Справа № 815/4614/15
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/4614/15

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю: секретаряОСОБА_4

представника позивача ОСОБА_5 (довіреність від 12.08.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення рішення -,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № 465-15 від 30.06.2015 року, яким їй визначено податкове зобов'язання з плати за землю у сумі 10 940,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нарахування відповідачем податкового зобов'язання є протиправним, оскільки податковим органом не наведено розрахунку такого зобов'язання, не зазначено адреси знаходження земельної ділянки, площі земельної ділянки тощо та не враховано, що належне позивачці нерухоме майно перебуває у спільній частковій власності, розташоване в багатоквартирному житловому будинку, а договір оренди земельної ділянки нею не укладався.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ДПІ у Київському районі ГУ ДФС в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі зясовано, що 30 червня 2015 року ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області прийнято податкове повідомлення - рішення № 465-15, яким ОСОБА_6 визначено суму податкового зобовязання з плати за землю, що вноситься фізичними особами, у сумі 10 940,14 грн. Підставою для прийняття зазначеного рішення визначено п.п 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, якими врегульовано питання щодо визначення податковим органом суми грошових зобов'язань як органом, відповідальним за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, та порядку обчислення плати за землю.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що норми п.286.5 ст. 286 ПК України, на підставі якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не можуть бути застосовані до ОСОБА_6 як співвласниці нежитлових приміщень, оскільки ця норма регулює порядок обчислення плати за землю для фізичних осіб - власників земельних ділянок, а оскільки позивачка не є власницею земельної ділянки будь-якої площі під багатоквартирним будинком або прибудинкової території, позовні вимоги є обґрунтованими. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що плата за землю, нарахована позивачці, розрахована за площі під приміщеннями, що знаходяться у спільній частковій власності трьох фізичних осіб, з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території.

Колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає правильним, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно із п. 286.5 цієї статті нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

В силу положень п. 286.6 ст.286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Пунктом 287.8 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В свою чергу, згідно з п.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (пп.14.1.72 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (14.1.73 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України). Підпунктом 14.1.42 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України зазначено, що дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Відповідно до ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст.270 Податкового кодексу України).

З наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що для цілей оподаткування земельним податком особа повинна мати статус землевласника(землекористувача), набутого у встановленому чинним законодавством порядку.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 згідно договору дарування від 02.07.2009 року та договору купівлі-продажу від 12.11.2010 року на праві спільної часткової власності належать нежитлові приміщення підвалу та першого поверху № 415 загальною площею 884 кв.м., які розташовані в багатоквартирному будинку за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, буд. № 12.

Згідно ст.42 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Таким чином, платниками земельного податку за земельні ділянки під багатоквартирними житловими будинками є особи, яким такі земельні ділянки передаються у постійне користування або у власність, відповідно до норм Земельного кодексу, а саме - підприємства, установи і організації, які здійснюють управління цими будинками, а також об'єднання власників будинків.

Власники квартир (їх приміщень) у багатоквартирних житлових будинках не належать до кола платників земельного податку за земельні ділянки під такими будинками. Фактично власники квартир у багатоквартирних житлових будинках відшкодовують сплачені суми земельного податку підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками, а також об'єднанням власників будинків, у складі сум за утримання будинків та прибудинкової території.

У справі, що переглядається, багатоквартирний будинок, в якому знаходиться належне позивачці нерухоме майно, перебуває в управлінні ЖКС Вузівський, з яким ОСОБА_6 разом з іншими двома співвласниками ОСОБА_7, ОСОБА_8 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 453 від 01.10.2012 року.

Оскільки відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_6 набула статусу власника або користувача земельної ділянки під багатоквартирним жилим будинком за адресою м. Одеса, вул. Краснова, буд. № 12, де знаходиться належне їй нежитлове приміщення, та доказів належності позивачці вказаної земельної ділянки на праві власності чи праві користування, або виділення її в якості прибудинкової території, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що договір, укладений між КП ЖКС "Вузівський" та співвласниками вищезазначеного житлового приміщення про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №453 від 01 жовтня 2012 року не є підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки будь-які характеристики (дані державного земельного кадастру), які б відокремлювали земельну ділянку як об'єкт оподаткування, контролюючим органом не зазначені, як і не доведено правильність проведеного розрахунку, виходячи з фактичної площі під приміщеннями та з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином з'ясовані всі обставини справи їм надано правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду не встановлено.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству, доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення рішення залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на користь Державного бюджету судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1339,80 гривень.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач: /підпис/ОСОБА_1
Судді: /підпис/ОСОБА_2
/підпис/ОСОБА_3