Справа № 814/229/15
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 р.м. ОдесаСправа № 814/229/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Вербицької Н.В.

ОСОБА_1

За участю: секретаря Вишневської А.В.

представника позивача ОСОБА_2 (довіреність від 17.11.2015 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транзас України» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транзас України» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 05.01.2015 року № на суму грошового зобовязання з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 4 892 307 та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1 079 473 грн., № на суму грошового зобовязання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 3 040 807 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1 520 404 грн., № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 22 405 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки податкового органу про порушення позивачем правил податкового законодавства не відповідають дійсності. Валові витрати та податковий кредит за результатом здійснення господарських операцій з придбання товару у ТОВ «ПАР», ПП «Промтехсервіс», ТОВ «Альфа-Київбуд», ТОВ «Профінструмент-Україна», ТОВ «Техно-Торг», ТОВ «КОНУС УКРАЇНА», ТОВ «ДІДЖИТАЛ-ВІНЖ», ПП «Електрохаус», ПП «НПФ ОСОБА_3», ТОВ «КПІ-ТРЕЙДІНГ» та отримання послуг від ТОВ «Гефест Альянс», ПП «МАЙКЛОД-ЮГ» підтверджується належним чином оформленими податковими накладними, первинними та розрахунковими документами, за якими у повній мірі вбачається кількість отриманого товару, його вид, оплата, а також послуги, які надавались цими підприємствами, їх вид, оплата тощо. Зазначені документи у повному обсязі були надані позивачем під час перевірки, проте податковим органом не здійснено належного аналізу цих документів, що призвело до безпідставного збільшення позивачу податкових зобовязань по податку на додану вартість, податку на прибуток та зменшення відємного значення з податку на додану вартість згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 05.01.2015 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.

В апеляційній скарзі Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 19.11.2014 року по 09.12.2014 року ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Транзас Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 16.12.2014 року № 984/14-03-22-01/19285560.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення ТОВ «Транзас Україна», зокрема, ст. 134, п. 135.1, п.п. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток у розмірі 4 892 307 грн., в тому числі за ІІ-ІV квартали 2011 року у сумі 574 414 грн., за І квартал 2012 року 2 029 513 грн., за півріччя 2012 року 3 467 247 грн., у тому числі за ІІ квартал 2012 року 1 437 734 грн., за 3 квартали 2012 року 3 542 557 грн., в тому числі за ІІІ квартал 2012 року 75 310 грн., за 2012 рік 4 166 730 грн., в тому числі за ІV квартал 2012 року 624 173 грн., за 2013 рік 151 163 грн.; п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додатну вартість у розмірі 3 040 807 грн., у тому числі за грудень 2011 року у розмірі 18 996 грн., за січень 2012 року 2 782 548 грн., за березень 2012 року 5 081 грн., за липень 2012 року 2 204 грн., за серпень 2012 року 52 500 грн., за вересень 2012 року 17 572 грн., за листопад 2012 року 40 840 грн., за грудень 2012 року 2 787 грн., за січень 2013 року 13 860 грн., за березень 2013 року 1 167 грн., за листопад 2013 року 103 252 грн. та завищено відємне значення податку на додану вартість на суму 22 405 грн., у тому числі за листопад 2011 року на суму 17 810 грн., за лютий 2012 року 3 428 грн., за лютий 2013 року 1 167 грн.

На підставі встановлених порушень ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.01.2015 року № про збільшення позивачу грошового зобовязання по податку на прибуток за основним платежем у розмірі 4 892 307 та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1 079 473 грн., № про збільшення грошового зобовязання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 3 040 807 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 1 520 404 грн. та №, яким позивачу зменшено суму відємного значення з податку на додану вартість у розмірі 22 405 грн.

Висновки про заниження позивачем податку на прибуток, податку на додану вартість та завищення відємного значення по податку на додану вартість ґрунтуються на не врахуванні податковим органом сум валових витрат та податкового кредиту за операціями з ТОВ «ПАР», ПП «Промтехсервіс», ТОВ «Альфа-Київбуд», ТОВ «ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА», ТОВ «Техно-Торг», ТОВ «КОНУС УКРАЇНА», ТОВ «ДІДЖИТАЛ-ВІНЖ», ПП «Електрохаус», ПП «НПФ ОСОБА_3», ТОВ «КПІ-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «Гефест Альянс», ПП «МАЙКЛОД-ЮГ».

