Справа № 822/6069/15
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/6069/15

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівСалюка П.І. Ніколайчука М.Є. Данилюк У.Т.
при секретарі за участі:Сапач О.С. представника позивача та представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому просить визнати протиправною відмову у виплаті одноразової грошової допомоги; зобов`язати призначити та здійснити виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200 прожиткових мінімумів визначених Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 19.12.1981 по 03.01.1984 в складі військової частини п/п 53349 в званні старшого лейтенанта виконував інтернаціональний обов`язок в Демократичній республіці Афганістан. Під час проходження служби отримав множинні вогнепальні оскольчаті поранення поперекового відділу хребта (контузія). Внаслідок поранення отримав статус інваліда 2-ї групи, що підтверджується висновками МСЕК від 22.01.2004, від 19.12.2005, від 19.12.2006, від 16.12.2008 довічно. Згідно висновків МСЕК інвалідність пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. 17.09.2015 з письмовою заявою звернувся до Міністра оборони України про виплату одноразової допомоги. Листом №248/3/62649/2575 відмовлено у виплаті одноразової допомоги, оскільки дія ст.16-1, 16-2, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не має зворотної дії в часі і не поширюється на ОСОБА_1 .. Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні та поданих письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем пропущений термін подання відповідних документів для призначення одноразової грошової допомоги. Звертає увагу на ненадходження до комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби документів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, внаслідок чого Міністерством оборони України не приймалося рішення по суті заяви позивача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку і сукупності, суд вважає, що позов не належить до задоволення на підставі наведеного нижче.

Суд встановив, що в період з 13.12.1981 по 03.01.1984 ОСОБА_1 проходив військову службу в складі в/ч пп НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 №1534 від 27.10.2003.

22.01.2004 позивачу первинно встановлено ІІ групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК №056057.

19.12.2005 ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК №063229.

16.12.2008 позивачу встановлено довічно ІІ групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК №152808.

17.09.2015 позивач звернувся до Міністра оборони України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму на підставі ст.ст. 16-1, 16-2, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Листом від 29.09.2015 №248/3/6/2649/2575 позивача повідомлено про те, що оскільки ОСОБА_1 звільнений в 1984 році, а інвалідність первинно отримана ним в 2004 році, на нього не поширюється дія Закону України від 04.07.2012 №5040-VІ "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців", яким змінено редакцію ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та який набрав чинності 01.01.2014.

Не погодившись з отриманою відмовою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд встановив та враховує наступне.

Згідно ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04.07.2012 №5040-VI (далі Закон №5040-VI) внесено зміни до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та зобов`язано Кабінет Міністрів України прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Пунктом "б" ч.1 ст.16-2 та п.9 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції з 01.01.2014) встановлено розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи - 200-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, а також зазначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Прикінцевих положень Закону №5040-VI встановлено, що цей Закон набирає чинності з 01 січня 2014 року.

Таким чином вказаними положеннями Закону №5040-VI встановлено дату, з якого він набирає чинності. Разом з тим, Законом №5040-VI не визначено випадки застосування його положень шляхом зворотної дії в часі при врегулюванні відносин, які виникли до набрання ним чинності, а саме до 01 січня 2014 року.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" установлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Отже, одноразова грошова допомога виплачується звільненим з військової служби (зборів) особам у зв`язку з інвалідністю, що сталася після 01 січня 2007 року.

Суд встановив, що первинно інвалідність ОСОБА_1 встановлена в 2004 році, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, в тому числі і в 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму.

Крім того, наказом Міністра оборони України №168 від 12.07.2007 "Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби" призначено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До повноважень голови вказаної Комісії, зокрема, віднесено підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір.

Таким чином, наведеним наказом Міністра оборони України створено відповідну комісію, яка має здійснювати підготовку пропозицій та подавати їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляд Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби не надходили документи щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З врахуванням зазначених обставин, норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В той же час позовні вимоги позивача є не обґрунтованими, не підтверджуються матеріалами справи та не належать до задоволення.

Керуючись ст.ст.158-163, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04 грудня 2015 року

Головуючий суддя судді П.І. Салюк М.Є. Ніколайчук У.Т. Данилюк
"Згідно з оригіналом" Суддя П.І. Салюк