Справа № 804/3628/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 р. Справа № 804/3628/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товарства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі: Нікопольського управління по експлуатації газового господарства до Управління Пенсійного фонду в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товарство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (далі-ПАТ «Дніпропетровськгаз», товариство, позивач) в особі Нікопольського управління по експлуатації газового господарства звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області з позовними вимогами щодо визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області №020 від 19.02.2015р.

Представник позивача, позов підтримала і надала пояснення, аналогічні доводам викладеним у позовній заяві та додатковим поясненням по суті позовних вимог.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваного рішення. Так, позивач зазначає, що ПАТ «Дніпропетровськгаз» добровільного сплачено заборгованість власного структурного підрозділу в сумі 162 631, 91 грн. у повному обсязі, проте відповідачем винесено рішення щодо нарахування товариству пені в сумі 42 050, 58 грн. за період з 12.03.2014р. по 17.12.2014р., не зважаючи на те, що положення законодавства за яким дана пеня нараховувалась втратили чинність із 01.01.2011р. та можуть бути застосовані виключно щодо погашення зобовязань, які не були нараховані та сплачені страхувальником до вказаної дати. Крім того, питання відповідальності страховиків, не повязаних із такою заборгованістю занходиться поза межами правового регулювання. Позивач також зауважує, що нарахування пенсійним органом пені відбулось із перевищенням граничного періоду нарахування адміністративно-господарських санкцій, а саме встановленого ст. 250 Господарського кодексу України шестимісячного строку.

Представник відповідача, яка зявилась у першому судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Письмових заперечень до суду не надано.

Із усних заперечень представника Управління Пенсійного фонду в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області вбачається, що відповідач позовні вимоги вважає необгрунтованими, а оскаржуване рішення - правомірним. Позиція відповідача аргументована тим, що пенсійний орган на підставі Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» №2464-VІ уповноважені здійснювати стягнення заборгованості із сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій і після 01.01.2011р. у відповідності до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, тобто у порядку ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV. Крім того, представник відповідача також зазначила, що оскаржуване рішення винесено на виконання рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про результат розгляду скарги №2776/07/30 від 09.02.2015р., яке позивачем не оскаржувалось.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.

Товариство утворилось на підставі наказу Державного комітету по нафті та газу за №104 від 11.03.1994р. шляхом перетворення Державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» у Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» на підставі Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993р. №210/93.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» () (попереднє найменування товариства Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз») згідно виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АГ №682236 зареєстровано від 23.01.1998р.

За даними витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом економічної діяльності товариства є - 35.22 Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи.

ПАТ «Дніпропетровськгаз» діє на підставі Статуту (в редакції від 2013р.) та є платником єдиного внеску за №4.

Матеріалами справи підтверджується, що до одного із структурних підрозділів ПАТ «Дніпропетровськгаз» відносилось Марганецьке управління по експлуатації газового господарства (; далі-Марганецьке УЕГГ).

У звязку з отриманням Марганецьким УЕГГ рішень Управління Пенсійного фонду України у м.Марганці Дніпропетровської області за №4, 5, 6, 7, 8 від 29.09.2011р.; №9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31 від 30.09.2014р. щодо застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків на загальну суму 162 631, 91 грн. (в т.ч.: фінансові санкції в сумі 149 646, 17 грн.; пеня - 12 985, 74 грн.) ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі: Маргенцьке УЕГГ звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою про скасування вищезазначених рішень пенсійного органу (справа №2а/0470/12965/11).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2012р. по справі №2а/0470/12965/11 позовні вимоги ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі: Маргенцького УЕГГ - задоволено у повному обсязі та постановлено скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м.Марганці Дніпропетровської області за №4, 5, 6, 7, 8 від 29.09.2011р.; №9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31 від 30.09.2014р. щодо застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків на загальну суму 162 631, 91 грн.

За результатами апеляційного оскарження даного судового рішення Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом винесено постанову від 11.03.2014р., якою апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Марганці Дніпропетровської області - задоволено, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2012р. скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.10.2014р. (провадження №К/800/55242/14) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі: Марганецького УЕГГ.

Відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, правомірність оскаржуваних рішень Управління Пенсійного фонду України у м.Марганці Дніпропетровської області щодо застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків на загальну суму 162 631, 91 грн. встановлена Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом у постанові від 11.03.2014р.

На виконання протоколів Наглядової ради ПАТ «Дніпропетровськгаз» та відповідно до наказу №199 від 03.06.2014р. позивачем прийнято рішення про ліквідацію відокремлених підрозділів товариства, в т.ч. і Марганецького УЕГГ шляхом приєднання до іншого структурного підрозділуПАТ «Дніпропетровськга» - Нікопольського УЕГГ.

Так, у звязку з ліквідацією Марганецького УЕГГ та передачею кредиторської заборгованості до іншого структурного підрозділу ПАТ «Дніпропетровськгаз» - Нікопольського управління по експлуатації газового господарства (далі-Нікопольське УЕГГ) 20.10.2014р. Управлінням Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області здійснено передачу матеріалів щодо заборгованості ліквідованого Марганецького УЕГГ по сплаті фінансових санкцій та пені на загальну суму 162 631, 91 грн. (в т.ч. фінансові санкції в сумі 149 646, 17 грн. та пеня у розмірі 12 985, 74 грн.) до Управління Пенсійного фонду України у м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області у відповідності до акту прийому-передачі.

З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2014р. вищезазначена заборгованість погашена ПАТ «Дніпропетровськгаз» у повному обсязі.

09.01.2015р. Управлінням Пенсійного фонду України у м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області прийнято рішення №003 про застосування до Нікополського УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» фінансової санкції у вигляді пені за період з 23.10.2014р. по 17.12.2014р. у розмірі 8230, 54 грн., нарахованої за несвоєчасну сплату фінансових санкцій на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись із винесеним відповідачем рішенням ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі: Нікопольского УЕГГ оскаржило дане рішення в адміністративному порядку, звернувшись із відповідною скаргою до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (вих. № скарги 102 від 23.01.2015р.).

За результатами розгляду поданої позивачем скарги Головним управління Пенсійного фонду України було прийнято рішення №2776/07/30 від 09.02.2015р., згідно з яким скаргу товариства задоволено та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області №003 від 09.01.2015р.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України про результати розгляду скарги №2776/07/30 від 09.02.2015р. разом із рішенням Управління Пенсійного фонду України у м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області №003 від 09.01.2015р. оскаржувалось позивачем до Пенсійного фонду України.

За результатами розгляду скарги Марганецької дільниці Нікопольського УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» Пенсійний фонд України прийняв рішення про повернення скарги без розгляду за №8542/09-10 від 16.03.2015р., обгрунтоване тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України скаргу товариства задоволено та вже скасовано оскаржуване рішення Управління Пенсійного фонду України у м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області №003 від 09.01.2015р.

Слід зазначити, що у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України №2776/07/30 від 09.02.2015р. - скасування рішення пенсійного органу №003 від 09.01.2015р. мотивоване тим, що при винесенні даного рішення Управлінням Пенсійного фонду України у м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області неправильно визначено період нарахування пені, оскільки процедура оскарження рішень відповідача про застосування санкцій та пені на суму 162 631, 91 грн. закінчилась із винесенням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №2а/0470/12965/11 - 11.03.2014р.

У звязку з чим у резолютивній частині рішення №2776/07/30 від 09.02.2015р. також зазначено про необхідність Управлінню Пенсійного фонду України у м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області прийняті нове рішення із урахуванням вищевикладених висновків Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

На підставі вищенаведеного 19.02.2015р. Управління Пенсійного фонду України у м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області винесено рішення №020 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Згідно із даним рішенням №020 від 19.02.2015р. пенсійним органом на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховано Нікопольському УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» пеню за період з 12.03.2014р. по 17.12.2014р. в сумі 42 050, 58 грн.

