Справа № 2а/2470/1541/11
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2012-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2012 р. м. Чернівці Справа № 2а/2470/1541/11

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Дембіцького П.Д.,

при секретарі Граматович М.І.

за участю представників :

позивача ОСОБА_1 (а довіреністю);

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Новодністровського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно виплачених коштів.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 01 березня 2012 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Про час складання постанови у повному обсязі повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167, п.2 ч.2 ст. 186 КАС України, суд, -

СУТЬ СПОРУ:

Новодністровський міський центр зайнятості звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення з ОСОБА_2 незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 2579,68 грн., та навчання в сумі 132,48 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15.07.2010 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про надання йому статусу безробітного. Відповідно до поданої заяви 22.07.2010 року ОСОБА_2 було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю.

Згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 424 від 06.09.2010 року встановлено, що відповідач з 30.04.2002 року зареєстрований як приватний підприємець виконавчим комітетом Новодністровської міської ради, та на день звернення до служби зайнятості державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 не проведено.

Таким чином, ОСОБА_2 при зверненні до Новодністровського міського центру зайнятості у відповідності до ст.1 Закону України Про зайнятість населення не мав права перебувати на обліку в центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю.

Новодністровським міським центром зайнятості на адресу відповідача було направлено лист- претензію вих. № 460 від 08.10.2010 року з пропозицією добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 2579,68 грн. та вартість навчання в сумі 132,48 грн., однак відповідач дану вимогу проігнорував, в звязку із чим Новодністровський міський центр зайнятості звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав заперечення проти адміністративного позову. При цьому зазначив, що на момент реєстрації його як безробітного, не мав наміру отримати допомогу незаконно.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 15 липня 2010 року звернувся до Новодністровського міського центру зайнятості для вирішення питання про його працевлаштування та надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю та зазначив, що на час звернення не зареєстрований, як субєкт підприємницької діяльності та інше.

Відповідно до заяви про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю 22.07.2010 року ОСОБА_2 надано статус безробітного, призначено виплату допомоги по безробіттю.

Терміном з 13 по 24 вересня 2010 року відповідач проходив курси підвищення кваліфікації на базі Чернівецького кооперативного економіко правового коледжу.

27 вересня 2010 року ОСОБА_2, перебуваючи на обліку, як безробітний подав заяву про призначення допомоги по безробіттю у розрахунку за рік одноразово для організації підприємницької діяльності.

Згідно довідки № 124 від 28.09.2010 року державного реєстратора Новодністровської міської ради встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як приватний підприємець з 30.04.2002 року виконавчим комітетом Новодністровської міської ради, однак станом на 28.09.2010 року державну реєстрацію припинення фізичної особи підприємця ОСОБА_2, не проведено (а.с.7).

На підставі вищевказаної довідки міським центром зайнятості була проведена перевірка правильності призначення матеріального забезпечення ОСОБА_2 за результатами якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним № 424 від 06 вересня 2010 року, на підставі якого Новодністровським міським центром зайнятості видано наказ № 363 від 06.10.2010 р. про відшкодування коштів, отриманих ОСОБА_2 в сумі 2579,68 грн., та вартість навчання в сумі 132,48 грн.

На адресу відповідача було направлено лист претензію № 460 від 08.10.2010 року з пропозицією добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 2579,68 грн., та вартість навчання в сумі 132,48 грн.(а.с.5). Однак, відповідач незаконно отримані кошти не повернув у судовому порядку рішення не оскаржив. На день предявлення позову до суду заборгованість відповідачем добровільно не була погашена.

Ухвалою суду про витребування доказів від 19.07.2011 року державного реєстратора виконавчого комітету Новодністровської міської ради та Сокирянську ОДПІ Чернівецької області було зобов'язано надати матеріали облікових справ, а також матеріали проведення перевірок підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2

Відповідно до наданих на виконання вищевказаної ухвали документів, вбачається, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи, виданого 30.04.2002 року Новодністровською міською радою ОСОБА_2 зареєстровний, як суб'єкт підприємницької дільності.

Згідно довідки про взяття на облік платника податків від 20.08.2002 року ОСОБА_2 взятий на облік Сокирянською ОДПІ 20.08.2002 року, про що зроблено запис № 1219.

20.08.2002 року відповідачем до Сокирянської ОДПІ було подано заяву про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з 01.09.2002 року та вказано вид діяльності ремонт взуття.

Будучи фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 до Сокирянської ОДПІ подавалась звітність.

29.05.2003 року відповідачем на ім'я начальника Сокирянської ОДПІ було подано заяву про припинення нарахування по єдиному податку з 01.07.2003 року в зв'язку з припиненням підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 до Сокирянської ОДПІ подавались декларації про доходи одержані фізичною особою підприємцем за 2005, 2007, 2010, 2011 роки.

11.11.2010 року при проведенні перевірки ФОП ОСОБА_2 встановлено факт несвоєчасної подачі декларації про доходи за ІІІ квартал 2010 року, про що заступником начальника Сокирянської ОДПІ 16.11.2010 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії АА № 009522, якою на відповідача накладено штрафну санкцію у сумі 51,00 грн. Вказане рішення в судовому порядку останнім не оскаржене.

