи трактористом з 01.06.1980 року по 31.12.1980 року за фактичною тривалістю, а також з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року та з 01.03.2001 року по 30.11.2006 року. В результаті проведеного розрахунку, загальний страховий стаж роботи позивача становить 35 років 4 місяці 15 днів, стаж роботи трактористом 7 років 1 місяць 18 днів, у звязку з чим розпорядженням управління №868 від 01.09.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах через відсутність 20 років роботи трактористом. У звязку із наведеним просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Вирішуючи спір суд встановив, що позивач ОСОБА_1 народився 18.03.1960 року у с. Плебаніка Шаргородського району Вінницької області (а.с.4).

15.06.2015 року позивач звернувся в Управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні пенсійною справою (а.с.74).

На вказану заяву позивач отримав від відповідача рішення-протокол від 01.09.2015 року за №868 та протокол №10 від 01.09.2015 року засідання Комісії по розгляду спірних питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій, про відмову в призначенні пільгової пенсії на підставі п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» через відсутність пільгового стажу 20 років роботи трактористом, що був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції (а.с.17, 15-16).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 01.09.2015 року рішенням-протоколом №868 та протокол №10 засідання Комісії по розгляду спірних питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій, Управлінням ПФУ у Шаргородському районі було враховано 07 років 01 місяць 18 днів пільгового стажу та 35 років 4 місяці 15 днів загального трудового стажу.

Згідно з п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції у колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно з записами в трудовій книжці ОСОБА_1, позивач має загального трудового стажу понад 35 років (а.с.6-12).

Також, відповідно до записів у трудовій книжці позивача, судом встановлено, що з 02.04.1978 року по 04.05.1978 року, з 30.05.1980 року по 01.04.1987 року, з 01.07.1987 року по 30.11.2006 року ОСОБА_1 працював трактористом в колгоспі ім. Кірова с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області та в СТОВ «Плебанівське» с. Плебанівка, з 31.05.2007 року по 30.11.2007 року та з 31.05.2008 року по 01.11.2008 року трактористом у Фермерському господарстві «Шанс-М» с. Слобода-Шаргородська.

Крім того, з 04.05.1978 року, з посади тракториста в колгоспі ім. Кірова с. Плебанівка, позивач призваний на службу в ОСОБА_4, де прослужив по 15.05.1980 року і з 30.05.1980 року відразу прийняти трактористом в те ж саме сільськогосподарське підприємство, що підтверджується трудовою книжкою позивача, зокрема, записами №№2-5 (а.с.7).

Відповідно до архівної довідки архівного відділу Шаргородської РДА від 12.06.2015 року за №208, на території с. Плебанівка існував колгосп ім. Сталіна, який у 1959 році перейменований в колгосп ім. Леніна, у 1978 році в колгосп ім. Кірова. 22.03.1993 року колгосп ім. Кірова реорганізовано в КСП «Плебанівське», яке в 2000 році реорганізовано в СТОВ «Плебанівське». Основними функціями колгоспу, КСП та СТОВ є вирощування урожаїв зернових та олійних культур, цукрових буряків та виробництво продукції тваринництва (а.с.83).

СТОВ «Плебанівське» ліквідовано у 2011 році (а.с.78-82).

Відповідачем документи для призначення пенсії, надані ОСОБА_1, були надіслані на розгляд Комісії головного управління ПФУ у Вінницькій області для підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, якою 11.08.2015 року було прийнято рішення про зарахування позивачеві до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи трактористом з 01.06.1980 року по 31.12.1980 року за фактичною тривалістю, а також періодів роботи з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, з 01.03.2001 року по 30.11.2006 року (а.с.76).

Згідно з рішенням-протоколом Комісії УПФУ у Шаргородському районі по розгляду спірних питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій, за №10 від 01.09.2015 року, Комісія взяла до уваги тільки рішення Комісії головного управління ПФУ у Вінницькій області від 11.08.2015 року, і до пільгового стажу ОСОБА_1, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах, зарахувала періоди роботи трактористом з 01.06.1980 року по 31.12.1980 року за фактичною тривалістю, а також періодів роботи з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, з 01.03.2001 року по 30.11.2006 року, а в призначенні пенсії на підставі п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» вирішила відмовити (а.с.15-16).

Крім того, протоколом від 01.09.2015 року за №868 відповідач УПФУ у Шаргородському районі Вінницької області, зарахувавши позивачеві загальний стаж роботи 35 років 4 місяці 15 днів, та стаж роботи трактористом 07 років 01 місяць 18 днів, відмовлено у призначенні ОСОБА_1 у призначенні пенсії на підставі п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (а.с.17).

Таким чином, із вказаних рішень відповідача вбачається, що ним зараховується позивачеві до загального трудового стажу і не зараховується до спеціального пільгового стажу його робота трактористом в колгоспі ім. Кірова с. Плебанівка та СТОВ «Плебанівське»: з 02.04.1978 року по 04.05.1978 року; з 01.01.1981 року по 01.04.1987 року; з 01.07.1987 року по 01.03.2000 року. При цьому період роботи позивача трактористом у період з 01.06.1980 року по 31.12.1980 року зараховується йому відповідачем за фактичною тривалістю, зсилаючись на те, що ОСОБА_1 без поважних причин не вироблено встановлений мінімум трудової участі у господарстві.

Крім того, до пільгового стажу позивачеві відповідачем не зараховується служба в ОСОБА_4 з 04.05.1978 року по 15.05.1980 року а також робота трактористом з 31.05.2007 року по 30.11.2007 року та з 31.05.2008 року по 01.11.2008 року у Фермерському господарстві «Шанс-М» с. Слобода-Шаргородська без зазначення причин не зарахування.

Суд вважає, що вказані вище періоди роботи трактористом в колгоспі ім. Кірова та СТОВ «Плебанівське» с. Плебанівка Шаргородського району, а також служба в ОСОБА_4, робота трактористом у Фермерському господарстві «Шанс-М» с. Слобода-Шаргородська не зараховані відповідачем позивачеві безпідставно, виходячи з наступного.

В судовому засіданні оглянуто оригінал трудової книжки колгоспника, належної ОСОБА_1, серії УКР №0353333, заповнення якої розпочато у колгоспі ім. Кірова с. Плебанівка, що підтверджується відтиском печатки колгоспу на заповненій титульній сторінці (а.с.6-12).

Трудова книжка, як встановлено судом, містить відомості про роботу позивача трактористом в колгоспі ім. Кірова с. Плебанівка та СТОВ «Плебанівське»: з 02.04.1978 року по 04.05.1978 року; з 30.05.1980 року по 01.04.1987 року; з 01.07.1987 року по 30.11.2006 року; про службу в ОСОБА_4 з 04.05.1978 року по 15.05.1980 року; про роботу трактористом з 31.05.2007 року по 30.11.2007 року та з 31.05.2008 року по 01.11.2008 року у Фермерському господарстві «Шанс-М» с. Слобода-Шаргородська. При цьому, трудова книжка позивача не містить виправлень, відомості в ній записані розбірливим почерком, тому відомості, зазначені в трудовій книжці позивача про його роботу, не викликають сумніву у їх достовірності.

Крім того, в силу вимог ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Пунктом же 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Разом з тим, відповідачем безпідставно витребувано у позивача уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу з Шаргородського районного трудового архіву Шаргородської районної ради, враховуючи, що колгосп, КСП та СТОВ, де працював позивач, реформовано та ліквідовано (а.с.83, 78-82), взято до уваги відомості, зазначені у цих довідках, проте без проведення належної перевірки джерел, на підставі яких вони видані (аркуші пенсійної справи 28, 37-40).

Судом витребувано із Шаргородського районного трудового архіву Шаргородської районної ради та оглянуто в судовому засіданні Книгу обліку трудового стажу (том 10) та Книги обліку праці і розрахунків з членами колгоспу ім. Кірова с. Плебанівка та працівниками КСП і СТОВ «Плебанівське» с. Плебанівка, в присутності позивача, його представника та представника відповідача, а також з участю свідка ОСОБА_5, яка безпосередньо здійснювала записи у Книгу обліку трудового стажу, так як працювала інспектором відділу кадрів колгоспу та його правонаступників.

Оглянуті в судовому засіданні Книга обліку трудового стажу (том 10) та Книги обліку праці і розрахунків з членами колгоспу ім. Кірова с. Плебанівка та працівниками КСП «Плебанівське» с. Плебанівка за 1977-1999 роки підтверджують записи в трудовій книжці позивача про роботу його трактористом в колгоспі ім. Кірова с. Плебанівка та СТОВ «Плебанівське»: з 02.04.1978 року по 04.05.1978 року; з 30.05.1980 року по 01.04.1987 року; з 01.07.1987 року по 30.11.2006 року.

Крім того, факт роботи позивачем у вказані періоди трактористом підтверджено показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які працювали з позивачем у спірні періоди часу і підтвердили факт спільної роботи трактористами з позивачем у тракторній бригаді колгоспу ім. Кірова с. Плебанівка та КСП і СТОВ «Плебанівське» с. Плебанівка, вироблення та перевиконання встановленого трудового мінімуму людиноднів.

