Справа № 5423/11/2070
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2011-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а- 5423/11/2070
ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2011 р. м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Нікітенко Л.Ю.,

за участі представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" до Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Вовчанське лісове господарство" (далі за текстом - позивач, ДП "Вовчанське лісове господарство") звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від № НОМЕР_1 від 05.05.2011р. на суму 12989,00грн. та штрафні санкції 2889,00грн., яке винесене ДПІ у Вовчанському районі Харківської області.

В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначив про безпідставність та незаконність нарахування відповідачем сум податкових зобовязань з податку на додану вартість. Стверджує, що суми податкового кредиту з податку на додану вартість сформовані ним по взаємовідносинам з ТОВ "Енергія 2010" в межах звичайної господарської діяльності, що підтверджується належним чином оформленими податковими накладними. Неправомірними та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, вважає також висновки Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області про нікчемність угоди ДП «Вовчанське лісове господарство»з ТОВ «Енергія 2010», оскільки питання про недійсність правочину відповідно до положень Цивільного кодексу України має вирішуватись судом.

В судовому засіданні представник позивача доводи та вимоги адміністративного позову підтримав, просив суд про їх задоволення в повному обсязі.

Відповідач, Вовчанська міжрайонна державна податкова інспекція у Харківській області (далі за текстом відповідач, Вовчанська МДПІ у Харківській області) в наданих до суду письмових запереченнях на позов та її представник в судовому засіданні виклав власну правову позицію щодо обставин справи, вимоги адміністративного позову не визнав. В обґрунтування заперечень вказав на те, що позивач до складу податкового кредиту з податку на додану вартість неправомірно відніс суми по взаємовідносинам з ТОВ «Енергія 2010», відносно якого Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова проведено перевірку та встановлено неможливість здійснення реальної господарської діяльності і нікчемність укладених угод. З цих підстав просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши доводи адміністративного позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані судом та надані сторонами по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач, Державне підприємство "Вовчанське лісове господарство" 22.08.1996р. пройшло встановлену законодавством процедуру державної реєстрації юридичної особи та отримало відповідне свідоцтво серії А00 за № 165799, в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, на обліку, як платник податків, перебуває в Вовчанській міжрайонній державній податковій інспекції у Харківській області. Позивач зареєстрований в якості платника податку на додану вартість та здійснює господарську діяльність в сфері надання послуг, пов'язаних з лісовим господарством, оптова торгівля лісоматеріалами.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем, 18.04.2011року Вовчанською міжрайонною державною податковою інспекцією у Харківській області проведено позапланову невиїзну перевірку ДП "Вовчанське лісове господарство" з питання правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.12.2010року по 31.01.2011року.

Результати документальної невиїзної перевірки позивача оформлено актом від 18.04.2011р. за № 215/22-00993136, висновками якого встановлено порушення ДП «Вовчанське лісове господарство»п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, безпідставно віднесено до складу податкового кредиту податкові накладні, отримані від ТОВ "Енергія 2010" на загальну суму 12988,37 грн., в т.ч. за грудень 2010 року в сумі 11551,50 грн. та за січень 2011 року в сумі 1436,87 грн.

Не погодившись з висновками перевірки відповідач направив заперечення на акт перевірки від 18.04.2011р. за № 215/22-00993136 до Вовчанської МДПІ у Харківській області.

04.05.2011року в.о. начальника Вовчанської МДПІ у Харківській області розглянуто заперечення відповідача на акт перевірки та надано відповідь, в якій зазначено, що висновки, викладені в акті документальної позапланової невиїзної перевірки від 18.04.11 №215/22-00993136 є правомірними та узгоджуються з приписами діючого законодавства та вказані в запереченнях факти не мають впливу на результати проведених перевірок.

На підставі висновків акту перевірки від 18.04.11 №215/22-00993136 та згідно з п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України відповідачем 05.05.2011р. прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким визначено суму грошового зобовязання ДП «Вовчанське лісове господарство»по податку на додану вартість в загальній сумі 15878,00грн., з яких 12989,00грн. основний платіж, 2889,00 грн. штрафна (фінансова) санкція відповідно до вимог п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

Оскільки причиною виникнення спору стали висновки Вовчанської МДПІ у Харківській області про неправомірність декларування позивачем сум податкового кредиту з податку на додану вартість, то суд зазначає, що в спірних правовідносинах слід керуватись нормами спеціального закону, яким є Закон України «Про податок на додану вартість», в редакції, чинній на час виникнення таких правовідносин та нормами Податкового кодексу України, враховуючи також положення інших законодавчих актів з питань оподаткування, які регулюють порядок та підстави виникнення податкового кредиту, і не суперечать положенням спеціальних Законів.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит - це сума, на яку платник податків має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. За змістом положень п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду визначається із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг) та складається із сум податків сплачених (нарахованих) платником податку протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг, основних засобів) для подальшого використання в межах господарської діяльності. При цьому, відповідно до п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту. Дата виникнення права на податковий кредит визначається п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», відповідно до якого право на податковий кредит виникає у платника по даті здійснення першої з подій: або списання коштів з рахунку в оплату товарів (робіт, послуг), або отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). В п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»зроблено застереження стосовно того, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями. Таким чином, норми чинного податкового законодавства повязують виникнення права на податковий кредит з наявністю податкової накладної, оформленої відповідно до вимог п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Згідно п.п. 14.1.181 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. ст. 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. (п. 198.2.)

Пунктом 198.3. ст.198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). (п.198.6.).

З матеріалів справи вбачається, що між ДП «Вовчанське лісове господарство»та ТОВ "Енергія 2010" були укладені договори куплі-продажу дизельного палива, а саме: договір НР 70 від 24.12.2010року, договір НР 80 від 21.01.2011року та договір НР 99 від 24.01.2011року. (а.с. 6-14).

Вищезазначені стосунки позивача з контрагентом мають реальний характер, підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку, а саме: видатковими та податковими накладними. (а.с. 15-20).

Актом перевірки підтверджено (аркуш 6 Акту перевірки), що розрахунки між суб'єктами господарювання проводились у безготівковій формі, про що свідчать платіжні доручення. Заборгованості між суб'єктами господарювання відсутня.

Актом перевірки підтверджено, не заперечувалось представником відповідача, що одержавні паливо-мастильні матеріали витрачені ДП "Вовчанське лісове господарство" на виробничі потреби, лісогосподарські роботи, які виконуються механізованим способом та перевезення деревини (аркуш 6 Акту перевірки).

До матеріалів справи долучені корпії сертифікатів відповідності придбаного товару, а також товарно-транспортні накладні, що засвідчують фактичне переміщення товару від покупця ТОВ "Енергія 2010" до позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ст. 9 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, що повинні мати ряд обов'язкових реквізитів. За приписами п.п. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції. Зазначені норми вказують на те, що підставою для включення витрат до складу податкового кредиту є їх безпосередній звязок з господарською діяльністю платника податку та належне документальне оформлення. Водночас, сама наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Закону України "Про податок на додану вартість" необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальниками податкових накладних, не є безумовною підставою для обрахування податкового кредиту по податку на додану вартість, якщо відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, як у випадку нездійснення самих операцій.

В ході розгляду справи судом встановлено, що Вовчанською МДПІ у Харківській області при проведенні перевірки позивача в повному обсязі досліджено обставини господарських відносин ДП «Вовчанське лісове господарство»з ТОВ "Енергія 2010" та первинні документи, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, та не встановлено їх невідповідність вимогам законодавства, які предявляються до документів даного виду. Наявність у позивача податкових накладних від ТОВ "Енергія 2010", які відповідають як вимогам п.п. 7.2.1 п. 7.2 та п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»в частині документального підтвердження сум податкового кредиту, так і вимогам до складання первинних документів, що визначені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»та п.п. 2.4 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704, в ході судового розгляду.

Судом зясовано, що в основу висновків відповідача про порушення ДП «Вовчанське лісове господарство»вимог податкового законодавства покладено виключно висновки акту Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова від 09.03.2011р. № 712/23-3/37161535 за результатами документальної невиїзної перевірки ТОВ «Енергія 2010»за період з 16.08.2010р. по 31.01.2011р., який надійшов на адресу Вовчанської МДПІ у Харківській області та в якому містяться відомості про нікчемність угод ТОВ "Енергія 2010" з постачальниками та покупцями за період з 16.08.2010р. по 31.01.2011р. з огляду на ненадання для перевірки фінансово-господарських документів, при цьому конкретні угоди та первинні документи, складені на їх виконання, при проведенні перевірки ТОВ «Енергія 2010»ДПІ у Київському районі м. Харкова не досліджувались.

З цього приводу суд зазначає, що відсутність в розпорядженні податкового органу документів субєкта господарювання або необізнаність податкового органу про його діяльність не є безумовною підставою для висновку про нікчемність всіх угод, укладених таким субєктом господарювання, а тим більше для висновку про настання у звязку з цим несприятливих наслідків для його контрагентів. Норми чинного законодавства не містять положень про те, що незнаходження субєкта господарювання за місцезнаходженням на момент проведення перевірки контролюючим органом, а також факт ненадання таким субєктом документів для перевірки є прямим та достатнім свідченнями нікчемності всіх укладених з ним угод. Водночас, якщо особа не виконує своїх зобовязань по сплаті податку до бюджету або вчиняє будь-які інші протиправні дії, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку на додану вартість права на податковий кредит у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо його формування та має всі документальні підтвердження його розміру. Висування будь-яких інших умов для формування податкового кредиту, ніж ті, що прямо передбачені законом, не може вважатись правомірним.

Суд зазначає, що відповідачем не надано до справи жодних доказів фактичного нездійснення господарських операцій, відповідні суми по яких позивач включив до складу податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість. Наявні в матеріалах судової справи та досліджені в ході судового розгляду первинні документи ТОВ "Енергія 2010" за змістом відповідають вимогам законодавства, що предявляються до первинних документів, докази недостовірності даних в цих документах відповідачем не надані. Підстав для висновку про те, що ДП «Вовчанське лісове господарство»було сформовано податковий кредит з податку на додану вартість в межах виконання угод, які суперечать вимогам Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а тому є нікчемними, судом не встановлено. Суд звертає увагу, що відповідно до наявної в матеріалах судової справи довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на час здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ "Енергія 2010" мало необхідний обсяг правоздатності. Вовчанська МДПІ у Харківській області обставини реального здійснення позивачем господарської діяльності, які підтверджені належними документами, в ході розгляду справи не спростувала, підстав для невизнання або критичної оцінки наданих позивачем документів по взаємовідносинам з ТОВ "Енергія 2010" суд не знаходить.

Завданням адміністративного судочинства згідно зі ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. За приписами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

В ході розгляду даної справи судом достовірно встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте без належного обґрунтування та підстав, передбачених чинним законодавством. Висновки Вовчанської МДПІ у Харківській області про порушення позивачем вимог податкового законодавства не тільки не знайшли свого документального підтвердження, а й спростовуються матеріалами справи, а тому суд виходить з достатності правових підстав та належних доказів для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до положень ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем, Вовчанської МДПІ у Харківській області правомірність власних висновків, законність та обґрунтованість оскаржуваного правового акту індивідуальної дії не доведено, що дає суду підстави для задоволення вимог адміністративного позову ДП «Вовчанське лісове господарство».

Зясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного звязку доказів у їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" до Вовчанської міжрайонної державної податкової інспекції у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 05 травня 2011 року №, винесене Вовчанською МДПІ у Харківській області.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" 03.40 грн. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 25 липня 2011 року.

Суддя Шевченко О.В.