Справа № 2-а-195/10
Суддя: Білик Г. О.
Дата ухвалення: 2010-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-195/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді - Білик Г.О.

при секретарі - Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня,

встановив:

В січні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, який обґрунтовує наступним чином. Позивач є інвалідом війни 2 групи, відповідно до ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту йому повинна щорічно надаватись одноразова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, але всупереч вимогам вказаного Закону зазначена допомога позивачу у 2005-2009 роках до 5 травня виплачувалась в значно меншому розмірі ніж визначено законодавством, а саме в 2005 році - 332 грн. 00 коп., в 2006 році- 359 грн. 00 коп., 2007 році - 360 грн. 00 коп., в 2008 році -400 грн. 00 коп., в 2009 році - 430 грн. 00 коп. Тому вважаючи, що такі дії відповідача є неправомірними, звернувся до суду з зазначеним позовом та просить визнати дії відповідача щодо виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня неправомірними та стягнути з відповідача щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як інваліду війни 2 групи за період з 2005 по 2009 роки в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком в сумі 14 527 грн. 48 коп.

В ході розгляду справи судом винесена ухвала про залучення співвідповідача по справі - Головне управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, так як вищевказана грошова допомога до 5 травня в 2008- 2009 роках позивачу проводилась саме цим управлінням.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити, пояснення надав аналогічні позовній заяві.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заперечення на позов, в якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити в їх задоволенні з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, крім того зазначив, що в Державному бюджеті України на період з 2005 - 2009 роки були передбачені щорічні одноразові грошові допомоги до 5 травня на виконання ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зокрема позивачу в 2005 році - 330 грн. 00 коп., в 2006 році 330 грн. 00 коп., в 2007 році - 360 грн. 00 коп., в 2008 році - 400 грн. 00 коп., в 2009 році - 430 грн. 00 коп.

Представник відповідача- Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, до суду надав заперечення на позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача та розглядати справу без його участі, зазначив, що відповідними статтями законів України про Державний бюджет України на 2005 - 2008 роки розміри щомісячної разової допомоги до дня Перемоги ветеранам війни встановлювались виходячи з обсягу видатків, виділених на цю мету при формуванні показників Державного бюджету на відповідні роки, так як відповідно ст. 95 Конституції України зазначає, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування видатків, а в

2009 році відповідач при виплаті вищевказаної допомоги керувався Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» та Постановою Кабінету Міністрів України від 18 березня 2009 року за №211.

Таким чином, суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є інвалідом війни другої групи, що підтверджується посвідченням серії Б за № 526423, виданим Управлінням праці та соціального захисту в м.Бровари 16 лютого 2007 року.

Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічна до 5-го травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога інвалідам війни 2 групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

В ході розгляду справи судом встановлено, розмір щорічної допомоги для даної категорії громадян встановлюється законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік, а саме для інвалідів війни другої групи в 2005 році - 330 грн. 00 коп., в 2006 році 330 грн. 00 коп., в 2007 році - 360 грн. 00 коп., в 2008 році - 400 грн. 00 коп., в 2009 році - 430 грн. 00 коп, вказані кошти були виплачені позивачу, що останнім не заперечувалось в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В звязку з тим, що позивачем пропущений вказаний строк звернення до суду, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за 2005 - 2008 роки за терміном пропущення строку звернення до суду, оскільки підстави для його поновлення відсутні, крім того представник відповідача в своєму запереченні наполягав на відмові в задоволенні позову саме з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

Що стосується позовної вимоги стягнути з відповідача грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік, то в даному випадку на період виникнення спірних правовідносин, що є предметом позову, були чинні нормативно- правові акти, що по різному встановлюють розмір щорічної допомоги до 5 травня інвалідам війни, а саме це ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Закон України «Про державний бюджет на 2009 рік».

Відповідно до ст. 95 Конституції України, будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове призначення сприймання цих видатків визначається виключно Законом України Про державний бюджет України на відповідний рік. Згідно з ч.2 ст.4 Бюджетного Кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону «Про Державний бюджет України».

Правилами п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року за № 177 «Про забезпечення щорічної разової грошової допомоги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» Міністерство фінансів України і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати зазначеної разової грошової допомоги в розмірах, встановлених законом про державний бюджет на відповідний рік і для подальшого перерахунку їх місцевим органам праці та соціального захисту населення.

З вищевказаного випливає, що обсяги фінансування не можуть визначатись будь-яким іншим законом, крім закону про Державний бюджет України. Розмір виплат позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в період з 2005 по 2009 роки був визначений Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік. Порядок виплати вказаної грошової допомоги в 2008, 2009 роках визначений Постановами Кабінету Міністрів України від 12.03.2008 року №183 та від 18.03.2009 року №211.

Отже, для вирішення цього спору необхідно визначитися, який з вказаних законів є пріоритетним та підлягав застосуванню.

Згідно з ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмету правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Але відповідно ч.З ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний суд неодноразово розглядав проблему, повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України, зокрема рішення від 06.07.1999 року № 8-рп/99, від 20.03.2002 року № 5-рп/2002,від 17.03.2004 року № 7-рп/2004, від 01.12.2004 року № 20-рп/2004, від 11.102005 року № 8-рп/2005, № 6-рп/2007 від 09 .07.2007 року, N 10-рп/2008 від

22.05.2008 року визначено, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту і обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Тобто наявність права у позивача на одноразову щорічну грошову допомогу до 5 травня є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Судом встановлено, що в 2009 році Головним управлінням праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації позивачу виплачена одноразова грошова допомога до 5 травня в сумі 430 грн. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає грошова сума в розмірі 3 922 грн. 00 коп. ( 544 грн. 00 коп. х8 -430 грн.).

В частині позовних вимог позивача, щодо визнання протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області щодо перерахунку одноразової грошової допомоги на оздоровлення, суд вважає необхідно відмовити, оскільки Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області є підвідомчим органом вищестоящих органів і підпорядковується їхнім наказам.

Керуючись: ст. 95 Конституції України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ч.2 ст.4 Бюджетного Кодексу України, Рішенням Конституційного Суду України № 10-рн/2008 від 22.05.2008 року, п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2004 року за № 177, ст.ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 99, 100, 160-163 КАС України, суд-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області, Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2005- 2009 роки в сумі 14 527 грн. 48 коп., - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік в сумі 3 922 (три тисячі девятсот двадцять дві) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана на протязі 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі, а в разі неподання такої заяви постанова набирає законної сили з дня закінчення терміну подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Г.О. Білик