Справа № 803/374/15-а
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 876/5191/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року в адміністративній справі № 803/374/15-а за позовом інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області до виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

27 лютого 2015 року інспекція з питань захисту прав споживачів у Волинській області (далі Інспекція) звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила визнати протиправним і скасувати рішення виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі Фонд) № 188/07000 від 25.12.2014 р. про повернення коштів Фонду та застосування санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності.

Позов обґрунтовано тим, що відділення Фонду провело перевірку дотримання Інспекцією порядку використання страхових коштів, направлених на виплату допомоги застрахованим особам, з порушеннями і за результатами перевірки прийняло протиправне рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржила Інспекція, яка вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою позов задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тими ж доводами, що й вимоги позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 41 КАС України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга є безпідставна і не підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Преамбулою Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» за № 2240 від 18.01.2001 р. (далі Закон № 2240) передбачено, що цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування визначає правові, організаційні та фінансові основи загальнообовязкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у звязку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей.

Відповідно до статті 3 Закону № 2240 законодавство України, яке регулює відносини у сфері загальнообовязкового державного страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Пунктом 1 частини першої статті 35 Закону № 2240 визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві.

За приписами частини другої статті 35 Закону № 2240 допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Частиною другою статті 53 Закону № 2240 визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266 (далі Порядок), сума страхових виплат застрахованій особі та оплати за перших пять днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця розраховується шляхом множення суми денної (годинної) виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної (середньогодинної) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачено законодавством, на кількість: днів (годин), які підлягають оплаті за графіком роботи підприємства, установи, організації (структурного підрозділу підприємства, установи, організації або за індивідуальним графіком роботи), для допомоги по тимчасовій непрацездатності та оплати за перших пять днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця.

Судом встановлено, що Фондом на підставі направлення № 362 від 23.12.2014 р. та наказу № 106-ос від 23.12.2014 р. здійснена перевірка Інспекції щодо дотримання правильності використання страхових коштів на загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності.

За результатами перевірки складено акт від 24.12.2014 р. в якому було зафіксовано факти порушення вимог статті 35 Закону № 2240 та пункту 20 Порядку, а саме: при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності невірно визначені дні, що підлягають оплаті за рахунок коштів Фонду без врахування графіку роботи установи.

За результатами перевірки 25.12.2014 р. Фонд прийняв рішення за № 188/07000, яким визначив суму неправомірно використаних коштів, які підлягають поверненню в розмірі 2269,56 грн та штраф за порушення порядку використання страхових коштів у розмірі 50 % 1134,78 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність оскаржуваного рішення, а допущення певних описок в акті перевірки, яка проведена у відповідності до норм чинного законодавства, не може свідчити про те, що рішення, яке прийнято на його основі, є неправомірним.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Судом встановлено, що при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності застрахованим особам ОСОБА_2 згідно з листком непрацездатності серії АГІ № 130809, ОСОБА_3 згідно з листком непрацездатності АГВ № 977499, ОСОБА_4 згідно з листком непрацездатності серії АГІ № 049103 не були враховані накази Інспекції від 28.08.2014 р. № 20 та від 11.09.2014 р. № 21, якими було встановлено тривалість робочого часу спеціалістів Інспекції на вересень та жовтень 2014 року.

Як видно з результатів проведеної перевірки, при співставленні зазначених наказів про встановлення тривалості робочого часу, графіку роботи установ, та табелів робочого часу за вересень жовтень 2014 року, Інспекцією невірно визначено дні, що підлягають оплаті за рахунок відповідача особам у звязку з тимчасовою непрацездатністю, що призвело до переплати допомоги за рахунок коштів Фонду на загальну суму 2269,56 грн, чим було порушено пункт 1 частини першої статті 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та абзац третій пункту 20 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням.

Доводи апелянта щодо прийняття наказів від 28.08.2014 р. № 20 та від 11.09.2014 р. № 21 під час перебування працівників у відпустках не спростовує факту допущення порушень при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що допущення певних описок в акті перевірки, яка проведена у відповідності до норм чинного законодавства не може свідчити про те, що рішення яке прийнято на його основі є неправомірним, при тому, що акт перевірки відповідає вимогам, встановленим «Інструкцією про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження».

Розділом VII Закону № 2240 визначено підстави відповідальності субєктів загальнообов'язкового державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, за невиконання або неналежне виконання своїх обовязків.

Відповідно до статті 30 цього Закону страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуванее рішення Фондом прийнято в межах наданих йому повноважень, на підставі фактичних даних, встановлених актом перевірки від 24.12.2014 р., із дотриманням вимог законодавства України та є правомірним.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Частиною першою статті 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного судова колегія дійшла переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу інспекції з питань захисту прав споживачів у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року в адміністративній справі № 803/374/15-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_5

Ухвала в повному обсязі складена 30 листопада 2015 року.