Справа № 2а-4248/11/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2012-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2012 р. Справа № 2a-4248/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Андрейчук Л.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Державної податкової інспекції в Богородчанському районі

про скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 22.08.2011 р. та № НОМЕР_2 від 12.12.2011 р.,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до ДПІ в Богородчанському районі про скасування податкових повідомлень рішень за № від 22.08.2011 року та за № від 12.12.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податковим повідомленням-рішенням за № від 22.08.2011 року до нього застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510 грн., за не забезпечення зберігання та не предявлення до перевірки первинних документів на придбання горіха, чим порушив вимоги п.44.3 ст. 44 Податкового кодексу України. Вважає, що положення вищевказаної статті не можуть поширюватись на нього, оскільки він, будучи фізичною особою-підприємцем, у період, що перевірявся, працював на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, був платником єдиного податку. Тому, вказані питання регулюються Указом Президента України за №727/98 від 03.07.1998 року та порядком видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, які не визначають обовязку збереження первинної документації платниками єдиного податку.

Крім того, відповідачем також винесено податкове повідомлення-рішення за № від 12.12.2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 72 723,3 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 грн. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки прийняте на підставі висновків ДПС України, щодо порушення ОСОБА_1 положень Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», який на час здійснення підприємницької діяльності позивачем втратив чинність. Також, вказує на ту обставину, що перевіркою не було встановлено факт придбання горіху у фізичних осіб, а вказані висновки базуються виключно на припущеннях ДПС України, зазначених в рішенні про результати розгляду повторної скарги від 02.12.2011 року за №2123/В/10-2315.

З цих підстав, вважає, що оскаржувані рішення підлягають до скасування.

Позивач та його представник, в судовому засіданні позов підтримали з мотивів викладених в позовній заяві. Просили суд, позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, проти позову заперечив з мотивів викладених в письмовому запереченні на позов, поданому в судовому засіданні. Просив суд, в задоволенні позову відмовити.

Крім того, на запитання суду, пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення за неналежне ведення книги обліку доходів і витрат, не складався з причин не встановлення уповноваженою особою ДПІ в Богородчанському районі, такого порушення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані в справі докази та надавши їм належної правової оцінки, судом встановлено наступне.

В період з 01.08.2011 року по 05.08.2011 року, Державною податковою інспекцією в Богородчанському районі проведено позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 за період з 21.01.2011 року по 01.08.2011 року.

За результатами перевірки податковим органом складено Акт за №538/17/НОМЕР_3 від 10.08.2011 року, з якого вбачається, що за період, який перевірявся, позивач здійснював господарську діяльність - оптова торгівля іншими продуктами харчування, застосовуючи спрощену систему оподаткування з 28.01.2011 року по 31.03.2011 року та був платником єдиного податку. Однак, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується наявною в матеріалах справи копією відповіді ДПІ в Богородчанському районі від 19.08.2011 року, позивач був платником єдиного податку з 25.01.2011 року (а.с. 12).

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1, здійснював закупку та оптовий продаж (реалізацію) горіха грецького (індустріального).

В ході перевірки податковим органом встановлено, що позивачем, в порушення вимог податкового законодавства, до перевірки не предявлено первинних документів на придбання (закупку) горіху грецького (індустріального), який в подальшому був реалізований СПД фізичній особі ОСОБА_4 та ТзОВ «ТОРРО».

Таким чином, перевіркою встановлено порушення позивачем пп.44.3 ст. 44 Податкового кодексу України з причин не забезпечення зберігання та не предявлення до перевірки первинних документів на придбання горіха; порушення ст. 4 та ст. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» та п.8 Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку по причині порушення ведення книги обліку доходів і витрат.

Не погоджуючись з вказаними висновками перевірки, позивачем 10.08.2011 року було направлено на адресу ДПІ в Богородчанському районі заперечення, за результатами розгляду якого позивачу направлено відповідь від 19.08.2011 року.

Крім того, за виявлене під час перевірки порушення СПД ОСОБА_1 п. 44.3 ст. 44 ПК України, ДПІ в Богородчанському районі 22.08.2011 року винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення за №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1, 30.08.2011 року оскаржив його до ДПА в Івано-Франківській області.

Рішенням про результати розгляду скарги від 23.09.2011 року, ДПА в Івано-Франківській області залишило без змін оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а скаргу позивача без задоволення.

03.10.2011 року ОСОБА_1, направив скаргу на адресу ДПС України.

Рішенням від 02.12.2011 року ДПС України скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення без змін.

Крім того, в рішенні за №2123/В/10-2315 від 02.12.2011 року про результати розгляду повторної скарги, ДПС України зазначено, що позивачем порушено вимоги п.19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме: ФОП ОСОБА_1 самостійно визначено суму закупівлі горіха (волоського) у розмірі 484 822 грн. При цьому, під час виплати коштів, виплачених за придбаний товар (горіха (волоського) ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надано документів про право фізичних осіб на отримання доходу від податкового агента без утримання податку (форма 3 ДФ або інших документів, підтверджуючих взаємовідносини з іншими субєктами господарювання). Зазначено, що ФОП ОСОБА_1, не виконані функції податкового агента, а саме: не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб. В звязку з чим, ДПС України, донараховано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 72 723, 30 грн., податку з доходів фізичних осіб та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1 грн.

Враховуючи висновки ДПС України, 12.12.2011 року ДПІ в Богородчанському районі винесено податкове повідомлення-рішення за №, яким позивачу донараховано 72 723, 30 грн., податку з доходів фізичних осіб та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1 грн.

Не погоджуючись із зазначеними повідомленнями-рішеннями, позивачем їх оскаржено в судовому порядку.

Суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Податковим повідомленням-рішенням за № від 22.08.2011 року, до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510 грн., за порушення вимог п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України.

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового Кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно пункту 121.1 статті 121 глави 11 розділу 11 Податкового Кодексу незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Суд зазначає, що положення вищенаведених норм не можуть поширюватись на субєктів малого підприємництва платників єдиного податку, враховуючи наступне.

Відповідно до п.15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) обєкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є обєктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обовязок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вищенаведеної норми, суд звертає увагу сторін на те, що нормами Податкового кодексу, визначено фізичну особу, як платника податків, однак фізична особа-підприємець може перебувати не лише на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, а й перебувати на загальній системі оподаткування.

На час здійснення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 діяльності повязаної з купівлею-продажем горіху (з 25.01. по 31.03.2011 року), він перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та був платником єдиного податку.

Порядок здійснення підприємницької діяльності субєктами малого підприємництва, в тому числі й, платниками єдиного податку, регулюється Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» за №727/98 від 03.07.1998 року (далі Указ), який є спеціальним щодо порядку здійснення підприємницької діяльності платниками єдиного податку, був чинним на час здійснення підприємницької діяльності позивачем та підлягав до застосування відповідно до підрозділу 8 Перехідних положень ПК України.

Відповідно до п.4 Указу, спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва може застосовуватися поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва.

Вказаним указом встановлено обовязок субєкта малого підприємництва ведення книги обліку доходів і витрат, однак не встановлено обовязку забезпечення зберігання первинної документації отриманої під час здійснення ним підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 8 Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999 року за №599, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за №752/4045 (далі Порядок) для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком №10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 №12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.93 за №64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи «період обліку», «витрати на виробництво продукції», «сума виручки (доходу)», «чистий доход».

Ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснення продажу лише тих товарів, які відображені в такому обліку, для громадян субєктів підприємницької діяльності, і платників єдиного податку, чинним законодавством не передбачено.

Графа 3 (витрати) у повній мірі може стосуватися тільки фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, які знаходяться на загальній системі оподаткування.

Отже, обовязок зберігання документів, які фіксують кожен факт та суму придбання продукції (товару), ідентифікують постачальника, підтверджують статус постачальника як фізичної особи-підприємця, на позивача чинним законодавством не покладено.

Крім того, Міністерство фінансів України своїм листом за №31-34000-20-27/14099 від 09.06.2010 року «Щодо застосування суб'єктом малого підприємництва - фізичною особою правил бухгалтерського обліку доходів», розяснило, що згідно із пунктом 2 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року за №290, норми цього Положення (стандарту) поширюються лише на юридичних осіб. Що стосується субєктів малого підприємництва фізичних осіб, то вказаним листом зазначено, що дане питання врегульовано Указом Президента України від 03.07.1998 року за №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», яким визначено, що форму книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення суб'єктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлює Державна податкова адміністрація України.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на час здійснення позивачем підприємницької діяльності та перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (січень-березень 2011 року), документами, які підтверджують здійснення субєктом малого підприємництва своєї діяльності (в тому числі й операцій з купівлі-продажу) законодавцем визначено книгу обліку доходів і витрат та звіт субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку. А відтак, застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вимог п. 44.3 ст. 44 ПК України, суперечить вимогам діючого на той час законодавства.

Відповідно до норм Указу та Порядку, до субєкта малого підприємництва фізичної особи, можуть застосовуватись санкції за не ведення чи неналежне ведення книги обліку доходів і витрат. Однак, як пояснив, в судовому засіданні представник відповідача, протокол про адміністративне порушення за неналежне ведення книги обліку доходів і витрат ОСОБА_1, не складався з причин не встановлення уповноваженою на прийняття такого рішення особою ДПІ в Богородчанському районі, підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

В контексті вищевикладеного, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення за № від 22.12.2011 року, прийняте всупереч вимогам чинного законодавства та підлягає до скасування.

Що стосується податкового повідомлення-рішення за № від 12.12.2011 року, яким позивачу донараховано суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 72 723,3 грн., та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 1 грн., то слід зазначити наступне.

Судом встановлено та підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акту перевірки за №538/17/НОМЕР_3 від 10.08.2011 року, що при проведенні перевірки субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, виявлено порушення пп.44.3 ст. 44 Податкового кодексу України з причин не забезпечення зберігання та не предявлення до перевірки первинних документів на придбання горіха; порушення ст. 4 та ст. 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» та п.8 Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку по причині порушення ведення книги обліку доходів і витрат (а.с.8-10).

Вказаною перевіркою не було встановлено порушення позивачем норм Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в тому числі, й невиконання ОСОБА_1 функцій податкового агента.

Як зазначено в податковому повідомленні-рішенні за № від 12.12.2011 року, вказане рішення прийняте ДПІ в Богородчанському районі на підставі Акту перевірки №538/36 від 10.08.2011 року та рішення ДПС України про результати розгляду повторної скарги ФОП ОСОБА_1 №7893/7/10-2315 від 02.12.2011 року. В рішенні ДПС України, за результатами розгляду скарги позивача та акту перевірки, складеного ДПІ в Богородчанському районі, прийшла до висновку, що позивачем, окрім вимог п. 44.3 ст.44 ПК України, порушено, також, вимоги п.19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме: ФОП ОСОБА_1 самостійно визначено суму закупівлі горіха (волоського) у розмірі 484 822 грн. При цьому, під час виплати коштів, виплачених за придбаний товар (горіха (волоського) ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надано документів про право фізичних осіб на отримання доходу від податкового агента без утримання податку (форма 3 ДФ або інших документів, підтверджуючих взаємовідносини з іншими субєктами господарювання). Зазначено, що ФОП ОСОБА_1, не виконані функції податкового агента, а саме: не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб. В звязку з чим, ДПС України, донараховано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 72 723, 30 грн., податку з доходів фізичних осіб та застосовано штрафну санкцію в розмірі 1 грн.

Вказаний висновок ДПС України зроблено виключно на підставі встановленого перевіркою порушення, яке полягає в ненаданні (незбереженні) позивачем первинних документів на придбання горіха.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Приватний підприємець, незалежно від способу оподаткування одержаних доходів, в тому числі і на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, є податковим агентом стосовно нарахування, утримання податку при виплаті доходів як найманим працівникам, так і іншим громадянам, в тому числі приватним підприємцям. При закупівлі товарів (робіт, послуг) у інших громадян, які також є субєктами підприємництва, приватний підприємець є податковим агентом стосовно виплачених доходів. При цьому податок на доходи не утримується, якщо фізична особа, у якої закуповується товари є також приватним підприємцем та підтвердить це копією документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як субєкта підприємницької діяльності. Незалежно від факту утримання чи неутримання податку на доходи фізичних осіб, приватний підприємець, який виплачує дохід іншому підприємцю, зобовязаний відобразити такий дохід у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1 ДФ, який затверджений наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1020. Згідно з п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15% (17%).

Вищезазначені вимоги чинного законодавства в повній мірі можуть стосуватися позивача у справі в тому випадку, якщо він здійснював таке придбання у фізичних осіб. Однак, відсутність у приватного підприємця первинних документів, що підтверджують факт закупівлі товару не є беззаперечним фактом того, що приватний підприємець виплатив дохід фізичній особі, яка не є субєктом підприємництва.

Отже, податковий орган говорячи про виплату приватним підприємцем доходу фізичній особі у разі відсутності первинних документів щодо факту придбання товару вдається лише до припущень про ймовірність здійснення позивачем таких операцій. Такі висновки не ґрунтуються на нормах податкового законодавства.

В свою чергу, визначення обєкту та бази оподаткування, а також розміру податку на доходи фізичних осіб, який має утримати податковий агент, повинно ґрунтуватися на відповідних підтверджуючих документах (наприклад, Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1 ДФ, письмовими поясненнями самого підприємця, наданням підтверджуючих документів тощо), а не лише на припущеннях щодо можливості здійснення таких операцій.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач є платником єдиного податку, який ним сплачено своєчасно та в повному обсязі; веде книгу обліку доходів і витрат; звіт субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку за І квартал 2011 року до ДПІ в Богородчанському районі подавав.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що товар у період з 25.01.2011 року по 14.02.2011 року придбавався ним у субєктів підприємницької діяльності, тобто осіб, які відповідно до вищенаведених норм не є платниками податку з доходів фізичних осіб. Також, зазначив, що у нього немає та не було первинних документів які б свідчили про придбання товару у фізичних осіб (громадян).

Такі ж пояснення надано позивачем начальнику ГВПМ ДПІ в м. Івано-Франківську, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пояснення від 12.12.2011 року (а.с.31,32).

Жодних доказів на підтвердження висновків відображених в рішенні ДПС України про придбання товару позивачем у фізичних осіб (громадян) і виплату саме таким особам доходу, відповідачем суду не надано.

Більше того, суд звертає увагу сторін на ту обставину, що в акті перевірки такого порушення не встановлено, а у вищезгаданому рішенні ДПС України не вказано конкретних осіб у яких позивач придбавав товар, їх ідентифікаційні та паспортні дані.

Представник відповідача у судовому засіданні, також не зазначив, у яких саме фізичних осіб, які не є субєктами підприємницької діяльності придбавався товар позивачем та на яку суму.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не було вчинено жодних дій щодо встановлення осіб, у яких позивач придбавав товар, на підтвердження висновків ДПС України.

Крім того, суд зазначає, що рішенням про результати розгляду скарги від 02.12.2011 року (яке слугувало підставою прийняття оскаржуваного рішення), встановлено порушення позивачем положень Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», який на час здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності втратив чинність. Вказане рішення фактично ґрунтується на тій обставині, що позивачем не надано до перевірки первинних документів, які б підтверджували факт закупівлі горіха.

Отже, висновки відповідача про придбання позивачем товару (горіха) у фізичних осіб, які не зареєстровані підприємцями та є платниками податку з доходів фізичних осіб, та про не утримання позивачем як податковим агентом з сум грошових коштів сплаченим таким особам податку з доходів фізичних осіб, ґрунтуються лише на припущеннях відповідача, що суперечить вимогам статті 83 ПК України.

З урахуванням попередніх висновків суду щодо відсутності у позивача обовязку збереження первинних документів та недоведення контролюючим органом факту порушення позивачем положень Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» належними доказами, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення за № від 12.12.2011 року, прийняте всупереч вимогам діючого законодавства та також підлягає до скасування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним рішень щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 510 грн., та нарахування позивачу податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 72 723,3 грн., та штрафних санкцій в розмірі 1 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а оскаржувані рішення відповідача є безпідставними та такими, що суперечать діючому законодавству, фактичним обставинам справи, а відтак підлягають до скасування.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової адміністрації в Богородчанському районі за № НОМЕР_1 від 22.08.2011 року та № НОМЕР_2 від 12.12.2011 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: (підпис) ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 20.01.2012 року.