Справа № 2а/2470/531/12
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2012-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2012 р. м. Чернівці Справа № 2а/2470/531/12

14:52 год.

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання Левчука Д.С.,

представників сторін:

позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до державної податкової інспекції у м. Чернівці про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі-позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Чернівці (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення державної податкової інспекції м. Чернівці форми «Р» № НОМЕР_1 від 29.02.2012 р., яким збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів найманих працівників в сумі 2827,65 грн., в т.ч. за основним платежем 2369,32 грн. та застосованих штрафних санкцій в сумі 458,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і протиправним, а висновки, викладенні в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать чинному законодавству з питань оподаткування. Також посилався на те, що податковим органом не доведено жодної обставини, яка б свідчила, що виплата заробітної плати колишнім найманим працівникам здійснювалась «в конвертах». Відтак, у відповідача не було правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем подано письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити та надали пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 03.04.2012 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на строк не більше ніж на пять днів, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини. Оскільки, закінчення строку виготовлення та підписання повного тексту постанови припало на вихідний день, повний текст постанови виготовлено та підписано судом 09.04.2012 р., тобто в перший робочий день після нього.

Під час судового розгляду справи судом допитано як свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з питань виплати та отримання заробітної плати колишніми найманими працівниками позивача.

Вислухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 (58018, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) зареєстрована виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 13.04.2005 р. як фізична особа підприємець (а.с. 22).

Згідно з реєстраційними даними видами господарської діяльності позивача є оптова торгівля будівельними матеріалами, а також роздрібна торгівля іншими продовольчим товарами, не віднесеними до інших категорій (а.с.4).

На підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.п. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до направлень № 028768 від 02.02.2012 р., № 028769 від 02.02.2012 р., наказу ДПІ у м. Чернівці № 285 від 31.01.2012 р. спеціалістами відповідача проведено виїзну позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності позивача з питань правильності утримання, повноти обчислення та своєчасності перерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати працівників за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2011 р., за результатами якої 15.02.2012 р. складено акт за № 421/17-120/НОМЕР_2 (а.с. 4-7, 63, 65, 71).

Направлення та наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки вручено під підпис позивачу 02.02.2012 р. (а.с. 63, 65).

За результатами перевірки відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем:

- п.п. а) п.2 ст.176 Податкового кодексу України - неутримання та неперерахування податку з доходів найманих працівників за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. та в результаті чого донараховано 1254,14 грн. податку з доходів найманих працівників;

- п.п. а) п. 2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р., в результаті чого донараховано 1115,18 грн. податку з доходів фізичних осіб - найманих працівників.

Вважаючи висновки викладені в акті перевірки такими, що не відповідають дійсності, позивач 17.02.2012 р. подав до відповідача заперечення (а.с. 8-9).

Розглядом заперечень позивача від 17.02.2012 р. до акту перевірки, відповідач визнав їх необґрунтованими, а висновки викладені в акті перевірки від 15.02.2012 р. № 421/17-120/НОМЕР_2 такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, про що повідомив позивача листом від 24.02.2012 р. за вих. № 2136/10/17-112 (а.с. 18).

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення форми «Р»№ НОМЕР_1 від 29.02.2012 р., яким збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів найманих працівників в сумі 2827,65 грн., в т.ч. за основним платежем 2369,32 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 458,33 грн. (а.с. 10).

Не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративний позов слід відмовити повністю.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755- IV (далі ПК України).

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначено ст. 78 ПК України. Так, згідно п.п. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78 наведеної статті Кодексу документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що підставою для проведення документальної позапланової перевірки ОСОБА_4 послужила колективна скарга співвласників ТОВ «Комфорт»про виплату їм, як колишнім найманим працівникам позивача заробітної плати «у конвертах»(а.с. 68-69).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (п. 80.2.7, п.п. 80.2 ст. 80 ПК України).

Відповідно до ст. п. 78.4. ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається пише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

У звязку із надходження інформації про ухилення позивачем від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам, відповідачем було прийнято наказ № 285 від 31.01.2012 р. «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки»з питань правильності утримання, повноти обчислення та своєчасності перерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати працівників.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено ст. 86 цього Кодексу (п. 78.8. ст. 78 ПК України). Так, відповідно до п. 86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідачем правомірно проведено документальну виїзну позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності позивача з питань правильності утримання, повноти обчислення та своєчасності перерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати працівників за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2011 р., за результатами якої складено акт про виявлені порушення.

Абзацом 1 п. 1.15 ст. 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 р. № 889-IV (в редакції, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 889-IV) встановлено, що податковий агент - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Податковим агентом, зокрема, є фізична особа, що є суб'єктом підприємницької діяльності чи здійснює незалежну професійну діяльність, яка використовує найману працю інших фізичних осіб, щодо виплати заробітної плати (інших виплат та винагород) таким іншим фізичним особам (абзац 2 п. 1.15 ст. 1 Закону № 889-IV).

За змістом п.п. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 зазначеного Закону податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Згідно п. 7.1 ст . 7 Закону № 889-IV ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.4 цієї статті.

Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду (п.п 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону № 889).

Підпунктом "а" п. 17.2 ст. 17 Закону № 889 встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з оподатковуваних доходів з джерелом їх походження з України, є податковий агент.

Згідно п.п. «а»п. 19.2 ст. 19 Закону № 889 особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Відповідно п. 20.2 ст. 20 Закону № 889 фінансова відповідальність за порушення норм цього Закону покладається на: податкових агентів - при порушенні правил нарахування, утримання та сплати до бюджету податку з доходів платника податку; платників податку - при порушенні правил сплати податку з чистого річного оподатковуваного доходу платника податку.

Підпунктом 20.3.2 п. 20.3 ст. 20 Закону № 889 передбачено, що у разі коли податковий агент до або під час виплати доходу на користь платника податку не здійснює нарахування, утримання або сплату (перерахування) цього податку, відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок таких дій, покладається на такого податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу.

Аналогічні положення закріплено також в ПК України, який набрав чинності 01.01.2011 р.

Згідно п.п. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Пунктом 176.2.а) ст. 176 ПК України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. Пунктом 7 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня та 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі 1 гривня за кожне порушення.

Як вбачається із акту перевірки, ДПІ в м. Чернівці в межах розгляду колективної скарги співвласників ТОВ «Комфорт»№ К/33 від 17.01.2012 р. було відібрано пояснення працівників фізичної-особи підприємця ОСОБА_4, в результаті чого встановлено, що в період з квітня 2010 р. по грудень 2011 р. в магазині будівельних матеріалів, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, 90, працювали продавцями у позивача на підставі трудових договорів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та офіційно отримували заробітну плату в розмірі мінімальної та додаткової заробітної плати «в конвертах».

Встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 працювали продавцями з 01.01.2010 р. до 31.12.2011 р., за вказаний період отримували заробітну плату без утримання податку з доходів фізичних осіб (найманих працівників) у розмірі 200,00 грн. на місяць та заробітну плату у розмірі мінімальної заробітної плати, з якої утримувався податок з доходів фізичних осіб (найманих працівників).

За результатами перевірки виявлено, що податок з доходів фізичних осіб (найманих працівників) з виплаченої заробітної плати «в конвертах»не утримувався та в бюджет не перераховувався, чим порушено п.п. а) п.2 ст.176 Податкового кодексу України - неутримання та неперерахування податку з доходів найманих працівників за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. та в результаті чого донараховано 1254,14 грн. податку з доходів найманих працівників, а також п.п. а) п. 2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р., в результаті чого донараховано 1115,18 грн. податку з доходів фізичних осіб - найманих працівників.

Крім того, перевіркою встановлено, що ОСОБА_6 у серпні 2010 р., ОСОБА_5 у серпні та вересні 2011 р. та ОСОБА_7 у листопаді 2010 р. отримали дохід, що перевищує граничний розмір доходи, який дає право на отримання податкової соціальної пільги, а отже вказані громадяни не мали права на застосування податкової соціальної пільги.

Відповідно до п.п. 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 ПК України податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Згідно п.п. 169.2.3 п. 169.2 ст. 169 ПК України податкова соціальна пільга не може бути застосована до доходів платника податку, інших ніж заробітна плата.

Вищевказані порушення податкового законодавства по вказаних громадянах призвели до недоплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 2369,32 грн., в т.ч. по ОСОБА_6 829,62 грн., по ОСОБА_5 874,52 грн. та по ОСОБА_7 665,18 грн.

Наведені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також відтвореним в судовому засіданні аудіозаписом розмови ОСОБА_8 від 11.07.2011 р.

Покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 суд оцінює критично та не беруться до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та встановленими по справі обставинами.

При винесенні оскаржуваного рішення податковим органом донараховано позивачу податок з доходів фізичних осіб з найманих працівників в сумі 2369,32 грн., в т.ч. 1115,18 грн. за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р. та 1254,14 грн. за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р.

З урахуванням наведеного та встановлених по справі обставин, суд вважає, що відповідач обґрунтовано збільшив суму грошового зобовязання по податку з доходів найманих працівників в сумі 2369,32 грн.

Пунктом 127.1 ст. 127 ПК України визначено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів найманих працівників в сумі 2827,65 грн., в т.ч. за основним платежем 2369,32 грн. та застосованих штрафних санкцій в сумі 458,33 грн.

Враховуючи, що відповідачем обґрунтовано збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів найманих працівників в сумі 2369,32 грн., правомірним є і застосування штрафної санкції в розмірі 458,33 грн.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися субєкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено порушення зазначених критеріїв відповідачем під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення, а тому вказане рішення не підлягає скасуванню.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як субєкт владних повноважень, довів правомірність свого рішення.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат відповідача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України стягненню з позивача не підлягають.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Порядок та строки набрання постановою законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано судом 09 квітня 2012 р.

Суддя В.К. Левицький