Справа № 805/3227/15-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олішевська В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року справа № 805/3227/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у справі № 805/3227/15-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 12 травня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 12 травня 2015 року про застосування штрафних санкцій за порушення граничного строку сплати суми грошового зобовязання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 487,20 грн. (а.с. 3-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено та стягнуто з позивача судовий збір у розмірі 1 644,80 грн. (а.с. 47-49).

Не погодившись з судовим рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у справі № 805/3227/15-а та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та визнати протиправним спірне податкове повідомлення-рішення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своєї апеляційної скарги фізична особа-підприємець зазначила, що перевірка, яку проводив відповідач є документальною перевіркою, а відтак, з урахуванням положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», її проведення та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення є протиправним. Крім того, апелянт зазначила, що судом першої інстанції не вірно визначено розмір судового збору, стягнуто з позивача в резолютивній частині постанови, вказувала на те, що судовий збір нею сплачено у повному обсязі при поданні позовної заяви (а.с. 53-55).

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

02 грудня 2015 року до канцелярії суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від представника відповідача, в яких він вказує на те, що судом першої інстанції прийнято постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права, просив суд залишити її без змін (а.с. 76-77).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в якості фізичної особи підприємця (код ЄДРПОУ НОМЕР_2), перебуває на податковому обліку у Маріупольській обєднаній державній податковій інспекції.

Орджонікідзевським відділенням Маріупольської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Донецькій області12 травня 2015 року проведена камеральна перевірка фізичної особи підприємцяЛисакової О.О. з питань своєчасності сплати єдиного податку за період з січня по квітень 2015 року. Перевіркою встановлено порушення п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, а саме не своєчасно сплачено єдиний податок з фізичних осіб по строку сплати: до 20 січня 2015 року за ставкою 243,60 грн.; до 20 лютого 2015 року за ставкою 243,60 грн., до 20 березня 2015 року за ставкою 243,60 грн.; до 20 квітня 2015 року за ставкою 243,60 грн.За результатами перевірки складено акт № 000348/05-83-17/НОМЕР_2 від 12 травня 2015 року (а.с. 25-26).

Відповідно до письмових пояснень представника відповідача в акті перевірки припущено описку, щодо факту виявленого порушення, а саме замість порушення «не сплата єдиного податку» зазначено «не своєчасно сплачено» (а.с. 43).

На підставі акту перевірки, 12 травня 2015 рокувідповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким зобовязано позивача сплатити штраф за порушення граничного строку сплати суми грошового зобовязання з єдиного податку з фізичних осіб з січня по квітень 2015 року у розмірі 487,20 грн. (а.с. 7).

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірного повідомлення-рішення.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що камеральна перевірка проведена відповідачем правомірно в межах та у спосіб встановленим чинним законодавством, посилання позивача на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є безпідставним, оскільки цим законом не регулюється питання проведення камеральної перевірки податковим органом.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 75.2 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку .

Статтею 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 травня 2015 року проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку фізичною особою-підприємцем за результатами якої складено акт, цього ж 12 травня 2015 року податковим органом прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Щодо правомірності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось раніше, камеральною перевіркою встановлено порушення п. 295.1 ст. 295 ПК України, а саме несвоєчасно сплачено єдиний податок з фізичних осіб.

Позивач є фізичною особою-підприємцем, яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування другої групи (а.с. 27).

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Згідно п. 122.1 ст. 122 ПК України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Перевіркою встановлено, що позивач не сплатив єдиний податок з фізичних осіб в строк: до 20 січня 2015 року за ставкою 243,60 грн., до 20 лютий 2015 року за ставкою 243,60 грн.,до 20 березня 2015 року за ставкою 243,60 грн., до 20 квітня 2015 року за ставкою 243,60 грн. що також підтверджується обліковою карткою позивача (а.с. 24).

Доказів сплати єдиного податку за спірний період позивачем не надано. Враховуючи вищевикладене та встановлені податковим органом порушення чинного законодавства щодо несплати грошових зобовязань з єдиного податку з фізичних осіб, суд дійшов висновку, що прийняте відповідачем податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 12 травня 2015 року є правомірним.

Посилання позивача на положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669 від 02 вересня 2014 року суд вважає безпідставним, оскількицим законом встановлено заборону податковому органу проведенняпланових та позапланових перевірок, камеральні перевірки не входять в зазначений перелік.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову по суті з додержанням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Однак, вирішивши вірно спір по суті суд першої інстанції допустив помилку у сумі стягнення розміру судового збору з позивача.

Згідно ч. 1 ст. 4 Законом України «Про судовий збір» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірним правовідносин) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2015рік" з 1 січня 2015 року мінімальназаробітна плата встановлена у місячномурозмірі 1 218,00 грн.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивачем у позовній заяві заявлені вимоги майнового характеру, а саме: визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати (п. 1.1).

Оскільки, при поданні адміністративного позову майнового характеру сплаті підлягає ставка судового збору у розмірі 2 відсотків розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розмірів мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати, тому позивачу при подання позову необхідно було сплатити 1 827,00 грн (1218,00*1,5). Фактично позивачем сплачено 182, 70 грн.

Підлягає стягненню судовий збір ще у розмірі 1 644,30 грн.

Враховуючи вищевикладене, та те, що суд першої інстанції в резолютивній частині постанови від 23 вересня 2015 року помилково стягнув з позивача 1644,80 грн., суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити постанову суду в частині стягнення судового збору, зазначивши вірну суму стягнення у розмірі 1 644,30 грн., з огляду на положення ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 94, 184, 195, 197, 198, 201,205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у справі № 805/3227/15-а - змінити.

В абзаці другому резолютивної частини постанови замість суми стягнення судового збору у розмірі «1 644,80 грн.» вказати «1 644,30 грн.»

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_3

ОСОБА_4