Справа № 826/17956/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 вересня 2015 року 17:05 № 826/17956/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Суховій О.В.,

за участю сторін:

представника позивача - Цимбровської Ю.О.,

представника відповідача - Ільїна Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик МТС» до Головного управління Служби Безпеки України у м. Києві та Київській області про визнання незаконним рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Логістик МТС» (надалі - ТОВ «Логістик МТС», позивач) до Головного управління Служби Безпеки України у м. Києві та Київській області (надалі - ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, яка полягає у відмові провести ґрунтовну перевірку діяльності слідчого в особливо важливих справах Головного управління Служби безпеки України Трембача А.О. на предмет дотримання ним вимог чинного процесуального законодавства під час підготовки та подання клопотань про накладення арешту на майно (грошові кошти) ТОВ «Логістик МТС» на банківських рахунках, відкритих у AT «Укрсиббанк» та АБ «Південний» шляхом зупинення видаткових операцій у травні-липні 2015 року; визнання незаконними рішень від 28.07.2015р. № 51/17/С-964/24 та від 08.07.2015р. № 51/6973 про відсутність в діях слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України Трембача А.О. будь-яких порушень; зобов'язання провести ґрунтовну перевірку діяльності слідчого в особливо важливих справах Головного управління Служби безпеки України Трембача А.О. та дотримання вимог чинного процесуального законодавства під час підготовки та подання клопотань про накладення арешту на майно (грошові кошти) ТОВ «Логістик МТС» на банківських рахунках, відкритих у AT «Укрсиббанк» та АБ «Південний» шляхом зупинення видаткових операцій у травні-липні 2015 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що слідчий в особливо важливих справах Головного управління Служби безпеки України Трембач А.О. повинен бути притягнутий до відповідальності за вчинення неправомірних дій, які полягали у зверненні до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на рахунки позивача в ході досудового слідства у кримінальному провадженні, оскільки суддя задовольнив клопотання слідчого і наклав арешт на рахунки позивача, однак у подальшому задовольнив клопотання позивача і скасував накладений арешт.

Позивач зазначає, що оскільки арешт скасовано слідчим суддею, то він автоматично вважається необґрунтованим, а тому, на думку позивача, ГУ СБ України у м. Києві та Київській області на підставі поданої позивачем скарги повинно було притягнути слідчого до відповідальності. Однак, Головне управління повідомило позивача, що за результатами розгляду його скарги порушень законодавства з боку слідчого не встановлено.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях, пояснив суду, що скаргу позивача розглянуто у Головному управлінні належним чином і своєчасно. За результатами розгляду позивачу надана письмова відповідь про відсутність порушень законодавства з боку слідчого.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Слідчим відділом ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №000056, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення службовими особами ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» () та ПрАТ «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» () заволодіння грошовими коштами в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб та вчинення фіктивного підприємництва, тобто злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва, задовольнивши клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного управління Служби безпеки України Трембача А.О., погодженого із старшим прокурором відділу прокуратури міста Києва Сибіряковим О.О., ухвалив рішення від 19.05.2015р. про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Логістик МТС» (), яке через ряд суб'єктів господарювання перебувало у фінансово-господарських відносинах із ДП «НАЕК «Енергоатом» ().

Окрім того, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.05.2015р. задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах Головного управління Служби безпеки України Трембача А.О. та накладено арешт на грошові кошти на банківських рахунках, відкритих ТОВ «Логістик МТС» у АТ «АБ «Південний» та зупинено видаткові операції.

Не погоджуючись із обґрунтованість накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунках позивача у банках, останній звернувся до Печерського районного суду міста Києва із клопотаннями про скасування арешту майна.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08.07.2015р. по справі № 757/ 21356/15-к скасовано арешт, який накладено на грошові кошти на банківських рахунках позивача, відкритих у AT «Укрсиббанк» шляхом зупинення видаткових операцій по даним рахункам на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.05.2015 року.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 17.07.2015р. по справі №757/23829/15-к скасовано арешт, який було накладено на грошові кошти на банківських рахунках позивача, відкритих у АТ «АБ «Південний» шляхом зупинення видаткових операцій по рахункам на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.05.2015 року.

Вважаючи протиправними дії слідчого в особливо важливих справах Головного управління Служби безпеки України Трембача А.О. щодо звернення до слідчого судді із клопотаннями про накладення арешту позивач звернувся до ГУ СБ України у м. Києві та Київській області із відповідними скаргами від 09.07.2015р. № 03-147/2015 та від 18.06.201р. № 03-131/2015.

