Справа № 803/1975/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 р. Справа № 876/13434/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

23.09.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з врахуванням уточнення позовних вимог, просив: зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 визнати право на навчання на заочній формі в Національній академії внутрішніх справ; зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 надати додаткову оплачувану відпустку у зв`язку з навчанням в період з 07.10.2013 року по 21.10.2013 року в Національній академії внутрішніх справ; визнати незаконним та скасувати рішення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про відмову у наданні додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з навчанням(у формі резолюції на рапорті, зареєстрованому за вх. № 890 від 09.09.2013 року).

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.11.2011 року, до прийняття на військову службу за контрактом у військову частину НОМЕР_1 , він вступив на навчання до Національної академії внутрішніх справ. На неодноразові звернення із рапортами про надання дозволу на навчання та надання додаткових оплачуваних відпусток в зв`язку з навчанням командуванням військової частини позивачу було відмовлено у їх наданні. Вказує на те, що вимога про необхідність отримання військовослужбовцем дозволу на навчання від командира військової частини, встановлена приписами пункту 173 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, є обов`язковою у випадку, якщо військовослужбовець вирішив вступити на навчання без відриву від військової служби під час проходження військової служби. З метою участі в навчально-екзаменаційній сесії в період з 07.10.2013 року по 21.10.2013 року, позивач на підставі довідки-виклику Національної академії внутрішніх справ від 28.08.2013 року звернувся із рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 про надання додаткової відпустки. Однак, у відповідності до резолюції командира на рапорті, зареєстрованому за вх. №890 від 28.08.2013 року, у наданні відпустки йому було відмовлено.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про відмову у наданні ОСОБА_1 додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з навчанням(у формі резолюції на рапорті, зареєстрованому за вх. № 890 від 09.09.2013 року). Зобов`язано командування Військової частини НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 додаткову оплачувану відпустку у зв`язку з навчанням в Національній академії внутрішніх справ в період з 07.10.2013 року по 21.10.2013 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що рішення командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про відмову у наданні ОСОБА_1 додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з навчанням (у формі резолюції на рапорті, зареєстрованому за вх. №890 від 09.09.2013 року) є необґрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання представників осіб, що беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 22.11.2011 року позивач ОСОБА_1 вступив на навчання до Національної академії внутрішніх справ, що підтверджується Договором №09-090 від 22.11.2011 року про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр»(а.с.8).

З копії виклику №557 від 28.08.2013 року слідує, що позивач був студентом 5 курсу Волинського відділення Навчально-наукового інституту заочного навчання Національної академії внутрішніх справ(а.с.20).

04.10.2012 року позивач був прийнятий на військову службу за контрактом у військову частину НОМЕР_1 , що підтверджується копією Витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 №198 від 04.10.2012 року(а.с.9).

Згідно із довідками-викликами Волинського відділення Навчально-наукового інституту заочного навчання Національної академії внутрішніх справ України №39 від 24.01.2013 року, №407 від 27.05.2013 року позивач викликався для участі в навчально-екзаменаційній сесії в період з 11.02.2013 року по 03.03.2013 року та для проходження юридичної практики в Головному управлінні юстиції у Волинській області в період з 03.06.2013 року по 07.06.2013 року(а.с.10,17). В зв`язку з чим, позивач 25.01.2013 року звернувся до командира роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 із рапортом про надання дозволу на заочне навчання в Національній академії внутрішніх справ, в якій він навчається з 2011 року, а також 28.05.2013 року - із рапортом про надання додаткової оплачуваної відпустки для проходження юридичної практики в Головному управлінні юстиції у Волинській області в період з 03.06.2013 року по 07.06.2013 року (а.с.11,16).

Рішенням командира військової частини НОМЕР_2 (у формі резолюції на рапорті від 25.01.2013 року) позивачу дозволу на навчання не надано(а.с.11).

Із копії Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №28 від 11.02.2013 року слідує, що солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 вибув в щорічну основну відпустку на 24 доби в період з 11.02.2013 року по 06.03.2013 року(а.с.12).

Судом першої інстанції встановлено, що період відпустки з 11.02.2013 року по 03.03.2013 року був використаний ОСОБА_1 для участі в навчально-екзаменаційній сесії у Волинському відділенні Навчально-наукового інституту заочного навчання Національної академії внутрішніх справ.

З матеріалів справи слідує, що додаткової оплачуваної відпустки для проходження практики за рапортом від 28.05.2013 року на період з 03.06.2013 року по 07.06.2013 року позивачу надано не було. Рапорт містить резолюцію командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 : «Уточнити порядок надання оплачуваної додаткової відпустки, роз`яснити порядок проходження навчання військовослужбовцями військової служби за контрактом (1-го контракту)»(а.с.16).

28.08.2013 року на підставі виклику Волинського відділення Навчально-наукового інституту заочного навчання Національної академії внутрішніх справ №557 від 28.08.2013 року позивач звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 із рапортом про надання додаткової оплачуваної відпустки для участі в навчально-екзаменаційній сесії на період з 07.10.2013 року по 21.10.2013 року(а.с.20). Даний рапорт було зареєстровано за вх. №890 від 09.09.2013 року.

Рішенням командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 (у формі резолюції на рапорті) ОСОБА_1 було відмовлено у наданні додаткової оплачуваної відпустки, у зв`язку з навчанням на підставі пункту 173 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року, а саме: відсутність у позивача, який прийнятий на військову службу за першим контрактом, письмового дозволу на навчання.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про неправомірність рішення командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про відмову у наданні ОСОБА_1 додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з навчанням.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 216 Кодексу законів про працю України працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові оплачувані відпустки:
1) на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання заліків та іспитів для тих, хто навчається на першому та другому курсах у вищих навчальних закладах: першого та другого рівнів акредитації з вечірньою формою навчання - 10 календарних днів, третього та четвертого рівнів акредитації з вечірньою формою навчання - 20 календарних днів, незалежно від рівня акредитації з заочною формою навчання - 30 календарних днів;
2) на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання заліків та іспитів для тих, хто навчається на третьому і наступних курсах у вищих навчальних закладах: першого та другого рівнів акредитації з вечірньою формою навчання - 20 календарних днів, третього та четвертого рівнів акредитації з вечірньою формою навчання - 30 календарних днів, незалежно від рівня акредитації з заочною формою навчання - 40 календарних днів;
3) на період складання державних іспитів у вищих навчальних закладах незалежно від рівня акредитації - 30 календарних днів;
4) на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) студентам, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання першого та другого рівнів акредитації, - два місяці, а у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації - чотири місяці.

Тривалість додаткових оплачуваних відпусток працівникам, які здобувають другу (наступну) вищу освіту за заочною (вечірньою) формою навчання у навчальних закладах післядипломної освіти та вищих навчальних закладах, що мають у своєму підпорядкуванні підрозділи післядипломної освіти, визначається як для осіб, які навчаються на третьому і наступних курсах вищого навчального закладу відповідного рівня акредитації.

Працівникам, допущеним до складання вступних іспитів в аспірантуру з відривом або без відриву від виробництва, для підготовки та складання іспитів надається один раз на рік додаткова оплачувана відпустка з розрахунку 10 календарних днів на кожний іспит.

Працівникам, які навчаються без відриву від виробництва в аспірантурі та успішно виконують індивідуальний план підготовки, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів.

Для працівників, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, де навчальний процес має свої особливості, законодавством може встановлюватися інша тривалість відпусток у зв`язку з навчанням.

Відпустки, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої та частиною четвертою статті 216 Кодексу законів про працю України, надаються впродовж навчального року.

Аналогічні положення закріплені в Законі України «Про відпустки», зокрема в статті 15.

Згідно з пунктом 180 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року (далі - Положення №1153/2008) військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Пунктом 8 ст. 10-1 вищевказаного Закону передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Таким чином, нормами Кодексу законів про працю України та Закону України «Про відпустки», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України закріплено право на додаткову оплачувану відпустку в зв`язку з навчанням військовослужбовців. Позбавлення військовослужбовця передбаченої законом соціальної гарантії є неприпустимим, оскільки порушує засади діяльності Збройних Сил України.

Саме для реалізації свого права на отримання додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з навчанням позивач і звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 з рапортом про надання додаткової оплачуваної відпустки, на що отримав відмову.

Відповідно до пункту 173 Положення №1153/2008 військовослужбовці рядового складу, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та продовжили строк військової служби за новим контрактом, та особи офіцерського складу, які здобули базову або повну вищу освіту за державним замовленням та прослужили час, що дорівнює часу навчання для здобуття попередньої вищої освіти, для поглиблення професійних знань і здобуття вищої освіти можуть навчатися без відриву від військової служби у вищих навчальних закладах з дозволу командира - від командира з`єднання і вище, який надається на підставі рапорту військовослужбовців та оголошується наказом командира (начальника) військової частини, в якій військовослужбовець проходить військову службу. Навчання не повинно перешкоджати виконанню військовослужбовцем службових обов`язків за займаною посадою.

Відмовляючи у наданні позивачу такої відпустки відповідач діяв неправомірно, чим порушив право позивача на отримання додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з навчанням.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення командира Військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_2 про відмову у наданні ОСОБА_1 додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з навчанням є неправомірним, оскільки порушує право позивача на отримання додаткової оплачуваної відпустки у зв`язку з навчанням, встановлене законодавством України.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року у справі № 803/1975/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України напротязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха
Судді: О.М. Гінда
В.В. Ніколін