Справа № 826/19025/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Справа № 826/19025/14

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області до публічного акціонерного товариства «Укрнафта», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Варвинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ( далі - позивач ) звернулась до суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» ( далі - відповідач ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просила стягнути з відповідача податкову заборгованість з плати за користування надрами для видобування нафти в розмірі 61 332 343,79 грн. та з плати за користування надрами для видобування природного газу в розмірі 5 780 385,22 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, публічне акціонерне товариство «Укрнафта» ( далі - ПАТ «Укрнафта» ) є юридичною особою, місцезнаходження якої зареєстровано за адресою: м. Київ, пров. Несторівський, 3-5 та яка здійснює видобування корисних копалин на території окремих адміністративно-територіальних одиниць України.

За своїм місцезнаходженням позивач з 31.03.1994 р. по теперішній час перебуває на податковому обліку в Міжрегіональному головному управлінні Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників (основне місце податкового обліку ПАТ «Укрнафта).

Крім того, ПАТ «Укрнафта» зареєстрований як платник податків за місцем видобування корисних копалин та перебуває на податковому обліку не за основним місцем податкового обліку у Варвинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ( далі - Варвинська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області ).

Станом на 10.02.2015 р. за відповідачем обліковувалась податкова заборгованість у загальному розмірі 67 112 729,01 грн., яка складається з плати за користування надрами для видобування нафти на суму 61 332 343,79 грн. та з плати за користування надрами для видобування природного газу в розмірі 5 780 385,22 грн.

Варвинською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області відповідачу було направлено податкову вимогу від 02.09.2014 р. № 15162-15 про сплату суми податкового боргу в розмірі 22 699 338,73 грн.

У зв'язку з несплатою ПАТ «Укрнафта» вказаного податкового боргу позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для стягнення з ПАТ «Укрнафта» податкової заборгованості з плати за користування надрами для видобування нафти в розмірі 61 332 343,79 грн. та з плати за користування надрами для видобування природного газу в розмірі 5 780 385,22 грн.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України ( далі - ПК України ) та Порядком розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 р. № 574 ( далі - Порядок №574 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 9.1.6 пункту 9.1 статті 9 ПК України передбачено, що до загальнодержавних податків, зокрема належить рентна плата.

Пунктом 257.3 статті 257 ПК України передбачено, що платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки, зокрема, з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

У п. 263.11.1. ст. 263 ПК України (у редакції чинній до 01.01.2015 року) закріплено, що платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин зобов'язаний подати за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, а при видобуванні вуглеводневої сировини, що дорівнює календарному місяцю, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до контролюючого органу, в тому числі, за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України.

Згідно з п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У п. 15.1. ст. 15 ПК України закріплено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

У відповідності до п. 63.3 ст. 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Платник податків зобов'язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об'єкти оподаткування і об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Пунктами 41.1 та 41.2 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 91.1 ст. 91 ПК України керівник контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов'язки, визначені цим Кодексом.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України регламентовано, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У п.п. 100.1, 100.2, 100.6, 100.8 ст. 100 ПК України закріплено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань чи податкового боргу у межах одного бюджетного року приймається у такому порядку: стосовно загальнодержавних податків та зборів - керівником контролюючого органу (його заступником); стосовно місцевих податків і зборів - керівником контролюючого органу (його заступником) та затверджується фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, до бюджету якого зараховуються такі місцеві податки чи збори.

Відповідно до п. 1.4 Порядку № 574 розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).

Отже, законодавством регламентовано обов'язок суб'єктів господарювання - платників податків своєчасно та в повному обсязі виконувати свої податкові зобов'язання та повноваження податкових органів в разі виявлення у платника податків податного боргу застосувати до нього заходи погашення такого боргу, регламентовані главою 9 ПК України, зокрема у вигляді стягнення або розстрочення його сплати.

Водночас, слід враховувати, що укладання між платником податків і контролюючим податковим органом договору про розстрочення сплати податкового боргу та прийняття податковим органом відповідного рішення обумовлює надання боржнику додаткового часу для сплати його заборгованості за відповідним графіком погашення боргу та є самостійним заходом погашення податкової заборгованості, застосування якого виключає правові підстави для одночасного стягнення розстроченої суми заборгованості з платника податків у період розстрочення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 жовтня 2015 року № К/800/25520/15.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що 07.08.2015 р. між ПАТ «Укрнафта» і Державною фіскальною службою України в особі начальника Варвинської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області було укладено договір про розстрочення податкового боргу № 4, відповідно до якого відповідачу надано розстрочення сплати податкового боргу на загальну суму 195 893 799,14 грн. під проценти строком з 07.08.2015 р. по 30.12.2015 р. / Т.2 а.с. 8-11 /.

