Справа № 346/354/15-а
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Справа № 876/2987/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області про визнання незаконною відмови в перерахунку пенсії та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2015 року ОСОБА_1 звернувся через поштове відділення звязку в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області про визнання незаконною відмови відповідача в перерахунку пенсії та зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату основної та додаткової пенсії за період починаючи з 01 січня 2014 року згідно із ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області в частині позовних вимог про визнання незаконною відмови в проведенні перерахунку пенсії та зобовязання вчинити дії за період з 01січня 2014 року по 23 липня 2014 року залишено без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, оскільки вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, та що стаття VI Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року, до якої Україна приєдналася 12 липня 1996 року (Закон України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду» № 334/96-ВР від 12 липня 1996 року) передбачає строк позовної давності за вимогами про відшкодування ядерної шкоди завданої здоровю в тридцять років. Також, апелянт зазначає, що у нього наявні медичні показання, які йому перешкоджали раніше займатися питаннями захисту своїх порушених прав та законних інтересів.

З огляду на викладене, просить скасувати оскаржувану ухвалу, поновити строк звернення до адміністративного суду, відкрити провадження за його позовною заявою та прийняти нову постанову, якою вимоги, викладені в позовній заяві, задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що позивач звернувся до суду з позовом 23 січня 2015 року, поважних причин пропуску передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду щодо позовних вимог за період з 01 січня 2014 року по 23 липня 2014 року не встановлено, клопотань та підстав для поновлення строку не має, а тому позовні вимоги в цій частині слід залишити без розгляду.

Такі висновки судді, на думку апеляційного суду, лише частково відповідають фактичним обставинам справи.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 9 ст. 103 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами звязку.

В силу ч. 1 ст. 105 КАС України адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви особисто позивачем або його представником. Позовна заява може бути надіслана до адміністративного суду поштою.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позивач з означеним позовом звернувся до суду 23 січня 2015 року, хоча згідно з матеріалами справи позовна заява здана на пошту 22 січня 2015 року (а.с. 14 конверт з календарним штемпелем).

Однак, на думку суду апеляційної інстанції, безпідставним є твердження апелянта, про незастосування строку для звернення до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав, на підставі ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої - нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, оскільки на думку суду апеляційної інстанції дана норма закону, стосується вже нарахованих сум пенсій. В даному випадку відповідач такі нарахування не проводив, а тому її не слід застосовувати до даних правовідносин.

Також суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що статтею VI Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, ратифікованою Законом України від 12 липня 1996 року № 334/96-ВР, передбачено, що права на відшкодування за цією Конвенцією втрачають силу, якщо позов не подано на протязі десяти років з дня ядерного інциденту. Окрім того, Конвенція передбачає відповідальність та відшкодування за заподіяний ядерний інцидент з боку оператора - особи, призначеної або визнаної відповідальною державою в якості оператора ядерної установки. З огляду на те, що Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області жодним чином не відповідає критеріям оператора ядерної установки, встановленим Віденською конвенцією про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, її застосування у цій справі є неможливим. Разом з тим, питання про відшкодування ядерної шкоди підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а не в порядку адміністративного.

Колегія суддів не бере до уваги доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду у звязку із хворобою, оскільки зазначене не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом, відсутність поважних причин для поновлення строку, колегія суддів приходить до висновку про те, що адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання незаконною відмови в перерахунку пенсії та зобовязання вчинити дії за період з 01 січня 2014 року по 21 липня 2014 року включно слід залишити без розгляду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, то ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 6 ч. 1 ст. 199, п. 3 ч. 1 ст. 202, ст. ст. 205, 206, 211, 254 КАС України, апеляційний суд ,-

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 346/354/15-а скасувати, та прийняти нову ухвалу.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області в частині позовних вимог про визнання незаконною відмови в перерахунку пенсії та зобовязання вчинити дії за період з 01 січня 2014 року по 21 липня 2014 року включно залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_2