Справа № 2-а-7072/2011
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2011-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-7072/2011 рік
ПОСТАНОВА

іменем України

22 листопада 2011 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Монташевич С.М.,

секретаря - Менделяк А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Долині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Стрийського взводу БДПС ДАІ УМВС України у Львіській області ОСОБА_2 про скасування правового акту індивідуальної дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора ДПС Стрийського взводу БДПС ДАІ УМВС України у Львіській області ОСОБА_2Й серії ВСІ № 010586 від 19.04 .2011 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу даного правопорушення. Свої вимоги мотивував тим, що 21.10.2011 року він прибув по виклику до відділу ДВС Долинського районного управління юстиції, де його було ознайомлено з оскаржуваною постановою. В даній постанові зазначено, що 19.04.2011 року о 14:15 год. в с. Дубляни Стрийського району Львівської області, керуючи автомобілем марки «Вольцваген», номерний знак AT 3068 АІ, він не надав перевагу в русі пішоходу, який рухався по нерегульованому пішохідному переході. Він вказав, що дійсно у вказаний в постанові час його зупиняв відповідач та вказував на факт порушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП, однак на його заперечення, що пішохід знаходився на значній відстані від місця перетину його автомобілем пішохідного переходу і те, що він не здійснював перешкоди в русі останньому та не змушував його змінювати швидкість та напрям руху, інспектор не відреагував. Постанову серія ВСІ № 010586 від 19.04.2011 року він вважає незаконною, а викладені в ній обставини справи такими, що не відповідають дійсності, оскільки в ній не вказано жодного доказу, який би підтверджував факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП, а тому звернувся в суд з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, однак звернувся до суду з заявою в якій просив здійснювати розгляд даної справи у його відсутності та скасувати постанову серії ВСІ № 010586 від 19.04.201 року, яка винесена інспектором ДПС Стрийського взводу БДПС ДАІ УМВС України у Львівській області ОСОБА_2, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, так як він його не вчиняв.

Представник відповідача в судове, засідання не з'явився, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом. З урахуванням цієї обставини та положення ст. 128 КАС України судом вирішено не відкладати розгляд даної справи та вирішити її на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події чи складу правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копією постанови серії ВСІ № 010586 від 19.04.2011 року, винесеної інспектором ДПС Стрийського взводу БДПС ДАІ УМВС України у Львівській області ОСОБА_2, ОСОБА_1 було, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Зі змісту даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 19.04.2011 року о 14:15 год. в с. Добряни Стрийського району Львівської області, керуючи автомобілем марки «Вольцваген», номерний знак AT 3068 АІ, не надав перевагу в русі пішоходу, який рухався по нерегульованому пішохідному переході.

Однак, наведене у вищевказаній постанові твердження спростовано доводами, які позивач ОСОБА_1 вказав в своїй позовній заяві, а саме: пішохід, який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході, знаходився на значній відстані від місця перетину його автомобілем пішохідного переходу, тим самим він не створював йому жодної перешкоди в русі та не змусив його змінити напрям та швидкість руху. Також,

позивач зазначив, що на момент наближення його автомобіля до нерегульованого пішохідного

уіпереходу, на ньому нікого не було, а пішохід з'явився на проїжджій частині вже коли вінп еретинав пішохідний перехід.

Згідно п.18.1 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

З п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти

безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні

правопорушення на транспорті вбачається, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких

ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити: мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім

доводів. Всупереч вищевикладеному відповідач у оскаржуваній постанові не навів жодного

доказу, який би вказував на факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення,

передбаченого ст. 122 ч. КУпАП.

При винесенні даного рішення суд також враховує те, що в адміністративних справах

про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок

щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на

відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак, відповідач до

суду не з'явився і не представив жодних доказів, які б спростували твердження позивача

ОСОБА_1

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1

накладено незаконно, тому що судом встановлено, що він Правил дорожнього руху не

порушив, оскільки проїжджаючи нерегульований пішохідний перехід він не створював

пішоходу жодної перешкоди та небезпеки і не змусив його змінити свій напрям руху.

Відповідач не навів жодних доказів, які б спростували даний висновок та підтвердили

факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП.

При таких, обставинах постанову серії ВСІ № 010586 від 19.04.2011 року слід скасувати, а провадження по адміністративній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1Б складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ст.ст. 9, 122, 247, 251, 268, 280, 283, 284, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 71, 99, 100, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС Стрийського взводу БДПС ДАІ УМВС України у Львіській області ОСОБА_2 про скасування правового акту індивідуальної дії задоволити.

Постанову серії ВСІ № 010586 від 19.04.2011 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1. ст. 122 КУпАП, та накладення на ОСОБА_1

Богдановича стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: