Справа № 826/4975/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року м. Київ К/800/66454/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представників сторін:

позивача - Гупало К.П., Ларінова М.О.

відповідача - Дмитренка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014

та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2014

у справі № 826/4975/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД»

до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників

про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними дій Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників з проведення документальної позапланової виїзної перевірки та складення акту від 17.01.2014 № 45/40-50/37-20/30307207; скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.02.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2014 позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 14.02.2014 в частині 2 415 001 грн. основного платежу та 1 207 500 грн. штрафних (фінансових) санкцій, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення, в решті позовних вимог - відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог; прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, як таку, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Представником відповідача в судовому засіданні подано клопотання про заміну відповідача, у зв'язку із реорганізацією, із Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників на правонаступника - Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши подане клопотання, дійшов висновку про його задоволення.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» суми від'ємного значення різниці між сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2013 року, складено акт № 45/40-50/37-20/30307207 від 17.01.2014, в якому зафіксовано порушення: пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2013 року на 2 416 327 грн., яка підлягає зменшенню.

На підставі результатів проведеної перевірки, 14.02.2014 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № про зменшення суми бюджетного відшкодування (у т.ч. заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 2 416 327 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 208 163,50 грн.

Матеріалами справи встановлено, що згідно із поданою ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» до Центрального офісу декларацією з ПДВ за жовтень 2013 року, сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку (ряд. 23 декларації), яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди - вересень 2013 року, складає 2 416 327 грн.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою показників, відображених ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» у ряд. 1-9 (сума податкових зобов'язань) декларацій за вересень та жовтень 2013 року встановлено, що на формування цих показників вплинуло здійснення операцій із реалізацією на митній території України та за її межами кукурудзи, ячменю, пшениці та масла солодковершкового.

Однак, перевіркою визначення частини залишку від'ємного значення, фактично сплаченої ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» постачальникам та/або до Державного бюджету, яка підлягає бюджетному відшкодуванню податковим органом встановлено, що фактично за результатами звірки даних, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2013 року відповідно до первинних документів, що підтверджують факт оплати позивачем товарів, загальна сума ПДВ складає 0 грн.

У вересні 2013 року позивачем було здійснено імпорт масла солодковершкового та його реалізацію на території України, що підтверджується наявними в матеріалах справи митними деклараціями.

Між тим, на підтвердження здійснення попередньої сплати митних платежів на рахунок Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, до перевірки позивачем було надано платіжне доручення № 20-06996 від 20.08.2013 на суму 3 020 000 грн.

Однак, за висновками податкового органу, зазначена у вказаному платіжному дорученні сума була сплачена ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» за послуги митного оформлення ВМД, а не суми ПДВ, що підлягають сплаті до Державного бюджету України під час імпорту товарів.

Листом Київської міжрегіональної митниці Міндоходів від 30.04.2014 № 5301/1/26-70-52-04 було повідомлено, що відповідно до бази даних митних декларацій ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» за вересень 2013 року сплачено ПДВ в сумі - 2 813 536 грн.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт сплати сум податку на додану вартість за вересень 2013 року ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» підтверджено матеріалами справи, а тому заявлена до бюджетного відшкодування сума податку на додану вартість в розмірі 2 415 001 грн. є обґрунтованою та правомірною; позивач неправомірно відніс до складу податкового кредиту у вересні 2013 року суму податку на додану вартість у розмірі 1 326 грн., оскільки заява про відмову постачальника надати податкову накладну була подана ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» до Центрального офісу несвоєчасно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та визнаючи протиправним та скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення № від 14.02.2014, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем дотримано вимоги податкового законодавства щодо формування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2013 року у розмірі 2 416 327 грн.

Враховуючи оскарження відповідачем судових рішень фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, визначені ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, слід зазначити наступне.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 зазначеного Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку (п. 201.12 ст. 201 ПК України).

Під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування (п. 206.1 ст. 206 ПК України).

Оскільки, в судовому порядку встановлено, що протягом вересня 2012 року позивач при ввезенні товарів на територію України сплачував податок на додану вартість, у платника наявні належним чином оформлені митні декларації і використано придбаний товар в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, то колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що висновок про неправомірність віднесення до бюджетного відшкодування в декларації за жовтень 2013 року суми податку на додану вартість у розмірі 2 415 001 грн. є необґрунтованим.

Крім того, положеннями ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 299 Митного кодексу України передбачено, що сплата митних платежів може здійснюватися із застосуванням авансових платежів (передоплати). Авансовими платежами (передоплатою) є грошові кошти, внесені платником податків за власним бажанням на рахунки, відкриті на ім'я органів доходів і зборів в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних платежів. Кошти авансових платежів не вважаються митними платежами, доки особа, яка внесла такі платежі, не зробить розпорядження про це органу доходів і зборів та не будуть виконані відповідні митні формальності. З моменту початку виконання таких митних формальностей кошти авансових платежів у сумі, на яку зроблено розпорядження, не підлягають використанню на будь-які інші цілі. Після завершення митних формальностей кошти у сумі, на яку зроблено розпорядження, перераховуються органом доходів і зборів до державного бюджету. У разі відмови від завершення митних формальностей сумі авансових платежів, на яку зроблено розпорядження, повертається статус авансових платежів.

Також, під час проведення контролюючим органом перевірки щодо правомірності нарахування ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ за жовтень 2013 року, посадовими особами відповідача було встановлено, що згідно із додатком 8 «Заяви про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних)» до податкової декларації за вересень 2013 року, у період виникнення від'ємного значення, позивачем у вересні 2013 року було включено до складу податкового кредиту незареєстровану у Єдиному реєстрі податкову накладну № 81 від 08.08.2013 на суму 69 372,36 грн. (ПДВ - 13 874,47 грн.), виписану ТОВ «Ємилівське ХПП».

При цьому, ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» розрахувало суму ПДВ, яка включається до податкового кредиту, відповідно до п. 199.1 ст. 199 ПК України, де зазначено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.

Згідно із зазначеним, частка використання розрахована позивачем на початок 2013 року та яка застосовується протягом року становить 9,56% (13 874,47*9,56%=1 326 грн.).

Таким чином, ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» згідно із декларацією з ПДВ за вересень 2013 року включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 1 326 грн.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Положеннями п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця (п. 201.4 ст. 201 ПК України).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п. 203.1 ст. 203 ПК України).

При цьому, у п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Таким чином, згідно вказаних правових норм визначено право позивача на податковий кредит, який підтверджується податковою накладною, отриманою після закінчення податкового періоду, в якому фактично відбулась операція, сума ПДВ, вказана у такому податковому періоді може бути включена до складу податкового кредиту в податковому періоді, в якому такі податкові накладні отримані, однак протягом 365 днів з дати їх виписки.

Як встановлено матеріалами справи, додаток № 8 ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД» додано до податкової декларації з ПДВ за вересень 2013 року, яка була подана до Центрального офісу 15.10.2013.

З огляду на встановлення в судовому порядку факту сплати сум податку на додану вартість за вересень 2013 року ТОВ «Луї Дрейфус Комодітіз Україна ЛТД», що підтверджено платіжним дорученням № 20-06996 від 20.08.2013 та листом Київської міжрегіональної митниці Міндоходів від 30.04.2014 № 5301/1/26-70-52-04, та врахування при формуванні суми бюджетного відшкодування податкових накладних з дотриманням строку в 365 днів з дати їх виписки, сума заявлена позивачем до бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 2 416 327 грн. (1 316 грн.+2 415 001 грн.) є обґрунтованою та правомірною.

Враховуючи викладене, межі перегляду, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі відповідача - Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників її правонаступником - Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників.

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний