Справа № 809/4296/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
"03" грудня 2015 р. Справа № 809/4296/15
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Суддя Остап'юк С.В.,
за участю секретаря Котик Д.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу держаної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції про визнання незаконними дій, -
11.11.2015 ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до відділу держаної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції (далі відповідач) про визнання незаконними дій державного виконавця щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 23.10.2015 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса за №2762 від 30.10.2010, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивача як правонаступник прав кредитора ПАТ «ОТП Банк» 22.10.2015 звернувся до відповідача із заявою про прийняття до виконання виконавчого напису від 30.10.2010, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за №2462 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить боржнику ОСОБА_4 «Промбудсервіс» та відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим документом. Постановою відповідача від 23.10.2015 за №49110146 відмовлено у відкритті виконавчого провадження (відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа) з примусового виконання виконавчого напису №2762 виданого 30.10.2010 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Вважає незаконними дій державного виконавця щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 23.10.2015 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса за №2762 від 30.10.2010.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не зявився, без поважних причин та без повідомлення про причини неприбуття хоча, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений. Правом подання письмового заперечення проти заявленого позову не скористалися, а тому, у відповідності до положення частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу вирішено за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд робить висновок, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з таких мотивів.
22.10.2015 представник позивача ОСОБА_1 звернувся до відділу держаної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції із заявою про прийняття до виконання напису від 30.10.2010, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за №2462 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить боржнику ОСОБА_4 «Промбудсервіс» та відкриття виконавчого провадження.
23.10.2015 постановою державного виконавця відділу держаної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції за №49110146 відмовлено у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) з примусового виконання виконавчого напису №2762 виданого 30.10.2010 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3
Підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) слугував висновок відповідача про те, що згідно виконавчого документа стягувачем є приватне акціонерне товариство «ОТП Банк», однак виконавчий документ предявлений до примусового виконання за заявою представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 без підтвердження повноважень, щодо представництва інтересів приватного акціонерного товариства «ОТП Банк», що не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та виключає можливість здійснення виконавчого провадження.
Предметом заявленого ОСОБА_2 позову є визнання незаконними дій державного виконавця щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 23.10.2015 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса за №2762 від 30.10.2010, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3
У відповідності до досліджених в судовому засіданні предявлених представником позивача суду договору іпотеки від 18.07.2007 зареєстрованого в реєстрі за №1541, додаткового договору №1, зареєстрованого 22.10.2009 за №1971, додаткового договору №2 зареєстрованого 10.08.2007 за №2056, Договору про відступлення права вимоги за Договором про надання кредитної лінії №CrL-SME0AK/053/2007 від 17.07.2007 та за Договором іпотеки, посвідченим 18.07.2007 за реєстровим №1541, від 02.09.2015 зареєстрованого в реєстрі за №2176, позивач, у відповідності до умов Договору про відступлення права вимоги за Договором про надання кредитної лінії №CrL-SME0AK/053/2007 від 17.07.2007 та Договором іпотеки, посвідченим 18.07.2007 приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу за реєстровим № 1541, набув прав первісного кредитора ПАТ «ОТП Банк», в тому числі права вимоги, замість ПАТ «ОТП Банк», до ОСОБА_4 «Промбудсервіс» щодо належного виконання останнім зобовязань, передбачених Кредитним договором та Договором іпотеки.
Судом встановлено, що за виконавчим написом приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу вчиненого 30.10.2010 зареєстрованого в реєстрі №2762 стягувачем є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», боржником Товариство з обмеженою відповідальністю «Промбудсервіс».
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження».
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення) (частина 1 статті 1 Закону).
Відповідно частини 1, 2 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).
Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені обовязки і права державних виконавців, згідно частини 1, якої державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно частини 1 статті 17 даного Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Відповідно пункту 4 частини 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі написи нотаріусів.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Частиною 1 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
Згідно частини 2 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ.
Таким чином, нормами Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Представник позивача звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу вчиненого 30.10.2010 зареєстрованого в реєстрі №2762, у відповідності до якого ОСОБА_2Д не є стягувачем.
Оскільки, позивач не є стягувачем за вказаним виконавчим документом, тому у відповідача не було підстав для відкриття виконавчого провадження за такою заявою та були підстави для винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).
Оскарження дій щодо відмови у відкритті виконавчого провадження є невідємним від винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.
Судом встановлено, що будь-яких інших самостійних дій окрім винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) посадовою особою відповідача не вчинялося. У вязку з цим, в разі порушення прав фізичних чи юридичних осіб прийнятим рішенням про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) належним способом судового захисту порушених прав є заявлення вимог про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).
В даному випадку за наслідками розгляду заявленого позову судом не встановлено порушення прав позивача при прийнятті рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа).
Як наслідок, постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 23.10.2015 за №49110146 є правомірною та такою, що прийнята на підставі та в межах Закону України «Про виконавче провадження», а вчинені відповідачем дії при її винесенні не порушують прав позивача та є правомірними.
За таких обставин, заявлені позивачем позовні вимоги про визнання незаконними дій державного виконавця щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 23.10.2015 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса за №2762 від 30.10.2010, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до відділу держаної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції про визнання незаконними дій, відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 08.12.2015.