Факт роботи свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з позивачем у спірні періоди часу беззаперечно підтверджується також оглянутими в судовому засіданні трудовими книжками свідків (а.с.43-46, 48-50, 59-64, 65-71).

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що з 1975 року по 2005 рік працювала інспектором відділу кадрів колгоспу ім. Кірова с. Плебанівка та КСП і СТОВ «Плебанівське» с. Плебанівка, тому їй достовірно відомо, що позивач працював трактористом у колгоспі, з посади тракториста пішов на службу до ОСОБА_4, повернувшись зі служби в армії знову працював трактористом у колгоспі, а в подальшому КСП та СТОВ «Плебанівське», за винятком трьох місяців роботи у 1987 році, коли позивач за станом здоровя працював робочим поливної системи. Вона вела трудові книжки та Книгу обліку трудового стажу (стажову книгу). При огляді стажової книги (аркуші Книги 73 на звороті) вона підтверджує, що записи в книзі здійснені нею. При цьому, вона здійснювала записи як кульковою ручкою, так і олівцем. Запис на сторінці про трудовий стаж ОСОБА_1 у графі за певний рік «тракторист» і відсутність запису слова «тракторист» у попередній та наступні роки свідчить про те, що у ці роки нічого не змінилося і позивач працює трактористом. Відсутність у Книгах обліку праці і розрахунків за деякі місяці нарахованої і виплаченої позивачеві заробітної плати не означає, що в ці місяці він не працював, оскільки в деяких місяцях зарплата могла бути не виплачена, проте, виплачувалася у наступні місяці. Для зручності обліку праці і розрахунків у Книгах обліку праці та розрахунків навпроти прізвища працівників ставилися коди, встановлені бухгалтерією колгоспу і затверджені зборами правління, які продовжували ставити і в КСП, і в СТОВ. Зокрема, якщо особа працювала трактористом під час весняно-осінніх польових робіт, то був встановлений код «7», якщо особа працювала трактористом у тракторній бригаді і між сезонами ремонтувала трактор, або возила трактором корми для худоби на ферму, або працювала трактористом у літній період у рільничій бригаді, то їй присвоювалися коди, відповідно, «9», «10», «36».

Ці показання свідка підтверджені оглянутими в судовому засіданні Книгами обліку праці і розрахунків за 1977-1999 роки, в яких навпроти прізвища ОСОБА_1 проставлені цифрові коди: 7, 9, 10, 36.

Відтак, стаж роботи ОСОБА_1 трактористом в колгоспі ім. Кірова с. Плебанівка та СТОВ «Плебанівське»: з 02.04.1978 року по 04.05.1978 року; з 30.05.1980 року по 01.04.1987 року; з 01.07.1987 року по 30.11.2006 року підтверджений позивачем належними та допустимими доказами та безпідставно не включений відповідачем до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що встановлений п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Також, як вбачається із трудової книжки позивача, записи в якій підтверджуються записами в Книзі обліку трудового стажу та в Книгах обліку праці та розрахунків, а також оглянутим в судовому засіданні військовим квитком ОСОБА_1, позивач був призваний на строкову військову службу в ОСОБА_4 з посади тракториста колгоспу ім. Кірова с. Плебанівка 04.05.1978 року і, після повернення зі служби в армії, 30.05.1980 року був прийнятий на роботу в цей же колгосп трактористом.

Відтак, час проходження ОСОБА_1 строкової військової служби повинно зараховуватися до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до вимог ч.1 ст.8 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їй сімей», якою передбачено, що час перебування громадян на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби … зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу … особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того, період роботи позивача в колгоспі ім. Кірова з 30.05.1980 року по 31.12.1980 року безпідставно враховується відповідачем по фактичній тривалості, з посиланням на те, що в цей період ОСОБА_1 без поважних причин не виробив встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві, оскільки до 30.05.1980 року позивач перебував на строковій військовій службі, що підтверджується записами в трудовій книжці та оглянутим в судовому засіданні військовим квитком позивача.

Також, безпідставно не зараховується відповідачем позивачеві до пільгового стажу стаж його роботи трактористом з 31.05.2007 року по 30.11.2007 року та з 31.05.2008 року по 01.11.2008 року у Фермерському господарстві «Шанс-М» с. Слобода-Шаргородська, що займається виробництвом сільськогосподарської продукції, оскільки вказаний факт роботи позивача у вказаний період на посаді, що дає право на пільгову пенсію, підтверджується, записами у трудовій книжці позивача, показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які працювали з позивачем у спірні періоди часу.

