Справа № 808/6441/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2015 рокусправа № 808/6441/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

секретарі судового засідання: Портненко М.В.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року у справі №808/6441/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 03.09.2015 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма "Нива», в якому просив стягнути з відповідача кошти в сумі 24587,54 грн., нараховані до відшкодування за червень-липень 2015 року на користь Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області для покриття заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах пенсіонерам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року задоволено.

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» на користь Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах за пунктами «б» та «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за червень-липень 2015 року у розмірі 24587,54 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області є органом виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Положенням про Пенсійний фонд України.

Згідно статті 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року № 121/2001 з наступними змінами та доповненнями, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообовязкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів через Міністра праці та соціальної політики України.

Відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» є юридичною особою, внесено в ЄДРПОУ за номером 30630150, зареєстроване платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в Управлінні Пенсійного фонду України в Пологівському районі Запорізької області. Згідно доповнень до статуту відповідач є правонаступником КСП «Нива» (а.с.51, 93).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що колишнім працівникам відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 були призначені та виплачуються пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «б», «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» .

Зайнятість вищезазначених пенсіонерів у відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи копіями довідок відповідача по кожному з вказаних пенсіонерів (а.с. 28, 31, 34 - зворот, 37, 40, 43, 46, 49).

Відповідно до частини 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту Закон України №1058) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ ( далі по тексту Закон України № 1788).

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 статті 2 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР (далі по тексту Закон України №400/97-ВР) передбачено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за ставкою 100 % оподаткування.

Таким чином, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, передбачена діючим законодавством.

Судом першої інстанції вірно зроблено висновок про обовязок відповідача відшкодовувати позивачу витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за рахунок підприємства, з чим погоджується колегія суддів.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, врегульовано розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (далі по тексту - Інструкція).

Згідно із п.6.1 Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій в таких розмірах:

- для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону №1058 застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно п. 6.5. Інструкції, розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Відповідно до п. 6.4. та 6.8 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач сплачував та доставляв пенсіонерам відповідача пільгові пенсії.

Відповідачу направлялись розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до прикінцевих положень Закону України №1058 в частині пенсій призначених відповідно до п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджено матеріалами справи (а.с.9-12).

Борг відповідачем не сплачено.

Відповідно до п.п.6.9 не сплачені та/або несвоєчасно сплачені суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, зазначених в абзаці другому пункту 6.1 цієї Інструкції, стягуються з нарахуванням пені та штрафних санкцій.

Колегія суддів не приймає тверджень апелянта про те, що позивач ніяких витрат з власних коштів не несе, оскільки відповідно до абзацу 5 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України №1058 такі виплати здійснюються за рахунок державного бюджету України, що є фактичним відшкодуванням витрат позивача на виплату та доставку пенсій з огляду на наступне.

За правилами абз.4 пп.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України №1058 підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цьогоЗакону.

В абзаці 5 цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 01.01.2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 01.01.2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за Списками №№ 1 і 2, покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абз.5 пп.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України №1058-ІV виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, то і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду та Державного бюджету України відповідно.

Також колегія суддів не приймає посилань апелянта на те, що визначення в частині 4 пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» фіксованого сільськогосподарського податку не є буквальним (назвою податку), а стосується саме суті податку, а отже і відповідач, як платник єдиного податку четвертої групи, звільняється від відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій виходячи з наступного.

Апелянтом не заперечується той факт, що він є платником єдиного податку четвертої групи.

З наведених підстав, положення статті 2 Закону України №400/97-ВР, що передбачають звільнення платників фіксованого сільськогосподарського податку від обовязку відшкодовувати фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України №1788 до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України №1788 на апелянта не розповсюджуються.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що 12.11.2015 року Верховна Рада України ухвалила Закон «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, щодо уточнення та приведення у відповідність обєкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування, у відповідності до якого сума заборгованості фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що утворилася в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом у платників єдиного податку четвертої групи, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, підлягає списанню.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно 12.11.2015 року Верховна Рада України ухвалила Закон «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, щодо уточнення та приведення у відповідність обєкта оподаткування для платників, що обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно вказаного Закону Верховна Рада України постановила абзац четвертий пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 1997 р., № 37, ст. 237 із наступними змінами) викласти в такій редакції «Для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 Прикінцевих положень вказаного Закону передбачено, що сума заборгованості фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що утворилася в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом у платників єдиного податку четвертої групи, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, підлягає списанню у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Проте, колегія суддів зазначає, що вказаний Закон на час розгляду справи апеляційним судом не набрав чинності.

У відповідності до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Крім того, списання зазначеної заборгованості буде здійснюватися пенсійними органами у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року у справі № 808/6441/15 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року у справі № 808/6441/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 03 грудня 2015 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак