Справа № 826/16704/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Майнау» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Майнау» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 03 серпня 2015 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 07 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Скасувано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 03 серпня 2015 року № .

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 06 липня 2015 року № 1036, згідно із підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведена позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Майнау» () з питань правильності нарахування та повноти сплати до бюджету податку на додану вартість під час взаємовідносин з ТОВ «ПКПФ» () за період з 01 лютого 2015 року по 28 лютого 2015 року, з ТОВ «Юг Картон» () за період з 01 лютого 2015 року по 28 лютого 2015 року, з ТОВ «Вестінг» () за період з 01 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року, із ПП «Хімінвест» () за період з 01 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року, за результатом якої складено акт перевірки від 20 липня 2015 року № 870/26-53-22-05-21/35217308.

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України по взаємовідносинах із ТОВ «Вестінг» () за період з 01 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року, із ПП «Хімінвест» () за період з 01 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму ПДВ -181 292 грн., а саме: за лютий 2015 року на суму 106289,00 грн., за березень 2015 року - 75003,00 грн.

За результатом розгляду, заперечення позивача від 23 липня 2015 року залишені без задоволення, висновки акту перевірки від 20 липня 2015 року № 870/26-53-22-05-21/35217308 - без змін.

Податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 03 серпня 2015 року № Товариству з обмеженою відповідальністю «Майнау» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 271938,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 181292,00 грн., за штрафними санкціями - 90646,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленням - рішенням та податковою вимогою й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ТОВ «Вестінг» (), ПП «Хімінвест» ().

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 20 липня 2015 року № 870/26-53-22-05-21/35217308.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ «Вестінг» (), ПП «Хімінвест» (), обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Відповідно до статті 198 Податкового кодексу України До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього

Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Встановлено, що позивачем задекларовано податок на додану вартість за перевіряємий період на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Вестінг» (), ПП «Хімінвест» (), у зв'язку з придбанням товарів.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає тільки один випадок не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - це не підтвердження податковими накладними або оформлення з порушенням вимог чи не підтвердження митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201цього Кодексу) (пункт 198.6 статті 198).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Також встановлено, що між позивачем (Покупець) та ТОВ «Вестінг» (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу № М22 від 10 лютого 2015 року, за умовами якого Продавець зобов'язується поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити Товар: гофровироби різної конфігурації; пральне обладнання; витратні матеріали та запасні частини; піддони; стрейч плівка пакувальна; хімічні засоби для пралень в асортименті.

Відповідно до пункту 1.2 Договору . Кількість та ціна Товару, що включає вартість упаковки та маркування вказуються в рахунку-фактурі, яка поставляється разом с товаром і є не від'ємною частиною договору.

Оплата Товару здійснюється Покупцем шляхом 100 % оплати на протязі 30 (тридцять) календарних днів, після дати відвантаження Товару зі складу Продавця, шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок Продавця (пункт 3.1 Договору).

Згідно видаткових накладних від 17 лютого 2015 року № 276, від 27 лютого 2015 року № 617, від 28 лютого 2015 року № 618, від 10 березня 2015 року № 188, від 12 березня 2015 року № 189 позивачу було відвантажено товар: гофровироби різної конфігурації; пральне обладнання; витратні матеріали та запасні частини; піддони; стрейч плівка пакувальна; хімічні засоби для пралень в асортименті.

Копії товарно-транспортних накладних містяться в матеріалах справи, відповідно містять інформацію про водія, перевізника, супровідні документи на вантаж, асортимент вантажу, пункти навантаження та пункти завантаження. Слід зазначити, що товарно-транспортні накладні містять інформацію про видаткові накладні, на підставі яких здійснювалось відвантаження товару позивачу за адресою: місто Київ, вул. Каховська, 60.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Вестінг» виписано на адресу позивача наступні податкові накладні: від 17 лютого 2015 року № 276, від 27 лютого 2015 року № 617, від 28 лютого 2015 року № 618, від 10 березня 2015 року № 188, від 12 березня 2015 року № 189 на загальну суму 621 048, 00 грн., в тому числі ПДВ - 124209, 60 грн.

Оплата за придбаний товар здійснювалась в порядку безрозрахункового розрахунку, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку.

Обґрунтовуючи мету придбання товару у ТОВ «Вестінг», позивачем зазначено, що придбаний товару було реалізовано Спільному українсько-бельгійському підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Рейкарц і партнери. Україна», на підтвердження чого надано копію договору № 345 поставки обладнання від 03 червня 2014 року.

Крім цього, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Майнау» (Замовник) та Приватним підприємством «Хімінвест» (Виконавець) укладено Договір виконання робіт № М11 від 23 січня 2015 року, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати згідно з умовами даного Договору роботу. Замовник зобов'язується прийняти цю роботу і оплатити її вартість згідно рахунків.

Відповідно до пункту 2.1 договору Виконавець виконує наступні роботи: упаковка матеріалом Замовника гофрокартонних виробів; навантажувально-розвантажувальні роботи; виготовлення гофротари з давальницької сировини.

Здача-приймання робіт здійснюється сторонами по факту виконання робіт або помісячно.

На підтвердження виконання робіт надані акті здачі - прийняття робіт за лютий - березень 2015 року.

Приватним підприємством «Хімінвест» виписано на адресу позивача від 10 лютого 2015 року № 7 на суму 55 584,00 грн., від 23 лютого 2015 року № 486 на суму 61 839,00 грн., від 23 лютого 2015 року № 487 на суму 66 300,00 грн., від 28 лютого 2015 року № 594 на суму 31 142,34 грн., від 28 лютого 2015 року № 595 на суму 53 040,00 грн., від 15 березня 2015 року № 189 на суму 124 396,74 грн., від 15 березня 2015 року № 190 на суму 74 400,00 грн.

Оплата за надані послуги здійснювалась в порядку безрозрахункового розрахунку, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, операції позивача з ТОВ «Вестінг» (), ПП «Хімінвест» () здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

При вирішенні даного спору слід притримуватись позиції, що у разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Також враховано вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Вестінг» (), ПП «Хімінвест» () були зареєстровані як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 03 серпня 2015 року № підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Крім цього, відповідно до правил ст. 94 КАС України, ч. 6 ст. 186 КАС України та ст. ст. 4, 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI колегія суддів вирішує питання про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо оскаржується судове рішення, прийняте після 01 вересня 2015 року, за результатами вирішення позовної заяви, поданої до 01 вересня 2015 року - застосовується нова ставка за подачу апеляційної скарги, яка, однак обчислюється від розміру судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви відповідно до Закону України "Про судовий збір" в редакції від 19.09.2013 року, та сумі мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 року.

Тобто загальна сума до сплати при подачі апеляційної скарги становить - 5 359, 20 грн, який належить стягнути з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві ( адреса: 02094, бульвар Верховної Ради, 24 б, м. Київ ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 5 359, 20 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 1007, код бюджетної класифікації 00015622; код ЄДР суду 38004897).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 08 грудня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 03 грудня 2015 року.

.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.