Справа № 2а-10002/10/1370
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ К/800/46451/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області правонаступника Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області (далі - ДПІ) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року у справі № 2а-10002/10/1370 за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «Дрогобицький машинобудівний завод» (далі - Товариство) до ДПІ,

про визнання нечинними податкові повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ № /3, № /3 від 6.10.2010 року щодо збільшення грошових зобов'язань з податку на додану вартість.

Зазначило, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення спростовуються наявними в матеріалах адміністративної справи первинними документами.

28 квітня 2011 року постановою Львівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року, позов задоволено.

Податкові повідомлення-рішення ДПІ № /3, № /3 від 6.10.2010 року визнані нечинними.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Львівського окружного адміністративного суду та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 15.02.2010 року ДПІ була здійснена документальна невиїзна перевірка Товариства щодо достовірності нарахування ним суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень 2008 року у зв'язку із отриманням загальних відомостей про ПП «Лістіка-Вест», що є постачальником ВАТ «ДМЗ» на третій ланці ланцюга постачання, за наслідками якої того ж дня був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Товариством у порушення вимог п. 18.8 ст. 1, пп. 7.7.1, 7.7.2 ст. 7 Закону України № 168/97-ВР від 3.04.1997 року «Про податок на додану вартість» завищена сума бюджетного відшкодування за липень 2008 року, у розмірі 257 985,00 грн.

6 жовтня 2010 року ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: № /3 щодо збільшення Товариству грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 119 565,00 грн., № /3 щодо збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 272 821,00 грн.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову обґрунтованими з таких підстав.

Суди встановили, що постачальником Товариства у ланцюгу постачання є ПП «Лістика-Вест».

Товариством були отриманні кошти за господарськими операціями з ТзОВ ТД «Ступицький», які були включені до складу податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за червень 2008 року, у розмірі 337 695,01 грн., що підтверджується податковими накладними за лютий - травень 2008 року.

Оскільки за даними податкового органу ТзОВ ТД «Ступицький» не був виробником товару, була здійснена перевірка контрагентів за ланцюгом операцій, отримане підтвердження від постачальника ТзОВ ТД «Ступицький» - ТзОВ «Ендор». Щодо постачальника ТзОВ «Ендор» - ПП «Лістика-Вест» була отримана інформація, що зазначений суб'єкт господарювання визнаний банкрутом, про що в газеті «Голос України» № 3 від 13.01.2010 року опубліковане оголошення. Зазначене підприємство не надало на запит органу податкової служби витребуваних документів, посилаючись на те, що вони були вилучені ОУ СБУ у Донецькій області.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Відповідно до пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'яти основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Згідно з пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Підпунктом 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Суди встановили, що у Товариства за зазначені періоди була наявна сума від'ємного значення податкового кредиту. Товариством були сплачені у попередньому податковому періоді постачальника товарів (послуг) кошти, що відповідають сумі заявленого бюджетного відшкодування. Таким чином, позивач правомірно заявив до бюджетного відшкодування суму податку на додану вартість.

Товариством були виконанні вимоги п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» щодо порядку подання до державної податкової інспекції податкової декларації з податку на додану вартість та розрахунку суми бюджетного відшкодування в установлені строки.

Відповідно до вимог зазначеного Закону право власника податку не поставлене в залежність від проведення або не проведення зустрічних перевірок за всім ланцюгом до кінцевого виробника.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку - особа, яка зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до вищезазначеного Закону.

Суди обґрунтовано зазначили, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова апеляційного адміністративного суду ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для її скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Замінити Державну податкову інспекцію у Дрогобицькому районі Львівської області на її правонаступника Дрогобицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Львівській області.

Касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.