Справа № 823/553/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/553/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гарань С.М.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області Дудіної-Богданової Катерини Олександрівни, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року, позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом в якому з урахуванням заяви від 08.10.2015 року про зміну позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області Дудіної-Богданової К.О. від 09.02.2015 № 19185582 про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень; зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Міністерство юстиції України прийняти рішення щодо державної реєстрації речового права - права оренди земельної ділянки, що розташована: Черкаська область, Черкаський район, с/рада Дубіївська, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 04.02.2015 року він звернувся до відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського РУЮ із заявою та необхідним пакетом документів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - права оренди земельної ділянки, яка розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с/рада Дубіївська, кадастровий номер НОМЕР_1. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського РУЮ Дудіної-Богданової К.О. від 09.02.2015 року № 19185582 Василенку К.О. відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень на вищевказану земельну ділянку, в зв'язку з тим, що стороною та підписантом договору оренди земельної ділянки від 03.11.2014 року має виступати ГУ Держземагентства у Черкаській області, а не Черкаська РДА в особі голови. Оскаржуване рішення позивач вважає протиправним, оскільки орган державної реєстрації прав, який приймає заяву не наділений, за таких обставин, правом приймати будь-яке рішення взагалі. Рішення приймається державним реєстратором прав на нерухоме майно вищого рівня, тобто оскаржуване рішення прийнято не уповноваженою на такі дії посадовою особою. Крім того наголосив, що відповідачем не були враховані норми чинного законодавства, які діяли на час прийняття розпорядження голови Черкаської РДА № 120 від 02.04.2010 «Про передачу ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок», відносно повноважень юридичної особи - Черкаської РДА по передачі земельних ділянок у власність або користування для всіх потреб. Більш того, зазначив в заяві позивач, саме Черкаську РДА в особі голови, а не ГУ Держземагентства у Черкаській області постановою Черкаського окружного адміністративного суду залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду зобов'язано укласти договір з позивачем та передати останньому вищевказану земельну ділянку в оренду.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області Дудіної-Богданової К.О. № 19185582 від 09.02.2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язано Міністерство юстиції України прийняти рішення щодо державної реєстрації речового права - права оренди земельної ділянки, що розташована: Черкаська область, Черкаський район, с/рада Дубіївська, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за ОСОБА_2.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - зміні з наступних підстав.

Згідно з п.2 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 201 КАС України, суд апеляційної інстанції змінює постанову суду першої інстанції, якщо визнає, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено питання чи справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 02.04.2010 року головою Черкаської РДА було прийнято розпорядження № 120 «Про передачу ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок». З тексту зазначеного розпорядження вбачається, що була затверджена технічна документація із землеустрою щодо передачі ОСОБА_2 в оренду двох земельних ділянок площею 1 га та 16 га., які розташовані в адмінмежах Білогірської сільської ради, за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов'язано управління Держкомзему в м. Черкаси та Черкаському районі внести зміни в земельно-облікові документи та підготувати проект договорів оренди земельних ділянок, що, як свідчить позивач, і було виконано.

У зв'язку з тим, що вищезазначене розпорядження не виконується, позивач змушений був звертатися до вищестоящих інстанцій з заявами про прийняття заходів щодо виконання розпорядження.

Оскільки розпорядження голови Черкаської РДА від 02.04.2010 № 120 «Про передачу ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок» не було виконане в добровільному порядку, ОСОБА_2 звернувся з відповідним позовом до суду.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.05.2013 у справі № 823/1584/13-а за позовом ФОП ОСОБА_2 до Черкаської РДА про зобов'язання вчинити певні дії, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2013 адміністративний позов задоволено повністю - визнано протиправними дії Черкаської РДА щодо невиконання розпорядження «Про передачу ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок» №120 від 02.04.2010 та зобов'язано голову Черкаської РДА виконати розпорядження «Про передачу ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок» №120 від 02.04.2010.

На виконання рішення суду, між Черкаською РДА в особі голови та ФОП ОСОБА_2 03.11.2014 був укладений договір оренди землі. У відповідності до умов договору, орендодавець на підставі розпорядження Черкаської РДА від 02.04.2010 № 120 надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в адміністративних межах Білогірської сільської ради за межами населеного пункту. В оренду передається земельна ділянка площею 1,0 га, кадастровий номер: НОМЕР_1.

В подальшому, 04.02.2015 ОСОБА_2 звернувся до відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського РУЮ із заявою та необхідним пакетом документів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - права оренди земельної ділянки, яка розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с/рада Дубіївська, кадастровий номер НОМЕР_1.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського РУЮ Дудіної-Богданової К.О. від 09.02.2015 № 19185582 Василенку К.О. відмовлено в державній реєстрації прав та їх обтяжень на вищевказану земельну ділянку, в зв'язку з тим, що стороною та підписантом договору оренди земельної ділянки від 03.11.2014 має виступати ГУ Держземагенства у Черкаській області, а не Черкаська РДА в особі її голови.

Вважаючи дії державного реєстратора по прийняттю оскаржуваного рішення протиправними, а саме рішення таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства, ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб'єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952) визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону № 1952, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 4 Закону № 1952, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (ч. 1 ст. 6 Закону № 1952).

Вирішуючи спір, слід зазначити наступне, що зі змісту п. 1 наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 № 607/5 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб" (далі - наказ № 607/5) вбачається, що у разі подання до територіальних органів Мін'юсту заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають на підставі рішень судів, що набрали законної сили, де однією із сторін є юридична особа, та/або інший суб'єкт господарювання, та/або фізична особа - підприємець (крім випадків державної реєстрації права власності на підставі рішень судів у справах про спадкування), рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до цього наказу.

Додатком до наказу № 607/5 є Порядок взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб (далі - Порядок взаємодії), який визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав під час проведення державної реєстрації права власності та/або речових прав на нерухоме майно, що виникають, з вказаних у цьому Порядку підстав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не вірно визначено та зобов'язано Міністерство юстиції України, як уповноважений державний орган який має прийняти рішення щодо державної реєстрації речового права - права оренди земельної ділянки, що розташована: Черкаська область, Черкаський район, с/рада Дубіївська, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за ОСОБА_2.

Суд першої інстанції зобов'язав прийняти рішення щодо проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а не зобов'язав безпосередньо Міністерство юстиції України провести реєстрацію та ніяким чином не порушив дискреційні повноваження органу державної влади.

Так, відповідно до п. 2 Порядку взаємодії, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у п. 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін'юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Отже, на підставі вище викладеного постанова суду першої інстанції в частині зобов'язання Міністерства юстиції України підлягає зміні в частині визначення органів, які проводять державну реєстрацію та на підставі п. 2 Порядку, а саме зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Міністерства юстиції України прийняти рішення щодо державної реєстьраціїречового права.

Згідно п. 6 Порядку взаємодії орган державної реєстрації прав, який прийняв відповідну заяву, після прийняття рішення державним реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру, забезпечує: - внесення запису про державну реєстрацію на підставі рішення, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру; - виготовлення за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та видачу або направлення рекомендованим листом з описом вкладення заявникові документів, передбачених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно та/або витяг про реєстрацію речових прав на таке майно); - виготовлення за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав у паперовому вигляді з проставленням напису "Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" для подальшого долучення до реєстраційної справи. Напис скріплюється підписом державного реєстратора прав на нерухоме майно органу державної реєстрації прав, який прийняв відповідну заяву, із зазначенням прізвища та ініціалів і засвідчується в установленому порядку печаткою; - відкриття реєстраційної або облікової справи в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Враховуючи, що позивачем до реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції була подана заява щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що виникло на підставі рішення суду в адміністративній справі № 823/1584/13-а, яке набрало законної сили, суд вважає, що рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно мало прийматися саме державними реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до положень Порядку взаємодії.

Також, слід зазначити, що згідно ст. 15 Закону № 1952, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ст. 19 Закону № 1952 державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Зі змісту ст. 24 Закону № 1952 вбачається, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

У відповідності до п. 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013р., державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених Законом, заборонена.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 р. (надалі - Закон № 2453), судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Оскільки, договір оренди землі від 03.11.2014 був укладений Черкаською РДА з позивачем на виконання рішення суду, яким саме голову Черкаської РДА зобов'язано виконати розпорядження № 120 від 02.04.2010 «Про передачу ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок», враховуючи, що вказане рішення набрало законної сили, а отже є обов'язковим до виконання на всій території держави, а також беручи до уваги, що дане рішення у відповідності до положень ст. 19 Закону № 1952 було підставою для здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень, суд вважає необґрунтованою відмову державного реєстратора у реєстрації права оренди земельної ділянки з тих підстав, що стороною договору оренди землі від 03.11.2014 має виступати Головне управління Держземагентства у Черкаській області.

В контексті вищевказаного суд зазначає, що дійсно згідно п.п. 6-1 п. 4 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 № 445/2011, Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань: передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб. Зазначені зміни діють в редакції з 03.01.2013. На час прийняття розпорядження голови Черкаської РДА № 120 «Про передачу ОСОБА_2 в оренду земельних ділянок» - квітень 2010 року, на законодавчому рівні, а також у відповідності до рішення суду саме Черкаську РДА було зобов'язано реалізувати свої повноваження по передачі земельної ділянки в оренду та укладенні відповідного договору з позивачем, а Головне управління Держземагентства у Черкаській області такі повноваження отримало лише з 03.01.2013 року, а тому вчиняти відповідні дії, в даному випадку, такий суб'єкт владних повноважень не мав права.

Здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень відноситься до виключних повноважень органів державної реєстрації тобто є їхніми дискреційними повноваженнями.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд першої інстанції зобов'язав прийняти рішення, а не здійснити безпосередньо реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Враховуючи вище викладене, позовна вимога щодо зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно Міністерство юстиції України прийняти рішення щодо державної реєстрації речового права - права оренди земельної ділянки, що розташована: Черкаська область, Черкаський район, с/рада Дубіївська, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 за ОСОБА_2 не є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не довів, що під час вчинення дій з приводу яких подано позов, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги ФОП ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, але помилкове застосування норм матеріального права призвели до неправильного вирішення питання, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року - змінити, виклавши третій абзац її резолютивної частини в такій редакції:

«Зобов'язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Міністерства юстиції України прийняти рішення щодо державної реєстрації речового права - права оренди земельної ділянки, що розташована: Черкаська область, Черкаський район, с/рада Дубіївська, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за ОСОБА_2.»

У іншій частині постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї постанови у повному обсязі, тобто з 08 грудня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено - 07 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.