За результатами розгляду скарг ГУ СБ України у м. Києві та Київській області листами від 08.07.2015р. № 51/6973 та 28.07.2015р. № 51/17/С-964/24 повідомило позивача, що в ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не встановлено вчинення слідчим в ОВС Трембачем А.О. будь-яких порушень.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України) слідчий - службова особа органу внутрішніх справ, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Згідно вимог КПК України слідчий є процесуально самостійною особою, за винятком випадків, коли вимагається одержати погодження прокурора чи рішення суду. Втручання у діяльність слідчого у будь-якій формі не допускається, крім визначених КПК України випадків.

Статтею 303-308 КПК України передбачено, які дії та рішення слідчого можуть бути оскаржені під час досудового слідства та порядок їх оскарження.

Зокрема, відповідно ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Провівши системний аналіз зазначених норм права, суд приходить до висновку, що начальник та інші керівники Головного управління не мають процесуальних повноважень призначати та здійснювати перевірку правомірності дій та рішень слідчого, оскільки ці функції належать до компетенції слідчого судді та прокурора-процесуального керівника, тобто учасників кримінального процесу.

Керівництво Головного управління має лише адміністративні повноваження щодо слідчого, як співробітника СБУ, однак такі повноваження не можуть застосовуватись у процесуальній діяльності слідчого.

Слідчий може бути притягнутий до відповідальності, якщо неправомірність його дій буде встановлена повноважним органом або службовою особою - прокурором, слідчим суддею, судом, що розглядає кримінальне провадження або позов про відшкодування шкоди.

Проте, як свідчать матеріали справи, жодних законних рішень стосовно протиправності дій слідчого повноважними органами та службовими особами не приймалося.

Також слід звернути увагу, що законодавство України про Службу безпеки України та про проходження військової служби взагалі не передбачає такої форми реагування, як «проведення перевірки дій слідчого».

Статтею 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачена можливість проведення службового розслідування (не перевірки).

Як зазначено у цій нормі, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Наказом Голови СБ України від 16.07.2008р. № 547 затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Службі безпеки України (надалі - Інструкція), яку зареєстровано Міністерством юстиції України 01.08.2008р. за № 709/15400.

Пунктом 1.2. Інструкції передбачено, що службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції, з метою уточнення причин, встановлення обставин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством України, та ступеня вини особи (осіб), яка вчинила це правопорушення.

Пунктом 2.1. Інструкції визначено підстави для проведення службового розслідування. Такими підставами можуть бути факти: невиконання або неналежного виконання під час службової діяльності вимог чинного законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів, що негативно вплинуло на стан виконання покладених на СБУ завдань або створило загрозу здоров'ю чи життю людей, призвело до людських жертв чи інших тяжких наслідків, порушень громадського порядку, прав та законних інтересів осіб, заподіяння шкоди державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян; недотримання положень чинного законодавства, що призвело до створення передумов або розголошення державної таємниці, втрати її матеріальних носіїв та інших правопорушень у сфері охорони державної таємниці; порушення вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок поводження з конфіденційною інформацією, яка є власністю держави, та іншою інформацією з обмеженим доступом, захист якої гарантується Конституцією України, розголошення або втрата їх матеріальних носіїв,порушення порядку застосування вогнепальної зброї, спеціальних засобів чи заходів фізичного впливу; порушення правил несення вартової чи чергової служби, що призвело до тяжких наслідків або створило загрозу настання таких наслідків; дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої за участю осіб, які керували транспортними засобами СБУ або власними під час виконання службових обов'язків; надзвичайних подій, пожеж на об'єктах СБУ.

Службове розслідування може також проводитися з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини службових осіб.

Згідно з пунктом 2.2. Інструкції, службове розслідування може бути призначено та проведено також: на вимогу військовослужбовця СБУ з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Пунктом 2.3. зазначеної Інструкції призначення службових розслідувань і за відсутності підстав, визначених цією Інструкцією, забороняється.

Провівши системний аналіз вищезазначених норм права суд приходить до висновку, що службове розслідування у системі СБУ може призначатись лише при дійсному виявленні конкретного факту вчинення співробітником правопорушення. Інших підстав для призначення службового розслідування в системі СБУ законодавством не передбачено. В той же час, перевірка діяльності слідчого в межах виконання ним своїх повноважень під час досудового слідства в компетенцію відповідача не входить.

