Справа № 817/2414/15
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шарапа В.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

"07" грудня 2015 р. Справа № 817/2414/15

Суддя Житомирського апеляційного адміністративного суду Шидловський В.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Нововолинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" жовтня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Моделпак" до Нововолинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що її не може бути прийнято до апеляційного провадження та вона підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 187 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до вимог частини шостої ст. 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору. Проте апелянт зазначеної вимоги не виконав, а саме, не надав належного документу про сплату судового збору .

Разом з тим, апелянт просить звільнити його від сплати судового збору. Обґрунтоване тим, що Нововолинська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області немає можливості сплати судовий збір з зв'язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету.

Розглянувши вказане клопотання, суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя N R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 р., та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 р. у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється Законом № 3674-VI. Так, положеннями ст. 8 вказаного Закону передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судовому збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Зміст цієї статті передбачає право суду, а не обов'язок, на свій розсуд відстрочити, розстрочити, зменшити або звільнити від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду. При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в апеляційній скарзі, яка подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення, розстрочення чи відстрочення від такої сплати.

Разом з тим, апелянтом не надано до суду жодного доказу на підтвердження обставин того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подану ним апеляційну скаргу у встановлений законом порядку, а наведені ним обставини не є підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору або звільненні від сплати судового збору.

Згідно Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір" від 23.01.2015 р. №2 доведено до відома суддів результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України "Про судовий збір".

У роз'ясненні зазначено, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

01.09.2015 р. набирав чинності Закон України від 22.05.2015 р. № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір». Зокрема, статтю 5 Закону викладено у новій редакції, згідно з якою позбавлено пільг щодо сплати судового збору органи прокуратури, державні органи та органи місцевого самоврядування, а Прикінцевими положенням цього Закону зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

З урахуванням вищезазначеного, сплата судового збору органами державної влади є їх обов'язком за подання позовних заяв до суду, апеляційних скарг, а тому зловживання правом на звільнення, відстрочку чи розстрочку від його сплати є недопустимим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що апелянт, як суб'єкт владних повноважень, за подання апеляційної скарги повинен сплатити судовий збір у розмірі 535,92 грн., однак доказів сплати судового збору до суду не надав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд також враховує, що звільнення та відстрочення суб'єкту владних повноважень сплати судового збору буде суперечити завданню та меті Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" в частині надходження до спеціального фонду Державного бюджету України коштів від сплати судового збору, а також може розцінюватися як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов'язані сплачувати відповідний збір.

З огляду на зазначене, підстави для звільнення апелянта від сплати судового збору відсутні.

Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюється Законом України «Про судовий збір».

23 жовтня 2013 року набрав чинності Закон України від 19 вересня 2013 року № 590-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" відповідно до якого, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 10 відсотків від ставки, що становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015 року, встановлено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік розмір мінімальної заробітної плати на 01 січня 2015 року складає 1218 грн. 00 коп.

Таким чином, розмір судового збору, який має бути сплачено за подання скарги, на постанову суду першої інстанції становить 535,92 грн. (4872х0,10%=487,20 - в суд першої інстанції; в суд апеляційної інстанції 487,20х110%=535,92).

Враховуючи викладене, судовий збір за подання апеляційної скарги повинен бути сплачений у розмірі 535,92 грн. (номер рахунку 1002, найменування отримувача УДКСУ у м. Житомирі, банк отримувача ГУДКСУ у Житомирській області, МФО 811039, код ЄДРПОУ отримувача 38035726, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу - судовий збір; код 37446362 -ЖААС,050; п.3 ст.4).

Відповідно до частини 3 статті 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу. Згідно із зазначеними нормами, апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвала вважається виконаною у встановлений строк, якщо до вказаної дати оригінали документів, які підтверджують сплату судового збору були подані до канцелярії суду або відправлені поштою.

Керуючись ст. ст. 108, 187, ч.3 ст.189 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Нововолинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Нововолинської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без руху.

Надати Нововолинській об'єднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Волинській області строк до "21" грудня 2015 р. для усунення зазначених недоліків.

Роз'яснити Нововолинській об'єднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Волинській області , що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, апеляційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

3- відповідачу/відповідачам: Нововолинська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області вул.Піонерська,18,м.Нововолинськ,Волинська область,45400

- ,