Підставою для висновків податкового органу про неможливість формування позивачем валових витрат та податкового кредиту за цими операціями є не підтвердження первинними документами походження товару, отримано від ТОВ «ПАР», неможливість дослідити рух вказаного товару від виробника до кінцевого споживача, а також зв'язок господарської діяльності позивача з придбанням у ТОВ «ПАР» товару; акт ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 28.07.2014 року №719/14-04-22-02/36813181 «Про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «КОНУС УКРАЇНА» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні правових відносин з ТОВ «ФАВОРІТ-НАЙС» за період з 01.04.2011 року по 31.12.2011 року, ТОВ «НОВАТОР-ГРУП» за період з 01.07.2011 року по 31.12.2011 року, ПП «ОСТРОВОК» за період з 01.04.2012 року по 31.12.2012 року», акт ДПІ у Шевченківському районі у м. Києві від 05.12.2013 року №2156/26-59-22-01-18-24/33695964 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ДІДЖИТАЛ-ВІНЖ» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.03.2012 року по 31.10.2013 року», акт ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів в Київській області від 31.07.2014 року №394/22-03/38098173 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Альфа-Київбуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року», акт ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 19.02.2014 року №571/14-02-22-01/34319308 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА» з питань правомірності формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування по взаємовідносинам з ТОВ «СВД-М» за грудень 2011 року, ТОВ «ОСОБА_4 УКРАЇНА» за лютий, березень, червень, листопад 2011 року, лютий, березень, травень, червень, серпень, листопад 2012 року, з ТОВ ПМТП «ПРОМСНАБ» за лютий 2012 року, з ТОВ «АНТЛАНТ-Д» за листопад 2011 року, з ТОВ «УКРПРОМБУД» за січень 2012 року, ТОВ «ДНІПРОЗВАРКА» за лютий-серпень 2012 року та правомірності формування податкових зобовязань та доходів, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування по взаємовідносинам з покупцями за товари (роботи, послуги)», акт ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 11.10.2013 року №385/3-22-08-35791183 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТЕХНО-ТОРГ» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за 2012 рік», акт ДПІ Київського району м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 30.04.2014 року №38/20-31-22-03-07/37093279 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Електрохаус» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 31.10.2010 року по 22.01.2014 року», акти ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 06.11.2012 року №338/22-200/37157536 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «МАЙКЛОД-ЮГ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ «ГАРБОЛ» у жовтні 2011 року, ПП «ДНІПРО-АВТО» у січні 2012 року, ТОВ ВКФ «Сервіспобут» у лютому 2012 року, ТОВ «Буланжері Трейд» у квітні 2012 року, ТОВ «ЯНА-ЛТД» у травні 2012 року, ПП «Пояс Оріона» у травні 2012 року, ПП «Робота Плюс» у червні 2012 року та ПП «АГАЧЕЛЬ» у липні 2012 року, від 16.07.2013 року №20/22-02/37157536 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «МАЙКЛОД-ЮГ» щодо підтвердження господарських відносин з КСО «СВС» за липень 2012 року, ТОВ «ВЕНЕРА ІНВЕСТ» за листопад 2012 року та ТОВ «НЕПТУН ІНВЕСТ» за листопад 2012 року, ТОВ «ВЕНЕРА ІНВЕСТ» за грудень 2012 року», акт Основянської МДПІ м. Харкова у Харківській області ДПС від 07.06.2013 року №802/221/22628087 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Промтехсервіс» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентом ТОВ «Прімум» за період травень-серпень 2012 року», акт ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 14.08.2014 року №387/26-52-22-03-14/37312719 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Гефест Альянс» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року», в результаті чого встановлено відсутність реальності господарських операцій позивача з ТОВ «КОНУС УКРАЇНА», ТОВ «ДІДЖИТАЛ-ВІНЖ», ТОВ «Альфа-Київбуд», ТОВ «ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА», ТОВ «ТЕХНО-ТОРГ», ПП «Електрохаус», ПП «МАЙКЛОД-ЮГ», ПП «Промтехсервіс», ТОВ «Гефест Альянс» з урахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, транспортних засобів, які економічно необхідні для здійснення діяльності, а також звязку придбання товару/послуг з діяльністю ТОВ «Транзас Україна», а також не підтвердження здійснення операцій товарно-транспортними накладними.

За таких обставин, податковий орган дійшов висновку, що, оскільки постачання товару/послуг від вказаних контрагентів не мають реального характеру, надані на перевірку первинні документи не підтверджують фактичного здійснення господарських операцій, понесення витрат у своїй діяльності, формування позивачем податкового кредиту та валових витрат за цими операціями є безпідставним та суперечить вимогам податкового законодавства.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки наданими первинними документами у повній мірі підтверджується виконання господарських операцій позивача з його контрагентами, за цими документами можливо встановити зміст операцій, їх обсяги, вартість товару/послуг та їх оплату, висновки податкового органу про порушення позивачем правил оподаткування не відповідають фактичним обставинам справи, а податкові повідомлення-рішення є безпідставними.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті), виконанням робіт та наданням послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, відповідно до п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи.

Згідно із положеннями п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/робіт/послуг, не підтверджені, зокрема, податковими накладними, не відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю на його вимогу податкову накладну, яка відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця, виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналізуючи зазначені норми податкового законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що право на віднесення сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні товару, наданні послуг, виконанні робіт до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання в разі фактичного придбання товару, надання послуг, виконання робіт, що підтверджується первинними документами, та використання в господарській діяльності цих товару/послуг/робіт.

Крім того, згідно із положеннями ст.ст. 138, ст. 139 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку таких витрат. До складу витрат не включаються витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

При цьому, відповідно до ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16 липня 1999 року господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складаються під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та повинні мати назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит з податку на додану вартість мають бути підтверджені фактично здійсненими господарськими операціями, належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність цих операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2011 року між позивачем та ТОВ «ПАР» укладено договір поставки №164 (додаткову угоду від 14.09.2011 року №1), за яким ТОВ «ПАР» зобовязується передати, а ТОВ «Транзас Україна» - прийняти та оплатити леговану (швидкоріжучу) сталь у зливках марки Р12Ф3, ТУ №14-1890-2004, ТУ 27.1-1:2007.

На підтвердження виконання умов договору, фактичного отримання товару позивач надав податкові та видаткові накладні, специфікації, реєстри виписаних довіреностей на осіб, уповноважених на отримання товару.

Оплата товару проводилась за рахунок виданих позивачем векселів та дані операції відображені позивачем у своєму бухгалтерському обліку.

Отриманий від ТОВ «ПАР» товар реалізований позивачем на експорт із залученням комісіонерів ПП «Зовнішторгсервіс», ТОВ «ПКК Компроміс», на підтвердження чого позивачем надано відповідні договори, контракти, акти прийому-передачі товару, товарно-транспортні накладні, митні декларації, інвойси, виписки по рахунку, рахунки, акти здачі-прийняття робіт/послуг та звіти комісіонера.

Судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що цими документами підтверджується виконання умов договору, укладеного між позивачем та ТОВ «ПАР», фактичне постачання товару, його кількість, вид та вартість, фактичне здійснення господарських операцій щодо придбання товару, його оплату та подальше використання у власній господарській діяльності.

Колегія суддів враховує, що зазначені документи у повному обсязі були надані до перевірки, у податкового органу не виникло буд-яких зауважень щодо неточностей або недостовірності відомостей, які містяться у первинних та розрахункових документах, фактично податковим органом не ставиться під сумнів цих операцій, єдиною підставою для не визнання податкового кредиту позивача та валових витрат за цими операціями відповідач вказує на необґрунтованість позивачем придбання товару, його використання в господарській діяльності, а також порядку його реалізації та походження товару.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, за правилами господарського законодавства підприємництво є самостійною, ініціативною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, отже позивач здійснюючи фінансово-господарську діяльність на власний ризик, самостійно оцінює її ефективність та доцільність, тому здійснюючи контролюючі функції, податковий орган наділений повноваження щодо перевірки правильності дотримання платником правил оподаткування за результатами цієї діяльності та не наділений повноваженнями щодо встановлення доцільності та ефективності господарської діяльності платника, способів її провадження.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги посилання податкового органу на відсутність товарно-транспортних накладних, подорожніх листів як на підставу не підтвердження постачання товару, вірно враховано, що за умовами договору постачання товару покладається на ТОВ «ПАР», що спростовує висновок податкового органу про обовязок позивача підтверджувати придбання товару від свого контрагента транспортними документами.