Не погодившись із рішенням Управління Пенсійного фонду України у м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі: Нікопольського УЕГГ звернулось до суду із даним позовом.

Спірні правовідносини, які виникли у сторін за даним адміністративним позовом стосуються порядку обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, а також притягнення страхувальників до відповідальності у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків врегульовано Законом України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України за N 21-1 від 19.12.2003р. (у відповідній редакції), а також розідлом 8 «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» N 2464-VI.

Статтею 1 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV від 09.07.2003р. (у редакції до 01.01.2011р.) надано визначення поняття «страхові внески», згідно із яким - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (ст. 1 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV).

Питання відповідальності страхувальників, банків, організацій, що здійснюють виплату і доставку пенсій, та їх посадових осіб врегульовано ст. 106 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV (у редакції до 01.01.2011р.)

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій (ч. 2 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV).

На недоїмку нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 8 ст. 106 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV).

При цьому у відповідності до ч. 7 ст. 106 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV - у разі ліквідації страхувальника або втрати ним з інших причин юридичного статусу платника страхових внесків недоїмка сплачується за рахунок коштів та іншого майна страхувальника. У цьому разі особами, відповідальними за погашення недоїмки, є, зокрема: підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії - стосовно утворених ними філій, представництв, осередків та інших відокремлених підрозділів - платників страхових внесків, що ліквідуються. У разі реорганізації страхувальника зобов'язання із сплати недоїмки покладаються на осіб, до яких відповідно до закону перейшли його права та обов'язки.

Положення ч. 9 ст. 106 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV визначали підстави застосування Пенсійним фондом фінансових санкцій до страхувальників, зокрема у таких випадках:

1) у разі ухилення страхувальників, зазначених у пунктах 1-5 статті 14 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік в територіальних органах Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які підлягають сплаті за період ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу;

3) за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, накладається штраф у розмірі всієї суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу), а в разі повторного протягом року такого порушення - штраф у триразовому розмірі суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу);

4) за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми;

5) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

6) за неведення в установленому порядку обліку сум заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, відсутність первинних документів про обчислення та сплату страхових внесків накладається штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

7) за несплату, неповну або несвоєчасну сплату авансових платежів із страхових внесків, передбачених цим Законом, - штраф у розмірі 50 відсотків сум несплачених або своєчасно не сплачених авансових платежів.

Нарахування пені, передбаченої частинами дев'ятою і десятою цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником, або з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій. У разі оскарження страхувальниками, банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій, вимоги про сплату недоїмки або рішення про накладення штрафу нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу Пенсійного фонду або позову до суду (ч. 12 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV).

Згідно із приписами ч. 13 ст. 106 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV - про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.

Від імені виконавчих органів Пенсійного фонду розглядати справи про правопорушення і накладати фінансові санкції та адміністративні стягнення мають право директор виконавчої дирекції Пенсійного фонду, його заступники, начальники головних управлінь Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі та їх заступники, начальники управлінь Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах, а в разі їх відсутності - заступники начальників цих управлінь, на підставі документів, що свідчать про вчинення правопорушення. При цьому строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. (ч. 15, 17 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV).

У відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", а також з метою визначення процедури реєстрації та обліку платників внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності і господарювання та фізичними особами, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, подання страхувальниками звітності управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах тощо була розроблена та затверджена постановою Пенсійного фонду України N 21-1 від 19.12.2003р. - Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (зареєстрована у Міністерстві юстиції України від 16 січня 2004 р. за № 64/8663; далі- Інструкція №21-1).

Страхові внески, які підлягають сплаті із сум виплат (доходу) за період з дня виникнення у страхувальника зобов'язання щодо взяття на облік як платника страхових внесків до дня його реєстрації в органах Пенсійного фонду, сплачуються (стягуються) на загальних підставах відповідно до вимог цієї Інструкції за весь зазначений період. (п. 5.8 Інструкції №21-1).

