Справа № 323/2894/15-а
Суддя: Фісун Н. В.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/2894/15-а
ПОСТАНОВА

іменем України

07.12.2015 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Фісун Н.В. при секретарі Ю.М.Слинько, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до начальника ВДАІ з обслуговування Оріхівського району майора міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом , в якому вказує, що Відповідачем його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за наступних обставин: 19.08.2015 він перебував на узбіччі автодороги по вул.Хрусталькова в с.Новоданилівка Оріхівського району Запорізької області. Поруч з ним перебував мопед 2850Р, який належить йому на праві приватної власності. Мопед ним не реєструвався в органах державтоінспекції, оскільки це не передбачено нормами чинного законодавства.

Зокрема, згідно положень ст.34 Закону України «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Перелік таких доріг затверджений постановою КМУ №301 від 18.04.2012. У відповідності до вказаного переліку, в Оріхівському районі жодна з доріг державного значення не проходить.

Попри це, працівники ДАІ, побачивши його разом із мопедом безпідставно прийшли до висновку про порушення ним чинного законодавства, що не відповідає дійсності.

Працівники ДАІ вели себе зухвало, незаконно застосували щодо нього фізичний вплив, погрожували, не вручили копію протоколу про адміністративне правопорушення. Враховуючи, що відповідні дані не є предметом цього позову, а викладені в заяві про злочин, поданій на адресу прокурора області, більш детальні обставини спілкування із працівниками ДАІ не наводяться. Проте, саме такі дані лягли в основу незаконного складання щодо нього адміністративного матеріалу та розгляду його начальником ВДАІ Оріхівського району ОСОБА_2 Так, 21.08.2015 начальником ВДАІ Оріхівського району ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.126 КУпАП.

У постанові визначено адміністративне стягнення у вигляді 510 грн. штрафу.

Дана постанова є незаконною та необгрунтованою з наступних підстав.

Частина 2 статті 126 КУпАП викладена наступним чином:

«Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом» .

Таким чином, кваліфікуючі ознаки наведеного адміністративного правопорушення наступні:

-керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом;

-передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керувати

таким транспортним засобом.

Не звертаючи увагу на норми законодавства, начальник ВДАІ Оріхівського району ОСОБА_2, виклав у постанові, складеній за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення диспозицію, нібито вчиненого ним правопорушення, наступним чином:

«15.08.2015 року 20 год. 35 хв. в с.Новоданилівка вул.Хрусталькова, не мав права керувати цим транспортним засобом, транспортний засіб не зареєстровано у встановленому порядку. Згідно ст.36 КоАП складено адмін. прот. АП1244661».

Отже, у своїй постанові начальник підрозділу ДАІ очевидно «надумав новий вид адміністративної відповідальності» та наклав адміністративне стягнення не за керування ним транспортним засобом за відсутності права керувати таким транспортним засобом, а за те, що він просто не мав права керувати транспортним засобом.

Як видно, кваліфікуючі ознаки викладеного тексту в постанові не відповідають КУпАП, що є неприпустимим та унеможливлює адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до ч.І ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи, що начальником ВДАІ при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не викладено його дію саме так, як передбачено у ч.2 ст.126 КУпАП, а викладено так, як це не передбачено законодавством про адміністративні правопорушення, його дії не можуть бути кваліфіковані як адміністративне правопорушення (проступок).

При цьому, ОСОБА_2 неправильно зазначив свою посаду. Так, за інформацією офіційної Веб-сторінки УДАІ в Запорізькій області, посада ОСОБА_2 має назву «Начальник відділення ДАІ з обслуговування Оріхівського району». В постанові ж він вказав свою посаду як «Начальник ВДАІ Оріхівського району», тобто постанова складена некомпетентною особою.

Викладаючи обставини правопорушення він не вказав, яким саме транспортним засобом він не має права керувати, на території якої саме адміністративної одиниці (район, область) вчинено правопорушення, послався на невідомий законодавчий акт (абревіатура «КоАП» при складанні документів "державною мовою не передбачена) та зазначив, що складено не передбачений чинним законодавством протокол (дослівно - адміністративний протокол, попри те, що мало бути складено протокол про адміністративне правопорушення).

За таких обставин йому не зрозуміло суть вчиненого правопорушення, що позбавляє можливості здійснити відповідний захист.

Більш того, у постанові допущено ще більшу фальсифікацію, а саме: вказано, що її копію скеровано на його адресу 20.08.2015, попри те, що саму постанову складено 21.08.2015. Фактично ж, копію постанови скеровано на його адресу лише 08.09.2015, що підтверджується відбитком штампу на конверті.

Отже, матеріали адміністративної справи становлять собою сукупність вочевидь недостовірних та неграмотно оформлених відомостей.

Процедура розгляду адміністративної справи також порушена.

Оскільки він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, то не мав можливості подати докази на підтвердження правомірності своїх дій, заявляти клопотання, було порушено його конституційне право на захист.

Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не з'ясовано, які є докази вчинення ним адміністративного правопорушення. Посилання на будь-які докази в оскаржуваній постанові відсутні, отже, жодних доказів відповідачем не досліджено.

Дії начальника ВДАІ при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення свідчать про те, що розгляд справи відбувся формально: його для участі у розгляд справи запрошено не було, пояснень ніхто не заслуховував, грубо порушено конституційне право на захист (право користуватися послугами адвоката), проігноровано право заявляти клопотання тощо. В даному випадку відповідачем порушено вимоги ст.ст.268, 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо порядку розгляду адміністративної справи. Прохає визнати дії начальника відділення ДАІ з обслуговування Оріхівського району майора міліції ОСОБА_2 щодо винесення 21.08.2015 року постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №279130 протиправними. Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №279130, винесену 21.08.2015 відповідачем відносно мене, ОСОБА_1, а провадження у справі - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП - через відсутність складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні представник позивача на позові наполягав, прохав його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАп за наступних обставин: «15.08.2015 року 20 год. 35 хв. в с.Новоданилівка вул.Хрусталькова, не мав права керувати цим транспортним засобом, транспортний засіб не зареєстровано у встановленому порядку. Згідно ст.36 КоАП складено адмін. прот. АП1244661»./..с.10/.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб 'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій субєкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для ухвалення постанови серії ПС2 №279130 від 21.08.2015 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП відносно позивача слугували протоколи про адміністративне правопорушення від 19.08.2015 року серії АП1 №244662 (за ч.2 ст.126 КУпАП) та серії АП1 №244661 (за ч.6 ст.121 КУпАП) та пояснення свідків./а.с.31,32,34/.

Згідно з ст.256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.6 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510грн.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що відносно позивача складено два протоколи про адміністративне правопорушення від 19.08.2015 року серії АП1 №244662 (за ч.2 ст.126 КУпАП) та серії АП1 №244661 (за ч.6 ст.121 КУпАП)

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом або передача керування таким транспортним засобом особі , яка не має права керування таким транспортним засобом- тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до тридцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ч.2 ст.126 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою яка не має права керувати таким транспортним засобом.

Судом встановлено, що відповідачем по справі не було надано доказів щодо того , що позивач не мав права керувати цим транспортним засобом, транспортний засіб не зареєстровано у встановленому порядку, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - кінозйомки, відеозапису тощо, окрім адміністративного протоколу, відповідачем не надано.

Також, з наданих до матеріалів справи протоколів про адміністративне правопорушення від 19.08.2015 року серії АП1 №244662 (за ч.2 ст.126 КУпАП) та серії АП1 №244661 (за ч.6 ст.121 КУпАП) встановлено, що позивач відмовився від підпису адміністративного протоколу та в письмових поясненнях, в той же час про відмову від предявлення посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб не зазначено в протоколі.

Тобто суду незрозуміло, ОСОБА_1 не мав права керувати транспортним засобом як передбачено ст.126 ч.2 КУпАп чи не мав посвідчення водія як передбачено ст.126 ч.1 КУпАП.

Щодо письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які долучені до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від пояснень по суті правопорушення, підпису у протоколі, отриманні копії адміністративного матеріалу/а.с.74/., щодо факту чи мав право керувати ОСОБА_1 мопедом нічого не вказано.

З постанови про адміністративне правопорушення вбачається , що ОСОБА_1 фактично притягнуто за адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії АП№244661, так як вказано в постанові вказано «згідно ст.36 КУпАП складено адмін..протокол АП1244661», а не за адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії АП№244662.

Відповідно до ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень встановлена презумція його вини. Презумція вини покладає на субєкта владних повноважень обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем не було надано належних доказів в обґрунтування законності винесеної їм постанови та накладення штрафу, передбаченого санкцією ч. 6 ст. 121 , ч.2 ст.126 КУпАП.

Також встановлено, що адміністративна справа у відношенні ОСОБА_1 була розглянута за його відсутності, чим було знову порушено вимоги ст. 268 КУп адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справ надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Докази того, що позивача повідомляли про слуханн справи в матеріалах справи відсутні.

В судовому засіданні представник позивача також пояснила, що при винесенні даної постанови , грубо порушено конституційне право ОСОБА_1 на захист.

Вимогами ст. 268 КУпАП передбачено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Тобто , при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по суті без участі адвоката, начальник ВДАІ Оріхівського району грубо порушив вимоги ст. 268 КУпАП.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дій відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість та протиправність постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №279130 від 21.08.2015 року, ухваленої відповідачем, відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, що стосується адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.121 ч.6 КУпАП взагалі розгляду справи не відбувалося, лише записано до постанови номер протоколу, внаслідок чого спірна постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 99, 102, 159-163, 167, 171-2 КАС України, ст.252, 268, 278, 280 КпАП України суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника ВДАІ з обслуговування Оріхівського району майора міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії начальника відділення ДАІ з обслуговування Оріхівського району майора міліції ОСОБА_2 щодо винесення 21.08.2015 року постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №279130 протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №279130, винесену 21.08.2015 відповідачем відносно ОСОБА_1 в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів в моменту її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області: ОСОБА_5