Справа № 810/3297/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року справа № 810/3297/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

в с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду звернулось Київське обласне відділення ФСЗІ з позовом до ФО-П ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 16777, 74 грн.

08.09.2015, ухвалою Київського окружного адміністративного суду було відкрито скорочене провадження та запропоновано відповідачу надати до суду письмові заперечення проти позову із відповідними доказами.

22.09.2015 р., від відповідача до суду надійшли заперечення на адміністративний позов, в обґрунтування яких останній зазначив, що на підприємства не покладено обовязку щодо пошуку інвалідів для працевлаштування. Отже, обовязок підприємства зі створення робочих місць не повинен супроводжуватись обовязком щодо пошуку таких осіб. Крім того, відповідач зазначив, що не повинен безпосередньо створювати місця, на яких повинна використовуватись праця інвалідів, оскільки на його думку робочим місцем інваліда може бути звичайне робоче місце, якщо за умовами праці та з урахуванням фізичних можливостей воно може бути використано для його працевлаштування. Також, робочим місцем інваліда може бути спеціалізоване робоче місце, тобто таке, яке обладнане спеціальним технічним оснащенням, пристосуваннями і пристроями для праці інваліда залежно від анатомічних дефектів чи нозологічних форм захворювання та з урахуванням рекомендації медико-соціальної експертної комісії, професійних навичок і знань інваліда. Відповідач зазначив, що саме інвалід повинен звертатися до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості про працевлаштування в порядку ст. 18 Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Крім того, відповідач не надав жодного доказу, які б свідчили про створення ним робочих місць для інвалідів та направлення відповідної інформації для оприлюднення в газети, журнали, інші інформаційні джерела та до уповноваженого органу із працевлаштування щодо можливого працевлаштування інвалідів.

Дослідивши заперечення відповідача суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та безпідставність з огляду на відсутність зайнятих працівників на робочих місцях для інвалідів, які повинні були працювати на таких місцях, створених у відповідності до вимог ст. 19 Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», про що свідчить копія звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік форми № 10-ПІ, де у рядку « 02» міститься прочерк, замість середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність та прочерк у графі « 03» звіту, де зазначається кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Відповідно до ст. 19 Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

В силу вимог ст. 20 Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Оскільки відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ним відповідних дій по створенню робочих місць для інвалідів, доведення інформації про наявність вакантних посад для людей з обмеженими можливостями до останніх та органу із працевлаштування, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 20 Закону України від 21.03.1991 № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та керуючись статтями 11, 14, 33, 70, 71, 72, 86, 94, 1832, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 15211 (п'ятнадцять тисяч двісті одинадцять) грн. 11 коп. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 1566 (одна тисяча пятсот шістдесят шість) грн. 63 коп.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Брагіна О.Є.