Справа № 824/2/15-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 р. м. Чернівці справа № 824/2/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимофєєва А.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому адміністративному позові ОСОБА_3 (далі - позивач) просить суд визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі - відповідач) форми "Р" від 22 грудня 2014 року №000001/24-13-17-01.

Так, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідно до прийнятого відповідачем рішення йому нараховане грошове зобов'язання у сумі 6626,39 грн., з яких 5301,11 грн. - за основним платежем та 1325,28 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вказує, що таке рішення прийняте в зв'язку з тим, що відповідач дійшов помилкового висновку про порушенням ОСОБА_3 частини 7 статті 374 Митного кодексу України, що у свою чергу спричинило несплату до Державного бюджету України ввізного мита у сумі 5301,11 грн.

Позивач вважає необґрунтованим твердження відповідача про те, що товар "самохідний кукурудзозбиральний комбайн", митне оформлення якого здійснено 25 липня 2014 року за митною декларацією №408020301/2014/004083, відповідно до Митного кодексу України є несупроводжуваним багажем, а тому відповідно до частини 7 статті 374 Митного кодексу України позивачу необхідно було сплатити суму ввізного мита (за ставкою 10%) у розмірі 5301,11 грн.

Вказує, що наявність перевізника, відправника, одержувача, договору на перевезення товару, що надійшов на митну територію України на адресу ОСОБА_3, свідчать про те, що цей товар є вантажним відправленням, а не несупроводжуваним багажем, тому він не повинен був сплачувати ввізне мито. Для визначення митної вартості товару ним правомірно була зазначена митна вартість товару у розмірі 5496 євро, що складається із вартості власне товару 5199,00 євро та вартості транспортних послуг з перевезення товару - 297,00 євро. При цьому, митним органом було визнано правомірним визначення декларантом митної вартості товару, заперечення щодо цього відсутні.

Позивач стверджує, що він правомірно діяв, здійснюючи митне оформлення товару відповідно до вимог частини 8 статті 374 Митного кодексу України. Код товару був визначений правильно та вірно застосовано ставку мита відповідно до Закону України "Про Митний тариф України".

Також, позивач зазначає про неправильний розрахунок відповідачем суми застосованої до нього штрафної санкції.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що під час проведення перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що гр. ОСОБА_3 особисто приймав участь в укладенні контракту, оплата здійснювалась гр. ОСОБА_3 безпосередньо на території Румунії, він здійснював його відправлення з Румунії в Україну, ним особисто оформлялись та подавались митні декларації, як на території Румунії так і на території України.

Таким чином, відповідачем було встановлено, що товар "самохідний кукурудзозбиральний комбайн" марки BOURGOIN був задекларований як вантажне відправлення, а фактично переміщувався через митний кордон України гр. ОСОБА_3

Відповідно сума ввізного мита (за ставкою 10%), яка мала бути сплачена при митному оформленні товару, становить 5301,11 грн.

Зазначає, що за таких обставин, контролюючий орган дійшов висновку про порушення ОСОБА_3 частини 7 статті 374 Митного кодексу України, що, у свою чергу, спричинило несплату до Державного бюджету України належних податків. Сума несплаченого ввізного мита гр. ОСОБА_3, визначеного за результатами проведеної документальної невиїзної перевірки, складає 5301,11 грн., яка підлягає сплаті до Державного бюджету України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідач проти позову заперечив, наполягав на законності прийнятого рішення та безпідставності вимоги про його скасування.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини в справі, оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з підстав викладених нижче.

Судом встановлено, що згідно наказу начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області №32 від 17 грудня 2014 року "Про проведення документальної невиїзної перевірки стану дотримання громадянином ОСОБА_3 законодавства України з питань державної митної справи", посадовими особами відповідача, 18 грудня 2014 року, здійснено документальну невиїзну перевірку стану дотримання громадянином ОСОБА_3 законодавства України з питань державної митної справи щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару "самохідних кукурудзозбиральний комбайн" за митною декларацією №408020301/2014/004083 від 25 липня 2014 року.

За результати проведеної перевірки складено Акт №Н/0028/24-13-17-01/НОМЕР_1 від 19 грудня 2014 року, в якому викладені наступні висновки.

Митне оформлення товару "самохідний кукурудзозбиральний комбайн" здійснено 25 липня 2014 року за МД №408020301/2014/004083 та згідно із графою 31 мав наступний опис: "Самохідний кукурудзозбиральний комбайн, що використовувався, укомплектований жниваркою. Марка BOURGOIN, модель GМЗ, серія - 789, заводський номер - 6046, рік виготовлення - 1983, тип двигуна - дизельний, марка двигуна - РЕRKINS, потужність двигуна - 130 к.с. Жниварка - 3-х рядна, ширина - 3,0 м. Тривалість експлуатації - 31 рік. Поставляється у некомплектному стані (відсутні комплектуючі елементи жниварки). Призначений для збирання кукурудзи та відділення качанів від стебла" (код згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_2).

До митного оформлення в пакеті документів разом з митною декларацією громадянином ОСОБА_3 було подано засвідчений печаткою компанії "EURO SIV RECICLING S.R.L." (Румунія) документ купівлі-продажу від 09 липня 2014 року №1079 на товар "самохідний кукурудзозбиральний комбайн" марки BOURGOIN, модель GМЗ, серія - 789, заводський номер - 6046, в якому вартість транспортного засобу зазначена 15100,00 румунських лей (у перерахунку за офіційним курсом Національного банку України (1 румунська лея=3,666935 грн.) на день митного оформлення вартість склала 55370,72 грн).

Відповідно до поданої громадянином ОСОБА_3 до Чернівецької митниці митної декларації від 25 липня 2014 року №408020301/2014/004083 заявлена митна вартість товару склала 86457,47 грн.

Митна вартість товару у розмірі 5496,00 євро складається із вартості комбайну 5199 євро (висновок експертного автотоварознавчого дослідження №579 від 25 липня 2014 року СП "Західно-Український Експертно-консультативний центр") та вартості транспортних послуг з перевезення товару 297,00 євро (довідка гр. ОСОБА_3 від 25 липня 2014 року). По курсу Національного банку України на день митного оформлення 25 липня 2014 року євро=15,73098 грн.) митна вартість становить 86457,47 грн.

З цієї суми декларантом було нараховано та сплачено податок на додану вартість ставка (20%) у сумі 17 291,49 грн., а ставка мита застосована 0% - 0,00 грн.

Тобто, ОСОБА_3 товар був оформлений як вантажне відправлення та сплачено 0,00 грн. ввізного мита, відповідно до Закону України "Про Митний тариф України" повна ставка мита складає 0%.

Під час проведення перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що гр. ОСОБА_3 особисто приймав участь в укладенні контракту, оплата здійснювалась гр. ОСОБА_3 безпосередньо на території Румунії, він здійснював його відправлення з Румунії в Україну, ним особисто оформлялись та подавались митні декларації, як на території Румунії, так і на території України.

Відтак, відповідачем було встановлено, що товар "самохідний кукурудзозбиральний комбайн" марки BOURGOIN був задекларований як вантажне відправлення, а фактично переміщувався через митний кордон України гр. ОСОБА_3

Відповідно сума ввізного мита (за ставкою 10%), яка мала бути сплачена при митному оформленні товару, становить 5301,11 грн.

В силу наведеного, контролюючий орган дійшов висновку про порушення ОСОБА_3 частини 7 статті 374 Митного кодексу України, що, у свою чергу, спричинило несплату до Державного бюджету України належних податків. Сума несплаченого ввізного мита ОСОБА_3, визначеного за результатами проведеної документальної невиїзної перевірки, складає 5301,11 грн., яка підлягає сплаті до Державного бюджету України.

На підставі Акту №Н/0028/24-13-17-01/НОМЕР_1 від 19 грудня 2014 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 22 грудня 2014 року №000001/24-13-17-01, відповідно до якого ОСОБА_3 допустив порушення Митного кодексу України та йому нараховане грошове зобов'язання у сумі 6626,39 грн., з яких 5301,11 грн. - за основним платежем та 1325,28 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Водночас, позивач, не погодившись із зазначеним висновком, звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення, прийняте на його підставі.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 8 статті 374 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для субєктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Вантажне відправлення, згідно пункту 3 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, - товари, що надходять в Україну на адресу осіб або відправляються ними за межі України, або переміщуються транзитом через митну територію України, крім товарів, що належать громадянам та переміщуються ними у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі.

ОСОБА_3 товар був оформлений як вантажне відправлення та сплачено 0,00 грн. ввізного мита, оскільки відповідно до Закону України "Про Митний тариф України" повна ставка мита складає 0%.

Разом з тим, як встановлено під час проведення перевірки та підтверджено в ході судового розгляду, позивач особисто приймав участь в укладенні контракту, здійснював його відправлення з Румунії в Україну, що згідно вимог Митного кодексу України свідчить про те, що товар слідував у несупроводжуваному багажі.

Так, в силу пункту 34 частини 1 статті 4 Митного кодексу України - несупроводжуваний багаж - товари, що відправляються їх власниками - громадянами з оформленням багажних або інших перевізних документів та переміщуються через митний кордон України окремо від цих громадян.

У відповідності до частини 7 статті 374 Митного кодексу України, товари (крім підакцизних), що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових, міжнародних експрес-відправленнях, несупроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, але не перевищує еквівалент 10000 євро, або переміщуються (пересилаються) без дотримання умов, передбачених частиною пятою цієї статті, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків та податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України. Базою оподаткування для таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 150 євро.

Згідно довідки ОСОБА_3 №б/н від 25.07.2014 р., наданої ним митниці, перевезення товару ("самохідний кукурудзозбиральний комбайн") з с. Дерменєшть (Румунія) до кордону України здійснювала транспортна фірма "S.C.BODTRANS S.R.L.", вартість вищевказаних транспортних послуг склала 297,00 євро. Дані кошти були сплачені готівкою, але жодних розрахункових документів, що б підтверджували сплату цих коштів не надано.

У відповідності до листа та письмових пояснень ОСОБА_3 від 04.12.2014 р. та 17.12.2014 р., наявних у матеріалах справи, інші документи, крім довідки від 25.07.2014р., які підтверджують перевезення "самохідного кукурудзозбирального комбайна" транспортною фірмою "S.C. BODTRANS S.R.L." з с. Дерменєшть (Румунія) до кордону України відсутні.

Як встановлено в ході перевірки, ОСОБА_3 особисто було укладено договір купівлі-продажу (contract) від 09.07.2014 р. на товар "Самохідний кукурудзозбиральний комбайн" марки BOURGOIN засвідчений печаткою компанії "EURO SIV RECICLING S.R.L.". Оплата здійснювалася безпосередньо ОСОБА_3 на території Румунії готівковими коштами відповідно до наданого рахунку-фактури (factura) від 09.07.2014 р. №1079 в сумі 15 100,00 румунських лей.

Також, встановлено, що компанія "EURO SIV RECICLING S.R.L.", яка була продавцем товару, 09.07.2014 р. передала ОСОБА_3 у с. Прунду-Баргаулуй (Румунія) товар "Самохідний кукурудзозбиральний комбайн", ключі та реєстраційні документи на цей товар, що свідчить про те, що 22.07.2014 року, не маючи товару та жодних документів на нього зазначена компанія не могла і не здійснювала відправку даного товару в Україну з с.Дерменєшть (Румунія), яке зазначено в п.4 вантажної декларації.

Статтею 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 рік, Україна приєдналась відповідно до Закону України N57-V від 01 серпня 2006 року) вантажна накладна є підтвердженням складання договору перевезення вантажів, але не самим договором.

Згідно положень частини 1 статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вантажна накладна містить такі дані, як: дата і місце складання вантажної накладної; ім'я та адреса відправника; ім'я та адреса перевізника; місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; ім'я та адреса одержувача.

Судом встановлено, що згідно вантажної накладної (CMR) від 22 липня 2014 року, яка надавалась позивачем відповідачу, відправником товару є фірма - перевізник транспортна фірма "S.C.BODTRANS S.R.L." м. Сучава, Румунія, а не продавець товару. Вказане підтверджується пунктами 22, 23 вантажної накладної, де вказано, що відправником та перевізником товару є транспортна фірма "S.C.BODTRANS S.R.L." м. Сучава, Румунія. Окрім того, вантажна накладна (CMR) від 22 липня 2014 року заповнена виключно однією особою - транспортною фірмою "S.C.BODTRANS S.R.L." м. Сучава, Румунія.

Судовим розглядом також встановлено, що замість перевезення товару на адресу позивача у с. Динівці, Носелицького району, Чернівецької області, як передбачено вантажною накладною (CMR) від 22 липня 2014 року, перевезення було припинено у пункті пропуску "Порубне - Сірет" за адресою: с. Тереблече, Глибоцького району, Чернівецької області, - де фактично товар був розвантажений у пункті пропуску.

Згідно пункту 1 статті 12 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, право розпорядження вантажем, зокрема, припинення перевезення, зміни місця, передбаченого для доставки вантажу, має право лише відправник.

Із вказаного вбачається, що саме ОСОБА_3, давши вказівку водію перевізника про розвантаження комбайну в іншому місці, аніж місце доставки, вказане у вантажній накладній, - відповідно до норм Конвенції був відправником цього товару з Румунії в Україну.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що перевіркою було правомірно встановлено, що даний товар ("Самохідний кукурудзозбиральний комбайн" марки BOURGOIN) був задекларований, як вантажне відправлення, а фактично переміщувався через митний кордон України ОСОБА_3 у несупроводжуваному багажі.

Відтак, сума ввізного мита (за ставкою 10%), яка мала бути сплачена при митному оформленні товару відповідно до частини 7 статті 374 Митного кодексу України, становить 5301,11 грн.

В силу наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області форми "Р" від 22 грудня 2014 року №000001/24-13-17-01.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що позивачем не наведено підстав та не надано доказів, що б свідчили про незаконність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області форми "Р" від 22 грудня 2014 року №000001/24-13-17-01, натомість, відповідачем надано докази, що спростовують позовні вимоги та доведено правомірність даного рішення.

За таких обставин, адміністративний позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка

Постанова в повному обсязі складена 07 грудня 2015 р.