Справа № 813/2127/15
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року № 813/2127/15

о 13 год., 37 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом Державної фінансової інспекції у Львівській області в особі Львівської обєднаної державної фінансової інспекції, представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Квартирно експлуатаційний відділ м. Львова, представник ОСОБА_3
до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», представник відповідача ОСОБА_4
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач Державна фінансова інспекція у Львівській області звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- стягнути з ЛМКП «Львівтеплоенерго» до державного бюджету кошти на суму 25826,81 грн. зайво оплачені підприємству за послуги теплопостачання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно п. 2.1.6.1. Плану роботи на II квартал 2013 року Львівською об'єднаною державною фінансовою інспекцією проведено ревізію фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (далі КЕВ м. Львова). В ході ревізії встановлено завищення оплати за комунальні послуги (теплопостачання) ЛМКП «Львівтеплоенерго» на суму 25826,81 грн. зокрема, що у зв'язку з укладенням угоди на постачання теплової енергії на об'єкти КЕВ м. Львова за адресою м. Львів, вул. Клепарівська 39а з іншою теплопостачальною організацією, а саме ТОВ Енергетична компанія «Енергозбереження».

Згідно додаткової угоди від 25.11.2011 року (укладеної між КЕВ м.Львова та ЛМКП «Львівтеплоенерго») до договору №4348111 від 25.11.2008 року з переліку вилучено окремі об'єкти теплопостачання, зокрема - об'єкт «критий басейн буд. №52».

В зв'язку з цим, в травні 2012 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» проведено перерахунок зайво пред'явлених до оплати послуг з теплопостачання по даному об'єкту за період з жовтня 2011 року по квітень 2012 року (з 01.10.2011 року послуги надає вже ТОВ Енергетична компанія «Енергозбереження»). Вартість зайво пред'явлених до оплати послуг з теплопостачання по об'єкту «критий басейн буд. №52» на суму 105466.48 грн. (за 143,39 Гкал) та 8817,75 грн. за теплове навантаження, всього - 114284,23 гривень.

Проте, вартість послуг з теплопостачання за період жовтень 2011 року - квітень 2012 року, фактично пред'явлених ЛМКП «Львівтеплоенерго» до оплати КЕВ м. Львова, становить 140111,04 грн. (128675,62 грн. за спожиті 174,9748 Гкал та 11435,42 грн. за теплове навантаження), які повністю оплачені.

В зв'язку з цим КЕВ м. Львова проведено зайві витрати (за не надані послуги) по теплопостачанню в сумі 25826,81 грн. (140111,04 грн. - 114284,23 грн.).

За наслідками ревізії ТВО начальника КЕВ м. Львова листом від 23.09.2013 року №19-15/2036 Львівською об'єднаною державною фінансовою інспекцією скеровано вимоги щодо усунення порушень терміном виконання до 21.10.2013 року. Зокрема, зобов'язано для повного усунення порушень провести претензійно-позовну роботу з ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо відшкодування зайвої оплати за послуги теплопостачання шляхом повернення коштів в сумі 25826,81 грн.

Згідно постанови Верховного суду України від 28.10.2014 року орган ДФІ може звертатися до суду з вимогою про стягнення коштів, а не з вимогою про вчинення дій, оскільки згідно п. 10 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органам держфінінспеції надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали додаткові пояснення та докази, просили суд позов задоволити повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, надав додаткові пояснення та докази, просив суд в задоволені позову відмовити повністю з підстав, що позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованим, оскільки третя особа фактично отримала у відповідача спірні послуги в повному обсязі і у третьої особи жодних майнових претензій до відповідача за фактично надані послуги, немає.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю з підстав, що позовні вимоги є безпідставними і не обґрунтованим, оскільки належні до допустимі докази відсутності споживання третьою особою теплової енергії наданої відповідачем щодо предмету спору у позивача відсутні. Відповідно позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, надала додаткові пояснення та докази, просила суд в задоволені позов відмовити повністю.

Безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

14.08.2013 року позивачем проведено ревізію фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова за період з 01.01.2012 року по 30.04.2013 року та ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова за період з 01.01.2011 року по 30.04.2013 року. За результатами перевірки складено акт № 19-38/45.

23.09.2013 року за № 19-15/2036 позивачем направлено третій особі вимогу в тому числі щодо усунення порушення, а саме проведення претензійно позовної роботи з відповідачем щодо відшкодування зайвої оплати за послуги теплопостачання шляхом повернення коштів в сумі 25,8 тис. грн.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 10 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

По суті предметом спору по даній справі є стягнення коштів з відповідача за не надання на думку позивача послуг з теплопостачання третій особі по об'єкту «критий басейн буд. №52» за період 18.10.2011 року по 24.11.2011 року, з підстав укладення третьою особою угоди на постачання теплової енергії з іншою теплопостачальною організацією, а саме ТОВ Енергетична компанія «Енергозбереження».

Судом не враховуються обґрунтування позовних вимог позивача щодо предмету спору, оскільки по суті основною підставою таких є факт укладення третьою особою угоди на постачання теплової енергії з ТОВ Енергетична компанія «Енергозбереження». Відповідно на думку позивача саме вказане товариство постачало теплову енергію третій особі на спірний обєкт за спірний період.

Притому позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів технічного характеру про те, ким саме відповідачем чи ТОВ Енергетична компанія «Енергозбереження» надавалися послуги третій особі по теплопостачанню одного і того ж обєкта за спірний період.

Факт одночасного існування договірних відносин третьої особи із відповідачем та ТОВ Енергетична компанія «Енергозбереження» і одночасної оплати третьої особи відповідачу та ТОВ Енергетична компанія «Енергозбереження» за теплопостачання одного і того ж обєкта за один і той же період не є безумовною підставою для стягнення коштів саме з відповідача.

Притому судом враховується категорична позиція третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача про те, що нею фактично отримані послуги по теплопостачанню саме від відповідача по об'єкту «критий басейн буд. №52» за період 18.10.2011 року по 24.11.2011 року, і жодних майнових претензій щодо вказаних обставин третя особо до відповідача немає.

Надані позивачем копії доказів:

- рахунків за теплову енергію згідно угоди № 4348Ш від 25.11.2008 року;

- лист ДФІ у Львівській області № 19-15/2036 від 23.09.2013 року;

- лист ДФІ у Львівській області № 19-15/414 від 05.03.2014 року;

- лист КЕВ м. Львова № 1179 від 14.03.2014 року;

- лист ТОВ «Енергетична компанія «ЕНЕРГОЗБЕРЕЖЕННЯ» № 27/10-1лв від 27.10.2011 року, тощо,

не стверджують факту ненадання саме відповідачем послуг з теплопостачання третій особі за спірний період по об'єкту «критий басейн буд. №52».

З цих же підстав судом враховуються заперечення відповідача та третьої особи на стороні позивача.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що позивачем зроблено не було.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги позивача по даній справі задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат згідно ст. 94 КАС України не застосовується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» редакцією на момент звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 07.12.2015 року.

Суддя Гавдик З.В.