Отже, у керівництва ГУ СБ України у м. Києві та Київській області відсутні підстави вважати дії та рішення слідчого протиправними і притягувати його до відповідальності.

Більш того, як видно з матеріалів позову, скарги позивача на дії та рішення слідчого з того ж питання розглядалися у тому числі прокуратурою м. Києва. За результатами розгляду позивача було поінформовано заступником прокурора м. Києва про відсутність порушень законодавства у діях слідчого (листи заступника прокурора м. Києва від 21.07.2015р. вих. № 04/4-36-15, а також від 12.08.2015р. за тим же вихідним номером).

Окрім того, позивач зазначає, що оскільки арешт скасовано слідчим суддею, то він автоматично вважається необґрунтованим, а тому, на думку позивача, Головне управління на підставі поданої позивачем скарги повинно було притягнути слідчого до відповідальності.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У контексті цієї норми законодавцем передбачено дві підстави для скасування слідчим суддею накладеного арешту, зокрема, якщо у подальшому арешті відпала потреба або якщо арешт накладено необґрунтовано.

Протиправність накладення арешту може випливати лише з другої підстави для його скасування - якщо арешт накладено необґрунтовано. У випадку, коли арешт скасовано з другої підстави - якщо у подальшому арешті відпала потреба - відсутня протиправність його накладення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала слідчого судді від 08.07.2015р. на в мотивувальній частині містить чітко визначену підставу скасування арешту - відпадіння потреби у подальшому арешті. Вказаною ухвалою накладення арешту не визнавалося необґрунтованим, а твердження позивача у позовній заяві про те, що арешт цією ухвалою було скасовано «бо арешт накладено незаконно» є необтугнотваним, являє собою викривлення змісту означеної ухвали.

Окрім того, ухвала слідчого судді від 17.07.2015р., якою також скасовано накладений арешт, не містить прямого визначення підстави для скасування арешту. Однак, в цій ухвалі слідчого судді накладений арешт також не визнавався необґрунтованим. В ухвалі вказано, що слідчий не надав категоричних заперечень проти його скасування. Таке формулювання фактично вказує на підставу скасування - оскільки відпала потреба у подальшому арешті.

Таким чином, твердження позивача про протиправність дій слідчного під час підготовки та подання клопотань про накладення арешту на майно (грошові кошти) ТОВ «Логістик МТС» на банківських рахунках, відкритих у AT «Укрсиббанк» та АБ «Південний» шляхом зупинення видаткових операцій є необґрунтованими і не підтвердженими матеріалами справи.

Суд зазначає, що слідчий не накладає арешт на майно самостійно. Згідно зі статтями 170, 171 КПК України слідчий лише звертається до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, а безпосередньо рішення про арешт приймається слідчим суддею.

Відповідно до приписів КПК України, слідчий суддя та прокурор-процесуальний керівник здійснюють судовий контроль та нагляд за процесуальною діяльністю слідчого.

Таким чином, якщо клопотання слідчого є необґрунтованим, прокурор має повноваження його не погодити, а слідчий суддя має право його відхилити. Проте цього зроблено не було. Клопотання слідчого було погоджено прокурором і задоволено слідчим суддею.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, яка полягає у відмові провести ґрунтовну перевірку діяльності слідчого в особливо важливих справах Головного управління Служби безпеки України Трембача А.О. на предмет дотримання ним вимог чинного процесуального законодавства під час підготовки та подання клопотань про накладення арешту на майно (грошові кошти) ТОВ «Логістик МТС» та зобов'язання провести ґрунтовну перевірку діяльності слідчого та дотримання вимог чинного процесуального законодавства під час підготовки та подання клопотань про накладення арешту на майно (грошові кошти) ТОВ «Логістик МТС» є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Окрім того, щодо позовних вимог про визнання незаконними рішень від 28.07.2015р.№ 51/17/С-964/24 та від 08.07.2015р. № 51/6973 про відсутність в діях слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України Трембача А.О. будь-яких порушень суд окремо зазначає, що вказані документи за своєю суттю є листами відповідача щодо результату розгляду скарги, які не створюють будь-яких правових наслідків для позивача та не впливають на його права та обов'язки, а лише містять у собі позицію ГУ СБ України у м. Києві та Київській області з певного питання, а отже, з урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги в цій частині також є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем у повному обсязі доведено правомірність своїх дій.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик МТС» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний 28.09.2015 р.

Суддя В.П. Шулежко