07.08.2015 р. Державною фіскальною службою України було прийнято рішення № 271 про розстрочення податкового боргу, відповідно до якого відповідачу надано розстрочення сплати податкового боргу у загальному розмірі 195 893 799,14 грн., з яких 13 960 361,10 грн. - з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та 181 933 438,04 грн. - з рентної плати за користування надрами для видобування нафти / Т. 2 а.с. 7 /.

Зазначені розстрочені суми податкового боргу відповідача включають в себе, зокрема спірну суму податкової заборгованості, яку позивач просить стягнути з ПАТ «Укрнафта» у межах даної адміністративної справи, а саме: заборгованість з плати за користування надрами для видобування нафти в розмірі 61 332 343,79 грн. та з плати за користування надрами для видобування природного газу в розмірі 5 780 385,22 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вказаний договір від 07.08.2015 р. №4 ніким не оспорював ся, нікчемним судом не визнавався, жодною зі сторін не розривався, рішення ДФС України від 07.08.2015 р. № 271 ніким не скасовано, а отже, вони є чинними, підлягають виконанню обома сторонами і позивачем зворотного не доведено та не надано суду жодних доказів, які б вказували на те, що відповідачем не виконуються умови зазначеного договору та вказаного рішення ДФС України.

Отже, станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, тобто на 07.09.2015 р., ПАТ «Укрнафта» і ДФС України було обрано та узгоджено порядок і строки погашення відповідачем його податкової заборгованості з плати за користування надрами для видобування природного газу та з плати за користування надрами для видобування нафти у відповідності до ст. 100 глави 9 ПК України, що виключає наявність достатніх правових підстав для одночасного застосування до відповідача ще одного заходу погашення його податкового боргу, а саме стягнення суми цієї заборгованості, як про таке просить позивач у своєму адміністративному позові.

Більш того, з довідки від 07.12.2015 р. № 1065/25/05/10, наданої апелянтом на вимогу суду апеляційної інстанції вбачається, що відповідачем здійснювалось поступове погашення спірної заборгованості і вже станом на момент розгляду даної справи в суді першої інстанції її сума значно зменшилась, а саме: з 61 332 343,79 грн. до 39 396 639,00 грн., а станом на теперішній час - до 25 204 255,00 грн., що вказує на виконання ПАТ «Укрнафта» договору про розстрочення податкового боргу від 07.08.2015 р. та рішення ДФС України від 07.08.2015 р. № 271 / Т.2 а.с. 132-134 /.

Тож, доводи апелянта про те, що відповідач має податковий борг перед бюджетом з плати за користування надрами для видобування нафти в розмірі 61 332 343,79 грн. та з плати за користування надрами для видобування природного газу в розмірі 5 780 385,22 грн., колегія суддів вважає недоведеними, безпідставними і такими, що спростовуються наданими ним самим доказами, а рішення суду, у відповідності до вимог ст. 159 КАС України, повинно бути законним і обґрунтованими і в жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

Крім того, системне тлумачення вищенаведених правових норм, а саме п.41.1, 41.2 ст.41 та п.91.1 ст.91 ПК України, надає підстави стверджувати, що контролюючим податковим органом, який уповноважений вживати заходи забезпечення погашення податкового боргу платника податків, зокрема й шляхом звернення до суду з позовом про стягнення з платника такої заборгованості, є податковим орган за місцем основної реєстрації платника податків, тобто за його офіційним місцезнаходженням.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що податковим органом за місцем основної реєстрації ПАТ «Укрнафта» та органом стягнення у розумінні п. 41.2 ст. 41 ПК України є Міжрегіональне ГУ ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, а не Варвинська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, яка стосовно відповідача наділена лише функціями податкового контролю за його неосновним місцем податкового обліку.

Більш того, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» від 06.08.2014 р. № 311, і Варвинська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, і Міжрегіональне ГУ ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників входять до єдиної системи органів ДФС України та повинні забезпечувати недопущення подвійного оподаткування, застосувати єдині правові підходи при реалізації своїх владно-розпорядчих повноважень та координувати свою діяльність, як того вимагає ст.ст. 4, 13 ПК України.

Тож, вимоги апелянта про стягнення з відповідача спірної суми заборгованості, яка була розстрочена останньому рішенням податкового органу вищого рівня - ДФС України, та на підставі відповідного договору, укладеного між боржником і ДФС України в особі начальника Варвинської ОДПІ, тобто керівництва самого ж позивача, суперечить приписам законодавства, зокрема главі 9 ПК України, п.41.2 ст.41, п.91.1 ст.91 ПК України та є безпідставним.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що спірна сума податкового боргу підлягає погашенню відповідачем шляхом стягнення з нього на підставі адміністративного позову Варвинської ОДПІ, є безпідставними, необгрунтованими і такими, що суперечать наведеним вище приписам законодавства.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову та вважає, що оскаржуване судове рішення було ухвалено судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального і процесуального права, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 10.12.2015 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.