Відповідно до п. 8.1 Інструкції №21-1: стягнення заборгованості із сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосування штрафних санкцій.

У відповідності до п. 9.1 Інструкції №21-1 - до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.

Згідно із приписами п.п. 9.3.2 п. 9.3 Інструкції №21-1, фінансові санкції за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування накладаються на страхувальника відповідно до частини дев'ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року, зокрема - за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Пунктом 9.6 Інструкції №21-1 передбачено, що суми штрафів, передбачених пунктами 9.3 та 9.4 цієї Інструкції, підлягають сплаті страхувальником чи банком, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення, або можуть бути оскаржені у цей самий строк до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного органу Пенсійного фонду, посадовими особами якого прийнято це рішення.

При цьому згідно із п. 9.7 Інструкції №21-1 - оскарження рішення органу Пенсійного фонду про накладення штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки, якщо накладення штрафу пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою. У разі винесення судом або вищим органом Пенсійного фонду рішення на користь Пенсійного фонду строки сплати штрафу поновлюються з моменту їх припинення.

Суми фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків, стягуються в тому самому порядку, що й недоїмка із сплати страхових внесків. Строки давності щодо стягнення штрафів не застосовуються (п. 9.10, п. 9.11 Інструкції №21-1).

Порядок нарахування та погашення пені врегульовано розділом 10 Іструкції №21-1.

Так, п. 10.1 Інструкції №21-1 передбачено, що на суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) та своєчасно не сплачені (не перераховані) фінансові санкції нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку сплати відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником включно.

До документів, які є підставою для нарахування пені, зокрема, відносяться документи, що підтверджують суму страхових внесків, фінансових санкцій та строк їх сплати, - Розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з позитивною сумою; звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України з позитивною сумою; звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України з позитивною сумою; вимога про донараховані суми страхових внесків за актами перевірок та узгоджене рішення про застосовані фінансові санкції (штрафи); рішення суду.

Нарахування пені проводиться органами Пенсійного фонду. Пеня на пеню не нараховується (п. 10.4 Інструкції №21-1).

У відповідності до п. 10.5 Інструкції №21-1 - рішення про нарахування пені посадові особи органів Пенсійного фонду виносять одночасно з прийняттям рішення про застосування фінансових санкцій, зазначених у підпункті 9.3.2 пункту 9.3 цієї Інструкції, за формою згідно з додатком 14 цієї Інструкції, яке протягом трьох робочих днів із дня його винесення надсилається страхувальнику з повідомленням про вручення.

Згідно із приписами пункту 10.6 Інструкції №21-1: суми пені підлягають сплаті страхувальником чи банком протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення або можуть бути оскаржені до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного органу Пенсійного фонду, посадовими особами якого прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. При прийнятті рішення на користь Пенсійного фонду строки сплати пені поновлюються з моменту їх припинення.

У разі якщо страхувальник чи банк отримали рішення про нарахування пені і не сплатили зазначену в ньому суму протягом десяти робочих днів, а також не оскаржили це рішення чи не повідомили у цей строк відповідний орган Пенсійного фонду про його оскарження, це рішення передається для виконання органу державної виконавчої служби та страхувальнику. Суми пені стягуються в тому самому порядку, що й недоїмка зі сплати страхових внесків. Строк давності щодо стягнення пені не застосовується (п. 10.8, п. 10.9 Інструкції №21-1).

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не спростовано, що нарахована Управлінням Пенсійного фонду України у м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області згідно оскаржуваного рішення пеня виникла у період з 12.03.2014р. по 17.12.2014р. у звязку з несвоєчасним погашенням зобовязань Марганецького УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» за рішеннями Управління Пенсійного фонду України у м.Марганці Дніпропетровської області за №4, 5, 6, 7, 8 від 29.09.2011р.; №9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31 від 30.09.2014р. щодо застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків на загальну суму 162 631, 91 грн.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що підставою для його винесення є п.4 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (у редакції, яка діяла до 01.01.2011р.) у разі коли страхувальник не сплачує або несвоєчасно сплачує страхові внески, накладається штраф. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня у розмірі 0, 1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Зазначена норма втратила чинність 01.01.2011р. у звязку з прийняттям Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (у відповідності до п.п. «й» п. 12 ч. 11 розділу VIII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» N 2464-VI від 08.07.2010р. частину першу - дев'яту статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виключено).

Водночас, слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 7 Розділу 8 «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» N 2464-VI від 08.07.2010р.: стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

З аналізу наведених правових положень можна зробити висновок, що заборгованість у звязку з несплатою страхових внесків (в т.ч. щодо накладення штрафу за донарахування своєчасно не обчислених і несплачених страхових внесків за звітні періоди та нарахування пені на таку заборгованість) може бути стягнута і після 01.01.2011р., оскільки така заборгованість і штрафні санкції виникли у період дії п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону України «Проп загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV (до 01.01.2011р.).

Дану правову позицію також підтримує і Верховний Суд України у постановах від 07.10.2014р., 15.10.2013р., 26.03.2013р., 19.02.2013р. (справи №21-318а13, №21-71а13, №24-432а12).

При цьому положення ч. 7 Розділу 8 «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» N 2464-VI не поширюються на відносини з приводу притягнення страхувальників до відповідальності, яка повязана із не своєчасним погашенням зобовязань по сплаті фінансових санкцій і пені, застосованих за (несплату) порушення строків сплати страхових внесків у період з 01.01.2011р.

Водночас, слід зауважити, що згідно оскаржуваного рішення пеня нарахована відповідачем фактично у звязку з непогашенням товариством зобовязань, встановлених рішеннями Управління Пенсійного фонду України у м.Марганці Дніпропетровської області за №4, 5, 6, 7, 8 від 29.09.2011р.; №9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31 від 30.09.2014р. щодо застосування фінансових санкцій та нарахування пені, яка виникла у період з наступного дня після винесення Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом постанови від 11.03.2014р. по справі №2а/0470/12965/11 (12.03.2014р.) та до дати повного погашення зазначених зобовязань ПАТ «Дніпропетровськгаз» (17.12.2014р.).

Отже, у даному випадку пенсійним органом нараховано пеню за несвоєчасне погашення позивачем фінансових санкцій та пені, яка утворилась у період з 12.03.2014р. по 17.12.2014р., тобто спірні правовідносини виникли вже після 01.01.2011р.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно, правомірність поведінки особи, зокрема, дотримання нею норм законодавства про надання відомостей до системи персоніфікованого обліку, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи.

В свою чергу, заходи відповідальності, які можуть бути застосовані до особи-порушника слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент виявлення та застосування відповідних санкцій.

Виходячи з викладеного, якщо певне діяння було правопорушенням на момент його вчинення і за таке діяння до особи було застосовано заходи відповідальності, передбачені чинним на той час нормативним актом, відповідні санкції підлягають стягненню з особи і після втрати чинності нормативним актом, що визначав зміст відповідальності.

Водночас, якщо таке діяння перестало бути порушенням в звязку зі втратою чинності нормативним актом, що регулював відповідальність за таке порушення, то і санкції, передбачені нечинним нормативним актом, не можуть бути застосовані.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем субєктом владних повноважень не доведено правомірність оскаржуваного рішення, а, отже прийняте пенсійним органом рішення за №020 від 19.02.2015р. щодо нарахування товариству на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховано Нікопольському УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» пені за період з 12.03.2014р. по 17.12.2014р. в сумі 42 050, 58 грн. - винесено відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України, а отже є такими, що підлягають скасуванню.

З огляду на вкладене, позов Публічного акціонерного товарства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Нікопольського управління по експлуатації газового господарства до Управління Пенсійного фонду в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158- 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області №020 від 19.02.2015р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товарства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" () судові витрати у розмірі 1827, 00 грн. (тисяча вісімсот двадцять сім гривен).

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2015 року

Суддя ОСОБА_1