Справа № 2а/0470/15157/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/9991/68310/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Малиніна В.В.,
Олексієнка М.М., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська до Дніпропетровського відділу удосконалення організації праці у металургії Державного інституту праці і соціально-економічних досліджень про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Дніпропетровського відділу удосконалення організації праці у металургії Державного інституту праці і соціально-економічних досліджень на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2011 року Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська звернулося в суд з позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2295,44 гривень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі Дніпропетровський відділ удосконалення організації праці у металургії Державного інституту праці і соціально-економічних досліджень, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами встановлено, що наказом Міністерства металургії СРСР від 15 червня 1990 року № 507 Лабораторію удосконалення організації праці у металургії (м. Дніпропетровськ), діючу як філіал Центру удосконалення організації праці, управління виробництвом та соціального розвитку (ЦНОТколірмет) у відповідності з наказом Міністерства від 30 березня 1990 року № 288, було реорганізовано у структурний підрозділ зазначеного Центру та найменовано - Відділ удосконалення організації праці у металургії (м. Дніпропетровськ).

Наказом Державного комітету УРСР по металургійній промисловості від 9 січня 1992 року № 4 Дніпропетровський відділ удосконалення організації праці у металургії включено до складу Державного інституту праці і соціально-економічних досліджень.

Згідно наказу Державного інституту праці і соціально-економічних досліджень від 10 квітня 1992 року № 110 ОСОБА_4 з 10 квітня 1992 року звільнено за власним бажанням з посади завідуючого Дніпропетровським відділом удосконалення організації праці у металургії.

Відповідно до наказу Дніпропетровського відділу удосконалення організації праці у металургії від 23 березня 1992 року № 46-к ОСОБА_5 з 31 березня 1992 року звільнено у відповідності до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

За весь час перебування на різних посадах у зазначених закладах ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на 100% затраченого часу займалися науковою діяльністю, що підтверджено відповідними довідками.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було призначено пенсію за віком як науковим працівникам.

Дніпропетровський відділ удосконалення організації праці у металургії Державного інституту праці і соціально-економічних досліджень перебуває на обліку як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в Управлінні Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська.

Управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська були направлені відповідачеві повідомлення про суми витрат на фінансування між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13 грудня 1991 року № 1977-ХІІ (далі - Закон № 1977-ХІІ), та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, за січень-серпень 2011 року на загальну суму 2295,44 гривень.

Однак відповідачем не було перераховано зазначену суму, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 2295,44 гривень.

Так, згідно зі статтею 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від

5 листопада 1991 року № 1788-XII особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається будь-яка з цих пенсій за їх вибором.

Держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів (стаття 24 Закону № 1977-ХІІ).

За змістом частини 9 цієї ж статті Закону № 1977-ХІІ різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

На виконання наведеної норми зазначеного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про затвердження Порядку фінансування та виплати різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних бюджетних установ і організацій, науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств і організацій згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи» від 13 грудня 2000 року № 1826, яка втратила чинність 9 квітня 2004 року одночасно з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року № 372, якою було затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі - Порядок).

Названі порядки визначають механізм фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної, зокрема, науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи.

Згідно пункту 2 Порядку за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Відповідно до положень пункту 4 Порядку у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III-IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

У пункті 5 Порядку передбачено, що розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-ІV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду України до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону № 1977-ХІІ, про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду України за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Як встановлено судами, за період з січня по серпень 2011 року у відповідача виникла заборгованість із відшкодування Управлінню Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1977-ХІІ, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, у розмірі 2295,44 гривень.

Отже, рішення судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, про обґрунтовану вимогу Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська щодо фінансування відповідачем різниці у розмірі пенсії, призначеної науковим працівникам, є законними.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновку, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Дніпропетровського відділу удосконалення організації праці у металургії Державного інституту праці і соціально-економічних досліджень - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська до Дніпропетровського відділу удосконалення організації праці у металургії Державного інституту праці і соціально-економічних досліджень про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Малинін В.В.

Олексієнко М.М.