Справа № 809/2198/13-а
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 876/12016/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну каргу на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.08.2013 р. у справі № 809/2198/13-а за позовом Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікерогорілчаної промисловості до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В

02.09.2011 року ОСОБА_1 обласне державне обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом та просило визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової інспекції в м.Івано - Франківськ №2718 від 29.08.2011 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки».

В обґрунтування вимог зокрема зазначає, що дії Державної податкової інспекції в м.Івано- Франківськ щодо проведення позапланової невиїзної перевірки є незаконними, наказ прийнятий з порушенням вимог законодавства за відсутності будь-якої легітимної підстави .

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.08.2013 року,в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням - позивач ОСОБА_1 обласне державне обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості подало апеляційну скаргу в якій зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким скасувати наказ №2718 від 29.08.2011 року Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську. Вважає, що оскаржуваний наказ винесений та оформлений з порушенням чинного законодавством, а дії посадових осіб неправомірні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи, що 15.04.2011 року до позивача надійшов письмовий запит Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську (на час спірних правовідносин) від 12.04.2011 року за №8841/10/23-247/5692 «Про надання інформації та копій документів» щодо надання пояснень та документів на їх підтвердження з питань фінансово-господарських відносин із товариством з обмеженою відповідальністю «Хлібекспорт» за період з 01.02.2011 року по 28.02.2011 року в частині придбання у останнього товарів, робіт і послуг та їх реалізації (передачі) іншим субєктам господарювання. У останньому абзаці даного запиту позивачу розяснено, що у звязку із ненаданням даної інформації буде проведена позапланова перевірка за процедурою, передбаченою підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та 82 Податкового кодексу України.

На виконання вимог пп. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, 26.04.2011 року позивачем надано відповідь за № 01-1/239 на вказаний запит відповідача, у якій надано відповіді на питання поставлені в запиті, а також долучено підтверджуючу документацію на 22 аркушах.

Зважаючи на отриману Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську інформацію та надання позивачем по справі інформації не в повному обсязі, 29.08.2011 року начальником Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську винесено наказ № 2718 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості( )». В результаті чого 30.08.2011 року Державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську направлено поштою з повідомленням про вручення повідомлення та копію наказу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську.

Підставою для прийняття оскаржуваного наказу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську №2718 від 29.08.2011 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» було ненадання платником податків на запит податкового органу документальних підтверджень стосовно звіту комісіонера , який є обовязковим документом , що підтверджує факт виконання договору комісії. Крім того, позивач не зазначив інформації та не підтвердив відповідними документами обставини про перевізників товарів від покупця (товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібекспорт») до комісіонера (товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес-Агро»), в тому числі щодо його зберігання закритим акціонерним товариством «Дельта-Сервіс» (м. Херсон, островське шосе, 2а).

Таким чином, відповідь (письмові пояснення) позивача на запит Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську про надання інформації та копій документів (лист від 26.04.2011 №01-1/239) було надано не в повному обсязі - не зазначено найменування остаточного покупця товару із відповідними реквізитами, обсяги і вартість продажу макухи з насіння соняшнику такому нерезиденту, а також не надано звіт комісіонера та докази транспортування (перевезення) товару.

Таким чином, отримання від платника податків не у повному обсязі інформації у вигляді пояснення на запит податкового органу, було самостійною обставиною для прийняття рішення щодо проведення документальної невиїзної перевірки.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскільки вищевказані умови мають місце у спірних правовідносинах, то оскаржуваний наказ «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості» за №2718 від 29.08.2011 року прийнятий за додержанням норм чинного законодавства, а позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. А тому судом першої інстанції в задоволенні позову позивачу відмовлено.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновком суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пп.20.1.4, 20.1.6 п.20.1 ст.20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом, а також для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, у порядку, визначеному цим Кодексом, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, повязану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансову та статистичну звітність, в порядку та на підставах, визначених цим Кодексом.

Згідно із п.73.3 ст.73 ПК України органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших субєктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що контролюючий орган вважаючи, що позивачем не було надано документів, на підтвердження реальності виконання фінансово-господарських зобовязань із зазначеним контрагентом, на підставі положень пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України здійснив заходи щодо проведення документальної перевірки.

Приписи п.75.1 ст.75 ПК України визначають, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Отже, зі змісту наведеної статті вбачається, що документальна перевірка може бути плановою або позаплановою, а також виїзною чи невиїзною.

Згідно із пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і повязані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

При цьому, п.79.1 ст.79 ПК України імперативно визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 78.4 ст.78 ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно із пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

У відповідності до п.10 «Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1245 (далі - Порядок) запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших субєктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу.

У запиті зазначаються:

посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації;

підстави для надіслання запиту;

опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Також, в абзаці 2 п.14 цього ж Порядку указано, що у разі коли за результатами перевірок інших платників податків або за результатами аналізу податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платник податків зобовязаний надати пояснення та їх документальне підтвердження на обовязковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня надходження запиту.

В силу вимог п.73.3 ст.73 ПК України та п.16 Порядку, платник податків звільняється від обовязку надавати відповідь на запит податкового органу у випадку, зокрема, не підписання такого керівником (заступником керівника) контролюючого органу, відсутності в ньому переліку інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстав для надіслання запиту.

Слід зазначити, що для виникнення у податкового органу права на проведення документальної позапланової перевірки за пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України необхідна обовязкова наявність таких умов у сукупності:

1) за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби;

2) якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне.

Так, чинне законодавство України розрізняє два види рішення субєкта владних повноважень: нормативні акти та акти індивідуальної дії. При цьому, у той час як нормативні акти стосуються невизначеного кола осіб і діють протягом певного часу, акти індивідуальної дії стосуються чітко окресленого переліку осіб та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 23.06.1997 року №2-зп по справі №3/35-313 вказано, що за своєю природою ненормативні акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернення до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Також, в п. 5 рішення Конституційного суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 в справі №1- 10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 24.12.2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Відтак, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Враховуючи, що оскаржуваний наказ, який є актом індивідуальної дії, на час вирішення справи реалізовано, тобто такий наказ вичерпав свою дію, таким чином права позивача не можуть бути поновлені шляхом визнання протиправним такого наказу.

Отже, враховуючи, що контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки, оскаржуваний наказ не є таким, що порушує права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обовязків, а відтак, задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу №2718 від 29.08.2011 року не призведе до поновлення порушеного права позивача (про наявність якого він стверджує та за захистом якого він звернувся до суду), оскільки такий наказ не є юридично значимими для позивача з огляду на те, що після проведення на його підставі перевірки він вичерпав свою дію відносно позивача.

Аналогічна позиція викладена в судових рішеннях Вищого адміністративного суду України: ухвалі від 21.04.2015 року №К/800/58883/14, постанові від 19.03.2015 року № К/800/3829/14, ухвалі від 10.03.2015 року № К/800/54480/14, ухвалі від 27.11.2014 року №К/800/52374/14 , постанові від 27.11.2014 року №К/800/37227/14, ухвалі від 29.09.2015 року у справі № 810/5193/13-а.

Належним способом захисту прав позивача в даному випадку є оскарження податкового повідомлення-рішення прийнятого на підставі вказаного акту перевірки.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись, ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікерогорілчаної промисловості залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.08.2013 року у справі № 809/2198/13-а№ 809/2198/13-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_2