Справа № 22-а-20218/11
Суддя: Савіна Г.О.
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 10.3.3 (І) ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Савіної Г.О.,

суддів: Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Кривому Розі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради м. Кривого Рогу на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради м. Кривого Рогу, третя особа Міністерство праці та соціальної політики, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради м. Кривого Рогу (надалі УПСЗН) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії посилаючись на те, що з 02 квітня 2007 року перебувала на обліку у відповідача, який виплачував їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у меншому розмірі ніж передбачено законодавством, після звернення про перерахунок допомоги їй було відмовлено, тому, уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати неправомірними дії УПСЗН виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради м. Кривого Рогу щодо відмови виплачувати їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум, встановлений для дітей віком до 6 років та зобовязати відповідача здійснити перерахунок вказаної допомоги за період з липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради м. Кривого Рогу щодо нарахування та виплати щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та зобовязано відповідача донарахувати та виплатити їй недоотриману за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років на час її виплати.

В апеляційній скарзі відповідач УПСЗН ставить питання про скасування постанови суду та ухвалення нового рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, проводив позивачу виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом на рік й в розмірі, передбаченому ст. 56 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», при цьому кошти на виплату допомоги у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років в нього відсутні й оскільки законодавчо це питання не врегульовано, то він не є належним відповідачем по справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга УПСЗН не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 у звязку з народженням сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на обліку в УПСЗН та отримувала щомісячно соціальну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та зобовязуючи відповідача донарахувати та виплатити позивачу недоотриману нею державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем за вказаний період здійснювалась виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в заниженому розмірі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем оскаржується встановлене судом право позивача на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 12, частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Абзацом 3 частини 2 ст. 56 цього ж Закону було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач здійснював виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно до вищезазначеного порядку та розмірів (а.с.15).

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року положення абз.3 ч.2 ст.56 та п.п.7, 14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

З огляду на це суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що саме з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати позивачу допомоги по догляду за дитиною у розмірі передбаченому ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» є неправомірними.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що в період з 09.07.07 по 31.12.07 при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», згідно якої державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку нараховується та виплачується у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей віком до 6 років, який складав з 09.07.07 суму - 463 грн. щомісячно, з 01.10.07 по 31.12.07 суму - 470 грн. щомісячно (ст.62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність коштів на виплату, передбаченої ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», допомоги.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлений гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу державної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та поклала виконання цього обов'язку на органи праці та соціального захисту, відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобов'язань або невиконання іншим органом свого обов'язку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи всебічно, повно і обєктивно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, вірно застосовані норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, та ухвалено законне рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються матеріалами справи, висновками суду викладеними в постанові, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради м. Кривого Рогу залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Г.О.Савіна

Судді: В.П.Турік

ОСОБА_4