Судом встановлено, що при врахуванні перерахованих вище періодів стажу роботи ОСОБА_1, у позивача наявний стаж роботи 29 років 3 місяці, тобто понад 20 років, що передбачено для призначення пільгової пенсії за п. «в» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Тобто обставини, викладені позивачем в позовній заяві про те, що він має право на призначення пільгової пенсії за п. «в» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», обґрунтовані і підтверджені в судовому засіданні вище перерахованими доказами.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає протиправними дії відповідача, що полягають у відмові в призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, протоколи відповідача від 01.09.2015 року за №10 та за №868 про відмову в призначенні пенсії позивачеві на підставі п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» є незаконними і підлягають скасуванню.

Так як ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пільгової пенсії 15.06.2015 року, тобто в тримісячний строк звернення, передбачений п. «а» ст.83 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», тому пенсія повинна бути призначена з дня звернення позивача за пенсією.

При цьому, суд вважає помилковим ствердження представника відповідача ОСОБА_3 про те, що у 1978 році та 1980 році позивач без поважних причин не виробив встановлений трудовий мінімум у господарстві, у звязку із чим період роботи в цей час слід враховувати тільки по фактичній тривалості, оскільки судом встановлено, що позивач був призваний на строкову військову службу, проходив службу в ОСОБА_4, що є поважною причиною, до того ж, на строкову військову службу ОСОБА_1 було призвано із посади тракториста в колгоспі ім. Кірова, тому період проходження служби в армії зараховується до спеціального пільгового стажу позивача.

Також, суд вважає, що не заслуговує на увагу ствердження представника відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні про те, що не може зараховуватися до спеціального пільгового стажу позивача період його роботи з 1981 року по 01.01.2000 року, оскільки вказане ствердження спростовується оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами, якими є Книга обліку трудового стажу (том 10), Книги обліку праці та розрахунків з 1977 року по 1999 рік, а також показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, які працювали з позивачем у спірні періоди часу і підтвердили факт роботи позивача трактористом у тракторній бригаді колгоспу ім. Кірова с. Плебанівка та КСП і СТОВ «Плебанівське» с. Плебанівка, вироблення та перевиконання встановленого трудового мінімуму людиноднів.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, суд констатує той факт, що представник відповідача, заперечуючи проти позову ОСОБА_1, не довів наявність підстав для відмови у призначенні пільгової пенсії позивачеві, так як доказів у підтвердження заперечень суду не надав.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч.1 ст.69 КАС України).

Адміністративним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніг вимог або заперечень (ч.ч.1, 2 ст. 70 КАС України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є фактичні дані, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Обєктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів, тощо).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, в п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Відтак, суд констатує той факт, що представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження законності відмови у призначенні позивачеві пільгової пенсії.

Навпаки, судом встановлено, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до п. «в» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії є безпідставною та протиправною, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

Встановленим судом фактам відповідають адміністративно-правові відносини, що виникають з приводу захисту прав фізичної особи у сфері публічно-правових відносин від порушень органу державної влади, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Так, згідно з ст. ст. 8, 19, 46, 55 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст.ст. 2, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 171 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, органів місцевого самоврядування і до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена КАС України. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи, у спорах фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача. Докази в адміністративному судочинстві мають бути належними та допустимими. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Суд приймає постанову іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може визнати протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобовязання відповідача вчинити певні дії; стягнення з відповідача коштів. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєкта владних повноважень. Право оскаржити нормативно-правовий акт субєкта владних повноважень мають особи, щодо яких його застосовано.

Згідно з ст.ст. 1, 10, 12, п. «в» ч. 1 ст.13, ст.ст. 62, 81, 82, 83, 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України. Право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі не менше 25 років. На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції у колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії, не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення. Пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім тих випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає, або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з розясненням Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року «Про порядок призначення пенсій за віком на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.

Аналізуючи наведені законодавчі норми та досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушено право позивача на призначення пенсії, встановленої п. «в» ч.1 ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», відтак, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 46, 55 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 6, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159-163, 171 КАС України, ст.ст. 1, 10, 12, 13, 62, 80, 81, 83, 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі Вінницької області про визнання рішення протиправним та його скасування і зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі Вінницької області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Скасувати протокол Управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі від 01.09.2015 року за №868 та протокол від 01.09.2015 року за №10 комісії Управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі по вирішенню спірних питань, повязаних із призначенням та виплатою пенсій, про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України у Шаргородському районі Вінницької області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю та жителю ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 15.06.2015 року.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України, з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: