Справа № 810/2554/15
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2554/15 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання: Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсоцбуд» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Державного реєстратора реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Заболотного Анатолія Вікторовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсоцбуд» про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року позов задоволено, визнані протиправними та скасовані рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області - Заболотного Анатолія Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.2013 № 3661018 та від 04.07.2013 № 3653259.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсоцбуд» звернулося до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачі є власниками квартир, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договорів купівлі-продажу квартири та договорів міни.

Відповідно до Акта № 11 "Підсумкової перевірки відповідності збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил готовності його до експлуатації" та сертифіката відповідності № 00000920 замовником будівництва, зокрема будинку АДРЕСА_1 - є ТОВ "Укрсоцбуд".

В червні 2013 року ТОВ "Укрсоцбуд" звернулось до Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області з заявами про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення 7 та 10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

04.07.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Заболотним А.В. прийнято рішення № 3661018 про проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення №10, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

04.07.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Заболотним А.В. прийнято рішення № 3653259 про проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення №7, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вказаних рішень державним реєстратором видано ТОВ "Укрсоцбуд" витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.2013, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно та на нежитлове приміщення.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивачі звернулись до адміністративного суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пункту 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок № 868) у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначений у статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та складається з прийняття і перевірки документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрації заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; наданні витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до статей 9, 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пунктів 15, 20 Порядку № 828 під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює, зокрема, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. (частина 1 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

У разі потреби державний реєстратор вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно.

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень встановлено у статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до норм даної статті у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують та інше.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяв ТОВ "Укрсоцбуд" про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, державним реєстратором Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Заболотним А.В. 04.07.2013 прийнято рішення про проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи технічної документації, а саме експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку літера "А" та технічного паспорта на виробничий будинок зазначені нежитлові приміщення є підвалами. Також, з характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що вказані приміщення оснащені інженерним обладнанням.

При цьому, необхідно зазначити, що статтею 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що підвали відносяться до допоміжних приміщень.

Крім того, наказ Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27 серпня 2003 р. № 141 "Про затвердження нового Типового статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку та Типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя" (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2003 за № 1155/8476) визначає, що до неподільного майна об'єднання співвласників багатоквартирного будинку відноситься неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання, що забезпечують належне функціонування житлового будинку. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню.

В свою чергу, допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду" стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій.

Статтею 369 Цивільного Кодексу України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Крім того, в силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено, що нежитлові приміщення 7 та 10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та відносно яких відповідачем були прийняті оскаржувані рішення є допоміжними приміщеннями.

Також, судом першої інстанції було вірно встановлено, що власниками допоміжних приміщень 7 та 10, а саме підвалів будинку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, є співвласники багатоквартирного будинку, яким квартири в цьому будинку належать на праві власності. При цьому, підтвердження права власності на такі допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій з боку зазначених осіб.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності рішень державного реєстратора Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Заболотним А.В., оскільки під час їх прийняття останнім, в порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не було дотримано порядку проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки власниками приміщень 7 та 10, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є власники квартир даного будинку та їх право власності на вказані приміщення є непорушним.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності вчинених дій та прийнятих ним оскаржуваних рішень.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо обґрунтованості позовних вимог.

В свою чергу, доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні правові норми та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсоцбуд» - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Ухвалу складена у повному обсязі 10.12.2015 року.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Міщук М.С.