Справа № 819/3277/15
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3277/15

04 грудня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання Порплиці Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_5 (далі ОСОБА_7 особа ОСОБА_4, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб (далі ОСОБА_4), в якому просить зобовязати ОСОБА_7 особу ОСОБА_4 подати до ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_3, якій необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» на підставі договору № 006-19553-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США від 25.02.2015 року в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.11.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.02.2015 року між позивачем, ОСОБА_3, та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк», Банк) укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 006-19553-250215 «Найкращий» у доларах США. За умовами вищевказаного договору Банк приймає від вкладника грошові кошти в сумі 3984,00 долари США на строковий депозитний рахунок та зобовязується сплачувати проценти за його користування, строк договору до 27.03.2015 року включно.

В подальшому ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, з 02.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено ОСОБА_7 особу ОСОБА_4. З 17.07.2015 року під час дії тимчасової адміністрації ОСОБА_4 розпочав виплату коштів вкладникам ОСОБА_8. Проте позивач свого вкладу не отримала, натомість від тимчасової адміністрації ОСОБА_8 надійшло повідомлення про нікчемність договору банківського вкладу № 006-19553-250215 від 25.02.2015 року згідно з пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач вважає безпідставним визнання договору нікчемним з зазначеної підстави, оскільки як кредитор жодних спеціальних пільг чи переваг, не передбачених діючим законодавством чи внутрішніми банківськими документами, не отримала.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у адміністративному позові, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що кошти в сумі 3984,00 долари США надійшли на вкладний рахунок позивача з поточного рахунку фізичної особи ОСОБА_6.

У судовому засіданні 02.12.2015 року ОСОБА_6 підтвердив переказ коштів на вкладний депозитний рахунок ОСОБА_3.

Представник відповідача ОСОБА_7 особи ОСОБА_4 подала до суду письмові заперечення проти позову від 09.11.2015 року (а. с. 27-32), які підтримала у судовому засіданні, та зазначила про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки ОСОБА_7 особа ОСОБА_4 діяла у відповідності з приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та нормативно-правових актів ОСОБА_4.

З метою належного захисту прав і законних інтересів вкладників банку, зокрема, з метою забезпечення гарантованого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладами ОСОБА_7 особа ОСОБА_4 здійснювала перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), які є нікчемними. Під час такої перевірки встановлено, що мали місце дії окремих осіб, сума грошових коштів на рахунках яких перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів ОСОБА_4, спрямовані на «розбивку» вкладу та перерахування коштів з власних поточних рахунків на вкладні (депозитні) рахунки інших осіб, відкриті в ПАТ «Дельта Банк», з метою подальшого відшкодування коштів за рахунок ОСОБА_4. При цьому, керівників структурних підрозділів ОСОБА_8 15.01.2015 року було повідомлено про обмеження на здійснення окремих операцій, визначених постановою Національного банку України (далі - НБУ) № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних». Відтак, укладаючи договір банківського вкладу 25.02.2015 року, банком надано окремому кредитору перевагу, прямо не встановлену для нього законодавством чи внутрішніми документами банку. Така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок ОСОБА_4 через третіх осіб.

Також представник відповідача зазначила, що перерахування коштів на депозитний валютний рахунок третьою особою суперечить умовам договору банківського вкладу, вимогам Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року № 174, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, Порядку надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України, затвердженого постановою Правління НБУ від 16.09.2013 року № 365, Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк».

Представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб заперечив щодо позовних вимог з підстав, наведених у письмових поясненнях від 13.11.2015 року (а. с. 46-48), в яких зазначив, що відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_4 починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в Загальний реєстр вкладників. Виконавча дирекція ОСОБА_4 затверджує Загальний реєстр виключно на підставі Переліку вкладників, складеного та наданого ОСОБА_7 особою ОСОБА_4. Оскільки позивача не було включено ОСОБА_7 особою ОСОБА_4 до Переліку вкладників через правомірне визнання договору банківського вкладу нікчемним, то ОСОБА_4 не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню його до Загального реєстру та виплаті відшкодування. Посилаючись на викладені вище обставини, стверджує, що права позивачки ОСОБА_4 не порушені, та просив суд відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання 04.12.2015 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6 та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неприбуття до суду не повідомили. Оскільки стаття 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не передбачає відкладення розгляду справи у звязку з неприбуттям третіх осіб чи їх представників, тому судовий розгляд справи здійснювався за їх відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах адміністративної справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 25.02.2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 006-19553-250215 «Найкращий» у доларах США. За умовами вищевказаного договору Банк приймає від вкладника грошові кошти в сумі 3984,00 долари США на строковий депозитний рахунок та зобовязується сплачувати проценти за його користування, строк договору до 27.03.2015 року включно.

ОСОБА_8 відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 0769 (пункт 1.6 договору). Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в ОСОБА_8, або готівкою через касу ОСОБА_8 в день укладання сторонами цього договору; у разі, якщо у день укладання сторонами цього договору вкладник не здійснить перерахування котів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений (пункт 1.8 договору).

Згідно з пунктом 2.6 договору № 006-19553-250215 від 25.02.2015 року всі відносини сторін, що виникають за цим договором і не врегульовані ним, регулюються відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» протоколом № 14 від 20.03.2013 року, та чинного законодавства.

Пунктом 5.11 розділу 5 «Порядок розміщення банківських вкладів (депозитів)» Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» передбачено, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається (а. с. 43-44).

Як вбачається з платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, № 46420819 від 25.02.2015 року, проведеного Тернопільським відділенням ПАТ «Дельта Банк» 25.02.2015 року, здійснено переказ коштів від платника ОСОБА_6 на депозитний рахунок № 0769, відкритий в ПАТ «Дельта Банк» на імя ОСОБА_3, в сумі 3984,00 долари США (а. с. 13). Платіжне доручення містить призначення платежу: переказ коштів від ОСОБА_6.

Також судом встановлено, що постановою Правління НБУ від 30.10.2014 року № 692/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», банку встановлено окремий статус.

На підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року включно. 08.04.2015 року та 03.08.2015 року рішеннями виконавчої дирекції ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб № 71 та № 147 відповідно внесено зміни до рішення виконавчої дирекції ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51, дію тимчасової адміністрації продовжено спочатку до 02.09.2015 року, потім до 02.10.2015 року.

02.10.2015 року постановою Правління НБУ №664 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Дельта Банк». Згідно з рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_4 № 181 від 02.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з відшкодуванням з боку ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб та призначено ОСОБА_5 уповноваженою особою ОСОБА_4 на ліквідацію банку строком на 2 календарних роки, а саме: з 05.10.2015 року до 04.10.2017 року включно.

Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У зв'язку із виявленням комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк» нікчемних правочинів, 16.09.2015 року був винесений наказ тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями», у тому числі по поверненню коштів з депозитних рахунків, відкритих відповідно до договорів, визнаних нікчемними, на рахунки третіх осіб, які здійснили перерахування коштів, до переліку яких увійшов і договір банківського вкладу, укладений з позивачкою (а. с. 33-39).

23.09.2015 року представником тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» складено та надіслано на адресу ОСОБА_3 повідомлення №8821/1883 про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 006-19553-250215 від 25.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, згідно з пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а. с. 14).

В подальшому ОСОБА_7 особою ОСОБА_4 застосовані наслідки нікчемності договору та перераховано (повернуто) кошти на рахунок ОСОБА_6. Останнім заявлено кредиторські вимоги за заборгованістю, що виникла за усіма договорами, укладеними з ПАТ «Дельта Банк», та за іншими видами заборгованості, у сумі всіх належних ОСОБА_6 коштів (а. с. 40-42).

З пояснень осіб, які беруть участь у справі, вбачається, що виплата коштів позивачці за договором банківського вкладу (депозиту) № 006-19553-250215 від 25.02.2015 року не проведена, позивачка не включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб. У звязку з неотриманням коштів за вкладом за рахунок ОСОБА_4 в межах гарантованої суми відшкодування та відсутністю ОСОБА_3 у переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4, позивачка звернувся до суду.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ОСОБА_4), порядок виплати ОСОБА_4 відшкодування за вкладами, а також відносини між ОСОБА_4, банками, Національним банком України, повноваження та функції ОСОБА_4 щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені та регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI, тут і надалі в редакції Закону, чинної на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Основним завданням ОСОБА_4 є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання ОСОБА_4 у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників ОСОБА_4; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків (частини перша-друга статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно із статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_4 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_4 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення ОСОБА_4 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 грн. Адміністративна рада ОСОБА_4 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_4 в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого уповноважена особа ОСОБА_4 складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4 відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів ОСОБА_4 станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

ОСОБА_7 особа ОСОБА_4 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

ОСОБА_7 особа ОСОБА_4 зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція ОСОБА_4 затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою ОСОБА_4 переліку вкладників. ОСОБА_4 публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

ОСОБА_7 особа ОСОБА_4 протягом трьох днів з дня отримання ОСОБА_4 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_4 відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 особа ОСОБА_4, керуючись рішенням щодо визнання договору банківського вкладу нікчемним, не включила позивачку до переліку, сформованого відповідно до статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що призвело до не включення останньої і в затверджений ОСОБА_4 реєстр вкладників.

Надаючи оцінку доводам відповідача про правомірність таких дій ОСОБА_7 особи ОСОБА_4, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_7 особа діє від імені ОСОБА_4 відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів ОСОБА_4, та має право, зокрема:

- вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

- продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій;

- повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

- заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;

- звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Згідно із статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_7 особа ОСОБА_4 зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

При цьому, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа ОСОБА_4 зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За змістом частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

- банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

- банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

- банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Судом встановлено, що комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Перевірка здійснювалася на виконання наказу ОСОБА_7 особи ОСОБА_4 № 408 від 29.05.2015 року та на виконання рішення Виконавчої дирекції ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб № 174/15 від 27.07.2015 року.

Перевірці підлягали договори (правочини) за вкладними операціями, передані на розгляд комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк» комісією з перевірки вкладів фізичних осіб ПАТ «Дельта Банк», як зазначено у протоколі від 15.09.2015 року.

За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами - клієнтами ОСОБА_8 після 16.01.2015 року включно.

Як вбачається зі змісту протоколу засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк» від 15.09.2015 року, дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в ПАТ «Дельта Банк», були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів - ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб (200 000 грн.), і відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни ПАТ «Дельта Банк», для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та реалізації його майна.

З огляду на це, вказані фізичні особи - платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів ОСОБА_4 ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. При цьому, клієнти - ініціатори перерахування коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів, були кредиторами ОСОБА_8 за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорами банківських рахунків.

Зазначені операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкриті в ОСОБА_8, були здійсненні в період дії постанови НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» (далі - Постанова). Відповідно до зазначеної Постанови було прийнято рішення про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, ОСОБА_8 було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб ОСОБА_4, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

При цьому, як зазначено в рішенні Виконавчої дирекції ОСОБА_4 (протокол № 174/15 від 27.07.2015 року), керівників структурних підрозділів ОСОБА_8 було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вказаною Постановою, лише 15.01.2015 року, а отже, факт надання переваги ОСОБА_8 кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 року включно.

Як висновок у протоколі засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк» від 15.09.2015 року зазначено, що за таких умов, укладання між ОСОБА_8 та фізичними особами після 16.01.2015 року договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами ОСОБА_8, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок ОСОБА_4 з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання ОСОБА_8 кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому, така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок ОСОБА_4 через третіх осіб (а. с. 37-38).

Матеріалами справи та поясненнями представника позивача, третьої особи ОСОБА_6 підтверджується, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_3, надійшли внаслідок «розбивки» великого вкладу іншого клієнта (ОСОБА_6Г.). Суд погоджується з позицією відповідача, що такі дії вчинялись з метою створення в майбутньому зобов'язання ОСОБА_4 на відшкодування грошових коштів за рахунок держави, протилежного позивачем не доведено.

Вищезазначені обставини представником позивача не спростовані, як і не надано аргументованих пояснень з приводу доцільності здійснення вищезазначених операцій з неплатоспроможним банком, який на той момент вже не виконував та не міг виконувати свої зобов'язання перед клієнтами, враховуючи існування постанови Правління НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних».

Крім того, суд зауважує, що зарахування банківського вкладу у такий спосіб, як здійснено у спірному випадку, суперечить та не відповідає умовам договору № 006-19553-250215 від 25.02.2015 року та пункту 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк», протокол № 14 від 20.03.2013 року, які передбачають, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається.

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вкладник це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини третьої статті 2 цього ж Закону вклад кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Порядок залучення вкладів банками України від фізичних осіб врегульований Інструкцією про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року №174 та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року №492.

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції №174 банк (філія, відділення) зобов'язані видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордеру) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для включення особи до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_4, є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватись банківським документом, зокрема, квитанцією про внесення коштів на її рахунок.

Положення Інструкції № 492 дозволяють відкривати вкладний (депозитний) рахунок на користь третьої особи шляхом укладення договору банківського вкладу, але в такому випадку договір банківського вкладу укладається саме з такою фізичною особою про відкриття вкладного (депозитного) рахунку на користь третьої особи (пункти 10.7-10.8 Інструкції).

Відповідно до пункту 10.19 Інструкції № 492 на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи резидента зараховуються:

готівкова валюта внесена/переказана власником рахунку;

валюта, перерахована з власного поточного або власного вкладного (депозитного) рахунку в іноземній валюті;

валюта від здійснення уповноваженим банком за дорученням власника рахунку операцій з обміну валюти відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань торгівлі іноземною валютою та умов договору банківського вкладу;

кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу;

нараховані проценти (дохід в іншій формі) за вкладом (депозитом), якщо це передбачено договором.

У спірному випадку на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті кошти у спосіб, наведений вище, не надходили. ОСОБА_3 не надано суду підтвердження того, що кошти вносились нею особисто, навпаки, позивачка вказала, що кошти перераховувались третьою особою, який «розбив» свій великий вклад у ПАТ «Дельта Банк». Крім того, кошти з депозитного рахунку позивачки повернуті третій особі ОСОБА_6 (а. с. 40-41), такою третьою особою 09.10.2015 року заявлена до ОСОБА_7 особи ОСОБА_4 кредиторська вимога. Отже, кошти фактично належать і належали не позивачці, а третій особі ОСОБА_6, який здійснював переказ коштів в іноземній валюті.

Суд також звертає увагу, що згідно з постановою Правління НБУ від 16.09.2013 року №365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» заборонений переказ коштів в іноземній валюті в межах України з рахунку в іноземній валюті однієї фізичної особи на рахунок в іноземній валюті іншої фізичної особи, що також є підтвердженням протиправності вищевказаної операції, метою якої є створення штучних та фіктивних правових підстав для отримання позивачем сум гарантованого відшкодування з коштів ОСОБА_4.

Так, пунктами 1, 2 постанови Правління НБУ від 16.09.2013 року №365 установлено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку. Зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) не дозволяється.

Натомість, як вбачається із платіжних документів, долучених до матеріалів справи, операції з перерахування коштів з рахунку ОСОБА_6 на рахунок ОСОБА_3 були перераховані в іноземній валюті (долар США) всупереч зазначеним вище вимогам постанови Правління НБУ від 16.09.2013 р. № 365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України», не шляхом унесення готівки власником рахунку.

У своїх поясненнях представник відповідача вказувала, що у травні 2015 року за фактом вчинення службовими особами ПАТ «Дельта Банк» неправомірних дій порушено кримінальне провадження щодо неналежного виконання ОСОБА_8 зобовязань, що призвело до збільшення навантаження на ОСОБА_4 у вигляді повернення коштів вкладникам.

Відповідно до положень статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з статтею 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Отже, правочин, спрямований на безпідставне та незаконне заволодіння майном держави вважаться таким, що порушує публічний порядок, а відтак, є нікчемний. В силу частини першої статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

В даному випадку, як свідчать обставини справи та виявлено під час перевірки ОСОБА_7 особою ОСОБА_4, позивачка та третя особа шляхом укладення позивачкою нового договору банківського вкладу та перерахування коштів на вклад третьою особою шляхом «розбивки» свого великого вкладу мали за мету відшкодування грошових коштів в межах граничного розділу 200000,00 грн. за рахунок держави.

Таким чином, суд погоджується з позицією відповідача про наявність підстав для визнання договору банківського вкладу № 006-19553-250215 від 25.02.2015 року нікчемним відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: банк уклав правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. При цьому, ОСОБА_7 особою ОСОБА_4 було вчинено всі дії, на виконання своїх повноважень, які передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та правомірно не включено позивачку до переліку, сформованого відповідно до статті 27 цього Закону, і, як наслідок, не включено останню і в затверджений ОСОБА_4 реєстр вкладників.

Отже, оцінюючи обставини справи, встановлені судом, та аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до уповноваженої особи ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (оголошення вступної та резолютивної частини постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 09 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя Чепенюк О.В.