21.03.2011 року ФОП ОСОБА_2 звернувся з заявою до Сокирянської ОДПІ з проханням провести завершальну документальну перевірку в зв'язку з припиненням підприємницької діяльності.

31.03.2011 року в.о. начальника Сокирянської ОДПІ було видано наказ № 160 про проведення позапланової завершальної перевірки ФОП ОСОБА_2 в період з 31.03.2011 р. по 06.04.2011 року.

На підставі направлення на перевірку № 111 від 23.03.2011 року виданого Сокирянською ОДПІ, інспектором податкової служби ОСОБА_3 31.03.2011 року проведено документальну позапланову перевірку своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати податків, зборів (обовязкових платежів) субєктом підприємницької діяльності - ФОП ОСОБА_2, за період з 12.08.2008 року по 31.03.2011 року за результатами якої складено акт

№ 30/н/НОМЕР_1 від 31.03.2011 року. При проведенні даної перевірки порушень чинного законодавства не встановлено, заперечень останнім не надавалося.

Відповідно до листа Сокирянської ОДПІ від 09.02.2012 року № 381/9/н надісланого на запит Новодністровського міського центру зайнятості за № 67 від 08.09.2012 року вбачається, що станом на 09.02.2012 року стосовно ФОП ОСОБА_2 триває процедура припинення діяльності фізичної особи підприємця.

Дослідивши зібрані письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2. на день звернення до Новодністровського міського центру зайнятості для вирішення питання про його працевлаштування та надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю в період з 20.08.2002 року одночасно являвся приватним підприємцем, оскільки не був позбавлений вказаного статусу фізичної особи - підприємця, а відтак незаконно отримував кошти по безробіттю, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні та не заперечувалося останнім.

Проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття визначає Закон України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 р. № 803-XII (далі - Закон № 803-XII).

Статтею 2 Закону України Про зайнятість населення№803-ХІІ від 01.03.1991 року (далі Закон-№803) визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно п.б ч.3 ст.1 Закону №803 в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах (в тому числі): громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Згідно п.12 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. N 219 (далі Порядк-№219), для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає у день, що настає після закінчення встановленого строку для пошуку підходящої роботи, до центру зайнятості заяву із зазначенням у ній інформації про те, що він не займається видами діяльності, що визначені частиною третьою статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", і не отримує пенсію на пільгових умовах.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003 року №755-ІV(далі - Закон № 755-IV) якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Факт припинення підприємницької діяльності, потребує підтвердження шляхом внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідного запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону № 755-IV фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем. Лише після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа має право набути в установленому порядку статус безробітного та отримувати допомогу по безробіттю.

В даному випадку, відповідач будучи зареєстрований як фізична особа-підприємець 02.07.2007 р., не позбавився статусу підприємця шляхом внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Таким чином, відповідач перебуваючи на обліку в Новодністровському міському центрі зайнятості Чернівецької області та отримуючи допомогу по безробіттю, одночасно являвся фізичною особою підприємцем, оскільки не був позбавлений вказаного статусу відповідно до вищезазначеного Закону, а відтак незаконно отримував кошти по безробіттю.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02 березня 2000 року №1533-ІІІ, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З встановлених обставин справи випливає, що позивач правомірно з підстав зазначених в Законі звернувся до відповідача про повернення незаконно отриманих коштів (допомоги) з урахуванням того, що ОСОБА_2 на час звернення до Новодністровського міського центру зайнятості для вирішення питання про його працевлаштування та надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, перебував зареєстрованим, як суб'єкт підприємницької діяльності.

Тому суд вважає за доведені обставини на які посилається позивач, оскільки відповідач з урахуванням вимог п.б ч.3 ст.1 Закону №803 відноситься до зайнятого населення.

Заперечення відповідача в частині того, що згідно довідки Державного реєстратора ФОП ОСОБА_2 відсутній на обліку, як фізична особа підприємець не ґрунтуються на вимогах закону з урахуванням того, що останній був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, що суперечить вимогам Закону №803 при призначенні і виплаті такої допомоги.

Виходячи з пояснень сторін, досліджених доказів, встановлених на підставі них фактів, відповідних правовідносин та системного аналізу норм права, що регламентують спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що дії позивача є правомірними і відповідають вимогам ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. Однак, відповідач визнав позов, у добровільному порядку у встановлені законодавством строки не погасив суму стягнення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов Новодністровського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 2579,68 грн., та вартості навчання в сумі 132,48 грн. підлягає задоволенню.

На підставі встановлених обставин, аналізу норм Закону що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованим, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 71, 86, 158, 162, 160-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Новодністровського міського центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 2579,68 грн. (дві тисячі п'ятсот сімдесят дев'ять грн. шістдесят вісім коп.), вартість навчання в сумі 132,48 грн. (сто тридцять дві грн. сорок вісім коп.).

Порядок та строки набрання судовим рішенням законної сили передбачено ст. 254 КАС України.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені ст.ст. 185-186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої другої, четвертої статті 186 КАС України, сторони які беруть участь у справі , мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня одержання її копії.

Постанову складено в повному обсязі 06 березня 2012 р.

Суддя П.Д. Дембіцький