Таким чином, оскільки наданими первинними документами у повному обсязі підтверджується належне виконання сторонами умов договору, за цими документами вбачається зміст господарських операцій, їх використання в господарській діяльності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач, дотримуючись правил податкового законодавства, правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість та до валових витрат підприємства витрати, понесені в результаті цих операцій.

Також, у перевіряємий період позивач придбав у ТОВ «КОНУС УКРАЇНА» товар шафа, відеокамери, факс, кабель.

На підтвердження фактичного постачання товару, його оплату позивач надав податкові та видаткові накладні, рахунки-фактури, накладні, акт виконаних робіт/наданих послуг (налагоджування факсу), реєстри довіреностей, виписаних на осіб, уповноважених на отримання від ТОВ «КОНУС УКРАЇНА» товару, та виписки по рахунку.

Також, позивач придбав у ТОВ «ДІДЖИТАЛ-ВІНЖ» товар монітор, панелі жидкокристалічні, несучі конструкції, отримав послуги підключення та налагоджування обладнання.

На підтвердження фактичного постачання товару, виконання послуг, їх оплату позивач надав податкові та видаткові накладні, рахунки-фактури, акти здачі-прийняття робіт/наданих послуг, реєстри довіреностей, виписаних на осіб, уповноважених на отримання від ТОВ «ДІДЖИТАЛ-ВІНЖ» товару, та виписки по рахунку.

У перевіряємий період позивач придбав у ТОВ «Альфа-Київбуд» обладнання пристрої спряженія сигналу радару, блоки управління приводом антени, частотні перетворювачі для приводу антени, контролер управління радаром, монтажні комплекти.

Фактичне постачання товару, його оплату позивач підтверджує актом прийманням-передачі обладнання, видатковою та податковою накладними, реєстром довіреностей, виписаних на осіб, уповноважених на отримання від ТОВ «Альфа-Київбуд» обладнання, та випискою по рахунку.

Також, у перевіряємий період позивач придбав у ТОВ «ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА» товар свердло зі швидкорізальної сталі та по металу.

На підтвердження фактичного отримання товару, його оплату позивач надав податкову та видаткову накладні, рахунок-фактуру, реєстр довіреностей, виписаних на осіб, уповноважених на отримання від ТОВ «ПРОФІНСТРУМЕНТ-УКРАЇНА» товару, та виписку по рахунку.

У перевіряємий період позивач придбав у ТОВ «ТЕХНО-ТОРГ» товар аксесуари для ноутбуків.

Фактичне постачання товару, його оплату позивач підтверджує видатковою та податковою накладними, реєстром довіреностей, виписаних на осіб, уповноважених на отримання від ТОВ «ТЕХНО-ТОРГ» товару, рахунком-фактурою та випискою по рахунку.

Також, у перевіряємий період позивач придбав у ПП «ЕЛЕКТРОХАУС» товар кабель.

На підтвердження фактичного отримання товару, його оплату позивач надав видаткову та податкову накладну, рахунок на оплату товару, реєстр довіреностей, виписаних на осіб, уповноважених на отримання від ПП «ЕЛЕКТРОХАУС» товару, та виписку по рахунку.

Позивач придбав у ПП «ПРОМТЕХСЕРВІС» товар кондиціонери.

Фактичне постачання товару, його оплату позивач підтверджує видатковою та податковою накладними, товарно-транспортною накладною, реєстром довіреностей, виписаних на осіб, уповноважених на отримання від ПП «ПРОМТЕХСЕРВІС» товару, рахунком на оплату товару та випискою по рахунку.

Також, у перевіряємий період позивач придбав у ПП НПФ «МУССОН МАРИН» товар блоки живлення, гідростати, елементи живлення.

На підтвердження фактичного придбання товару, його оплату позивач надав накладні, рахунки, податкові накладні, реєстр довіреностей, виписаних на осіб, уповноважених на отримання від ПП НПФ «МУССОН МАРИН» товару, та виписку по рахунку.

Позивач придбав у ТОВ «КПІ-ТРЕЙДІНГ» товар модулі памяті.

Фактичне постачання товару, його оплату позивач підтверджує видатковою та податковою накладними, реєстром довіреностей, виписаних на осіб, уповноважених на отримання від ТОВ «КПІ-ТРЕЙДІНГ» товару, рахунком на оплату товару та випискою по рахунку.

Також, у перевіряємий період позивач отримав від ПП «МАЙКЛОД-ЮГ», ТОВ «Гефест Альянс» автопослуги, підрядні роботи прокладка кабелю, установка розеток, монтаж розподільних щитків, монтаж автоматів.

На підтвердження фактичного надання послуг, виконання робіт, їх оплату позивач надав договірні ціни, акт здачі-прийняття виконаних робіт/наданих послуг, податкові та видаткові накладні, рахунки на оплату та виписки по рахунку.

Господарські операції з урахуванням первинних документів відображені позивачем у своєму бухгалтерському обліку, зокрема, щодо постачання від контрагентів товару/отримання послуг та подальшої реалізації товару/послуг, їх використання у господарській діяльності підприємства.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що за цими первинними документами можливо встановити зміст операцій, їх обсяги, оплату, фактичне постачання товару/послуг та їх подальше використання у власній господарській діяльності.

На момент складання первинних документів, податкових накладних контрагенти позивача були зареєстровані як платники податку на додану вартість, відомості про припинення реєстрації як юридичних осіб та відсутність за місцезнаходженням у встановленому законом порядку не вносились.

Як вбачається з акту перевірки всі первинні документи щодо операцій із вищезазначеними контрагентами, подальшого використання у господарській діяльності операцій позивачем надавались у повному обсязі, тобто були обєктом дослідження правильності формування підприємством податкового кредиту та валових витрат за цими операціями.

Проте податковий орган не провів належного аналізу первинних та розрахункових документів щодо результатів господарських операцій, надав перевагу актам перевірок контрагентів по операціям з підприємствами, з якими позивач не провадив господарську діяльність, угоди не укладав.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги висновки актів перевірок щодо господарської діяльності контрагентів, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, дотримання правил оподаткування, ведення бухгалтерського обліку, від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту та формування валових витрат поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб, дотримання ними правил податкового законодавства.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, акти про неможливість проведення зустрічних звірок/перевірок контрагентів позивача не є належним доказом в підтвердження доводів податкового органу про нереальність виконання господарських операцій, оскільки такими актами фіксується лише факт наявності перешкод для здійснення податкового контролю щодо платника на підставі первинних та розрахункових документів, тому висновки вказаних перевірок не можуть свідчити про відсутність реальності господарських операцій.

При цьому, податковим органом при вирішенні справи у суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду не наведено обґрунтованих доводів тому та не підтверджено належними доказами того, що правочини позивачем вчинено з метою безпідставного формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Також, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги висновки відповідача про фактичну непричетність посадових осіб ТОВ «ДІДЖИТАЛ-ВІНЖ», ТОВ «Гефест Альянс» - ОСОБА_5, ОСОБА_6 до господарської діяльності цих підприємств, оскільки податковим органом не надано суду відомостей про порушення кримінальних справ відносно цих посадових осіб щодо фіктивного підприємництва, вироку суду з цього факту, а первинні документи, які надавались позивачем як під час перевірки так і під час розгляду справи в суді першої інстанції, по операціям з ТОВ «Гефест Альянс» складались за участю директора підприємства ОСОБА_7

На думку колегії суддів, зазначені обставини беззаперечно свідчать, що збільшення позивачу грошових зобовязань по податку на додану вартість, по податку на прибуток, зменшення відємного значення по податку на додану вартість відбулось з формальних підстав, без проведення аналізу господарських операцій на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Крім того, судом першої інстанції вірно враховано, що товарно-транспортні накладні, подорожі листи не є тими первинними документами, за якими платник набуває право на формування податкового кредиту та валових витрат, отже їх відсутність ніяким чином не може вливати на обєкт оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток.

Враховуючи викладене, оскільки операції позивача з його контрагентами підтверджуються первинними та розрахунковими документами, висновки акту перевірки про порушення позивачем правил оподаткування, формування податкового кредиту та валових витрат не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції із дослідженням первинних документів надано належну оцінку необґрунтованим доводам податкового органу про нереальність операцій з контрагентами та вірно зроблено висновок про безпідставність нарахування позивачу грошових зобовязань по податку на додану вартість, податку на прибуток та зменшення відємного значення по податку на додану вартість згідно оскаржуваних рішень, що є безумовною підставою для їх скасування.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: Н.В. Вербицька

ОСОБА_1