Справа № 450/1451/14-а 2-а/450/9/15
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Справа № 876/5558/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року по справі за позовом управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1, третя особа відділ державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції про стягнення коштів державної допомоги,-

В С Т А Н О В И В :

управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ОСОБА_1, третьої особи відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції в якому просило стягнути з відповідача 18578,70 гри. виплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання яких невідоме.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 18578,70 гри. виплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання яких невідоме.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяв ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_3) ОСОБА_4 від 12.09.2007р., 19.03.2008р., 25.03.2009р., 14.09.2009р., 31.03.2010р., 29.09.2010р., 31.03.2011р., 16.09.2011р., 29.03.2012р., 25.09.2012р., 28.03.2013р. Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради їй було призначено тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання яких невідоме на період з 01.09.2007р. по 01.05.2013р. на загальну суму 18578,70 грн.

Тимчасова допомога призначена відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою КМУ від 22.02.2006р. № 2189.

Відповідно до п.6 вказаного Порядку для призначення тимчасової допомоги, залежно від підстав, на яких вона призначається, подається довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним із батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з травня 2013р. до жовтня 2013р. на загальну суму 500,00 грн., що підтверджується довідкою № 09-20/17560 від 13.11.2013р., яка міститься у матеріалах справи.

Водночас судом неповно зясовано фактичні обставини справи, оскільки судом не надано належної правової оцінки тому факту, що у період з січня по травень 2013 року він сплачував гр. ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки, що підтверджено наданими представником у судовому засідання копіями квитанцій від 29.01.2013р., від 26.02.2013р., від 28.03.2013р., від 29.04.2013р., від 28.05.2013р. на загальну суму 2500,00 грн. Вказане підтверджує, що він у вказаний період не ухилявся від сплати аліментів на користь своєї неповнолітньої дочки - ОСОБА_3, а отже, виплата Личаківським відділом соціального захисту допомоги ОСОБА_2 допомоги за вказаний період була безпідставною.

Тому, апелянт вважає, що постанова суду, якою стягнуто з нього всю суму коштів державної допомоги у сумі 18578,70 грн. без врахування сплачених коштів ОСОБА_2 в сумі 2500,00 грн. підлягає частковому скасуванню.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції, всупереч нормам процесуального права не вжито заходів для повного і всебічного зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, і, як наслідок, винесення незаконної і необгрунтованої постанови.

Враховуючи наведене, просить постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.02.2015р. скасувати і прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити частково в сумі 16078,70.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяв від 12.09.2007 року, 19.03.2008 року, 11.09.2008 року, 25.03.2009 року, 14.09.2009 року, 31.03.2010 року, 29.09.2010 року, 31.03.2011 року, 16.09.2011 року, 29.03.2012 року, 25.09.2012 року, 28.03.2013 року Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_2 було призначено тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме на період з 01.09.2007 р. по 01.05.2013р. на загальну суму 18578,70 грн. Тимчасова допомога призначена відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасові державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від слати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. №2189.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 8 ст. 181 Сімейного кодексу України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п.6 згаданого вище Порядку для призначення тимчасової допомоги залежно від підстав, на яких вона призначається, подається довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення. Відповідно до п.12 цього ж Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від слати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду з заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги.

Згідно довідки № 09-20/17560 від 13.11.2013 року, яка була видана ОСОБА_2, остання дійсно отримувала аліменти від ОСОБА_1 на свою користь на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з травня 2013р. до жовтня 2013р. на загальну суму 500,00 грн.

Тому з урахуванням положень ч. 10 ст. 181 Сімейного кодексу України, згідно якої суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку та вище зазначених обставин суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги.

Однак розглядаючи спір суд першої інстанції позо увагою залишив ту обставину, що згідно ч.1 та ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративної справи. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністравтиних судів поширюється на 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно ж ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи спірні правовідносини врегульовані Сімейним кодексом України, а відтак даний спір повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм процесуального права, а провадження у справі зарити.

Керуючись ст. 157, ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ст. 203, ст.206, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2015 року по справі № 450/1451/14-а скасувати, провадження у справі - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_5

повний текст ухвали виготовлений 04.12.2015 року