Справа № 814/1523/15
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1523/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Середа О. Ф.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусик А.Г.,

суддів Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ" до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ" (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Миколаївській області (далі ДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 22 січня 2015 року за № та № НОМЕР_1.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року адміністративний позов було задоволено. Суд визнав протиправними та скасував вказані податкові повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з постановою суду, ДПІ подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 16 грудня 2014 року по 29 грудня 2014 року спеціалістами ДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість в рахунок майбутніх платежів за жовтень 2014 року, яке виникло за рахунок від'ємного значення з ПДВ, яке декларувалось за вересень 2014 року.

За наслідками перевірки відповідачем був складений акт від 12 січня 2015 року №7/14-20-15-34539925, у висновках якого зазначено про порушення позивачем пункту 185.1 статті 185, п.188.1 статті 188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 статті 198, п.200.1, п.200.2 статті 200 Податкового кодексу України (далі ПК України), внаслідок чого ТОВ завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на 89 662,00 грн. за вересень 2014 року.

За наслідками проведеної перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 22 січня 2015 року № та № НОМЕР_1.

Винесення ДПІ вказаних повідомлень-рішень і стало підставою для звернення ТОВ з позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що висновки акта перевірки про не підтвердження позивачем права на податковий кредит спростовуються документами, що надавались посадовим особам відповідача до перевірки, зокрема, податковими накладними. Документи, складені за результатами здійснення спірних господарських операцій, містять усі необхідні обов'язкові реквізити та мають юридичну силу, виписані податкові накладні відповідають вимогам ПК України, що не заперечується актом перевірки. Також було зазначено, що ТОВ правомірно включило до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість по фінансово-господарським операціям з контрагентом ТОВ "СПЕЦБУД 2014" зазначеним в акті перевірки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, на ряду з іншим, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6. ст.198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.201.10. ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01 вересня 2014 року та 23 вересня 2014 року між позивачем та ТОВ "Спецбуд-2014" були укладені договори підряду, на виконання яких ТОВ "Спецбуд-2014" зобовязалося виконати роботи з монтажу лічильників мішків у приміщенні лічильників в цукровому складі; здійснити модернізацію відповідного обладнання.

На підтвердження фактичного виконання умов даних договорів ТОВ надано акти приймання виконаних будівельних робіт від 23 вересня 2014 року та від 08 вересня 2014 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, підсумкові відомості ресурсів, локальні кошториси на будівельні роботи.

Крім того, на вимогу покупця та з метою формування податкового кредиту контрагентом позивача було виписано податкові накладні від 08 вересня 2014 року №1 та 23 вересня 2014 року №2.

Також, фактичний розрахунок позивачем за виконані роботи підтверджується виписками по банківському рахунку (а.с.94, 128).

Окрім іншого, матеріали справи містять постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року по справі №814/335/15, в якій досліджено правовідносини ТОВ "Спецбуд-2014" (замовник) з субпідрядником (ПП "УНІВЕРСАЛ БУДТРЕСТ") під час фактичної реалізації договору підряду від 01 вересня 2014 року. У вказаній постанові суд також зазначив, що позивач надав первинні документи, що стосуються господарських операцій за участю контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення позивачем законної мети їх здійснення - придбання на підставі цивільно-правових угод послуг (товарів) для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку та реальне використання послуг (товару) в господарській діяльності.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене у сукупності, та оскільки договори позивача з контрагентом в судовому порядку недійсними не визнавалися, підстав для визнання їх нечинними із суті та форми не вбачається, сторони мали на меті створення реальних правових наслідків, що підтверджується первинними документами, а податкові накладні складені у відповідності до положень ПК України з зазначенням всіх необхідних реквізитів та в установленому законом порядку недійсними не визнавались, колегія суддів приходить до висновку про правомірність віднесення позивачем сум ПДВ до складу податкового кредиту по взаємовідносинам з вказаним субєктом господарської діяльності та законність формування від'ємного значення.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи ОДПІ, викладені у апеляційній скарзі, за змістом ідентичні наданим запереченням проти адміністративного позову, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_2
Суддя: Суддя: ОСОБА_3 ОСОБА_1