Справа № 804/9962/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2015 р. м. Київ К/800/5204/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю представників:позивача - Карпенко О.С. відповідача - Саламов О.В. ГСХ Трейдмаркс Лімітед - Тищенко О.Ю. ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» - Тищенко О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргоюГСХ Трейдмаркс Лімітед
особа, що приєдналась до касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія»
напостанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015р.
у справі№ 804/9962/13-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод"
доДержавної служби інтелектуальної власності України
треті особи Державне підприємство "Український інститут промислової власності"
проскасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив:

- визнати заявку № m 2012 11372 від 05.07.2012 року про реєстрацію знака для товарів та послуг такою, що відповідає вимогам правової охорони;

- визнати протиправним рішення Державної служби інтелектуальної власності України про відмову в реєстрації знака для товарів та послуг за заявкою № m 2012 11372 від 05.07.2012 року;

- скасувати рішення Державної служби інтелектуальної власності України про відмову в реєстрації знака для товарів та послуг за заявкою № m 2012 11372 від 05.07.2012 року;

- зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України видати рішення про реєстрацію знаку для товарів і послуг за заявкою № m 2012 11372 від 05.07.2012 року;

- зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України здійснити державну реєстрацію знаку для товарів і послуг за заявкою № m 2012 11372 від 05.07.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач необґрунтовано та безпідставно прийняв рішення про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг за заявкою № m 2012 11372 Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімферопольський вино-коньячний завод».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2013р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015р., позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

На постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015р. надійшла касаційна скарга ГСХ Трейдмаркс Лімітед, до якої приєдналось ТОВ «Українська дистрибуційна компанія», в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, 05.07.2012 року позивачем відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" було подано заявку № m 2012 11372 про реєстрацію позначення "ДРЕВНЬО КИЇВСЬКА" в якості знака для товарів і послуг відносно усього переліку товарів і/або послуг.

Державним підприємством "Український інститут промислової власності" згідно зі ст. 10 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" та п. 4.2 "Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг" була проведена формальна експертиза в результаті якої встановлено, що подана позивачем заявка відповідає вимогам ст. 7 вказаного Закону, про що складено висновок від 11.12.2012 року №39193/3, копія якого міститься в матеріалах справи.

12.04.2013 року ДП "Український інститут промислової власності" направило позивачу повідомлення №17077 про можливу відмову у реєстрації знаку за заявкою № m 2012 11372 відносно усього переліку товарів і/або послуг. Відповідно до відомостей, що містилися у вказаному повідомленні позначення "ДРЕВНЬО КИЇВСЬКА" не може бути зареєстровано в якості знака для товарів і послуг з таких підстав:

- для частини товарів 33 класу, а саме: "водка" зазначених у наведеному у матеріалах заявки переліку, заявлене позначення є схожим настільки, що його можна сплутати з комбінованим знаком "ДРЕВНЬО КИЇВСЬКА" (текстовий символ виконаний авторським шрифтом літерами кирилиці), раніше зареєстрованим в Україні на ім'я Величко Ігор Болеславович (заявка №148578 від 20.12.1991 року, свідоцтво №6386 від 30.06.1994 року) щодо споріднених товарів.

- для частини товарів 33 класу, а саме: "Алкогольні напої, крім пива та горілки" зазначених у наведеному у матеріалах заявки переліку, заявлене позначення є схожим настільки, що його можна сплутати зі словесним знаком "ДРЕВНЬОКИЇВСЬКА", раніше зареєстрованим в Україні на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ІНТЕРНАЦІОНАЛЬНА КОРПОРАЦІЯ" (заявка №200500183 від 14.01.2005 року, свідоцтво №64998 від 15.08.2006 року) щодо споріднених товарів.

25.04.2013 року на отримане від ДП "Український інститут промислової власності" повідомлення про можливу відмову в реєстрації знака за заявкою № m 2012 11372, позивачем було надано відповідь №87 з доводами на користь реєстрації знака.

05.06.2013 року ДП "Український інститут промислової власності" було прийнято висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи рішення №27639 за заявкою № m 2012 11372. Висновок, затверджений Державною службою інтелектуальної власності України, набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака, про що зазначалось в самому висновку. Як стверджує відповідач, заявлене позивачем позначення не відповідає умовам надання правової охорони (п. 1 ст. 5; ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг"). Для частини товарів 33 класу, заявлене позначення є схожим настільки, що його можна сплутати: - із знаком "ДРЕВНЬО КИЇВСЬКА" (текстовий символ виконаний авторським шрифтом літерами кирилиці), раніше зареєстрованим в Україні на ім'я Величко Ігор Болеславович, (свідоцтво №6386 від 30.06.1994 року, заявка №148578) щодо таких самих товарів; - із знаком "ДРЕВНЬОКИЇВСЬКА" раніше зареєстрованим в Україні на ім'я ТОВ "НОВА ІНТЕРНАЦІОНАЛЬНА КОРПОРАЦІЯ", (заявка № m 2005 00183 від 14.01.2005 року, свідоцтво №64998) щодо таких самих товарів.

Не погодившись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позначення, що реєструється за заявкою позивача № m 2012 11372 в якості знаку для товарів та послуг не є таким, що схоже настільки, що його можна сплутати з іншими комбінованими і словесними знаками.

Однак, колегія суддів вважає такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними, враховуючи наступне.

Відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні регулюються Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і

послуг» (далі - Закон), знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і

послуг», правова охорона надасться знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Згідно з абзацом другим п. 3 ст. 6 Закону не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати із знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону обсяг правової охорони, що надасться, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Відповідно до вказаного Закону України, наказом Державного патентного відомства України № 116 від 28.07.1995 року, затверджено Правила складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг (далі - Правила).

Відповідно до п. 4.3 Правил регулюються питання проведення експертизи заявки по суті позначення, що заявлено на реєстрацію, зокрема, питання відмови в реєстрації знака з підстав, передбачених частинами 2, 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Відповідно до пп. а) п. 4.3.2.1 Правил, згідно з пунктом 3 статті б Закону не реєструються як знак позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на їм 'я іншої особи щодо однорідних товарів і/або послуг.

Пункти 4.3.2.4 - 4.3.2.6 Правил регулюють питання проведення пошуку тотожних або схожих позначень. Позначення вважається тотожним з іншим позначенням, якщо воно збігається з ним у всіх елементах. Позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів.

При перевірці позначень на тотожність і схожість необхідно: провести пошук тотожних або схожих позначень; визначити ступінь схожості заявленого позначення та виявлених при проведенні пошуку позначень; визначити однорідність товарів і/або послуг, для яких заявлено знак, в порівнянні з товарами і/або послугами, для яких зареєстровані або заявлені тотожні або схожі знаки, виявлені під час пошуку.

Серед позначень, зазначених в пунктах 4.3.2.1 "а", "б", "в", 4.3.2.2 "а" Правил, пошук здійснюється відносно тих позначень, які мають більш ранній пріоритет.

Відповідно до п. 4.3.2.5 Правил для позначення, заявленого як знак, щодо якого проводиться експертиза по суті, і виявлених зареєстрованих та заявлених на реєстрацію знаків з більш раннім пріоритетом встановлюється однорідність товарів або товарів і послуг. При встановленні однорідності товарів або товарів і послуг визначається принципова імовірність виникнення у споживача враження про належність їх одній особі, що виготовляє товар або надає послуги. Для встановлення такої однорідності слід враховувати рід (вид) товарів і послуг; їх призначення; вид матеріалу, з якого товари виготовлені; умови та канали збуту товарів, коло споживачів.

Згідно із п. 4.3.2.6 Правил словесні позначення, заявлені як знаки, порівнюються з словесними та комбінованими позначеннями, до композиції яких входить словесні елементи. При встановленні схожості словесних позначень враховується звукова (фонетична), графічна (візуальна) та смислова (семантична) схожість.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що знак позивача не є таким, що схожий зі знаком скаржника.

Разом із тим, в порушення приписів статті 71 КАС України суди не навели жодного доказу, на підставі якого вони дійшли такого висновку, а також не навели нормативного обґрунтування цих висновків.

Суд касаційної інстанції, переглядаючи справу, зазначає, що вирішення питання відповідності позначення за заявкою № m 2012 11372 від 05.07.2012 року умовам правової охорони є складним і потребує спеціальних знань.

А відтак, зважаючи на складність поставленого питання, суди мали можливість призначити відповідну експертизу. Проте, такої процесуальної дії судами не вчинено, що свідчить про неповне з'ясування обставин у справі.

Судами також не перевірено чи узгоджувались оскаржувані рішення суб'єкта владних повноважень з приписами ст. 2 КАС України.

Згідно ч. ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підставами для визнання рішення недійсним (нечинним) є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який прийняв це рішення. При цьому обов'язковою умовою визнання рішення недійсним (нечинним) є також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Згідно із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України, стаття 9 КАС України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а у ширшому значенні - у світлі верховенства права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Отже, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що рішення судів вимогам ст. 159 КАС України не відповідають. Неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій. Відповідно до приписів ст. 220 КАС України допущені порушення не можуть бути перевірені і усунуті судом касаційної інстанції.

З огляду на викладене, судові рішення, ухвалені у даній справі, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справу суду належить врахувати недоліки, викладені у мотивувальній частині ухвали і правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ГСХ Трейдмаркс Лімітед, до якої приєдналось ТОВ «Українська дистрибуційна компанія», задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015р. скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: