Справа № 821/3661/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ К/800/39188/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» (далі - Підприємство) на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 року у справі № 821/3661/13-а за адміністративним позовом Підприємства до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі - ДПІ),

про скасування податкових повідомлень-рішень та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року Підприємство звернулося до суду з адміністративним позовом, з урахуванням уточнення позовних вимог, про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ № від 10.07.2012 року, № від 22.11.2012 року, № від 27.06.2013 року щодо застосування штрафних санкцій, зобов'язання ДПІ видалити з карток особових рахунків нараховані грошові зобов'язання з податку на додану вартість.

Зазначило, що відображені у 2011 році податковим органом в картках особових рахунків зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 97 865,00 грн., комунального податку -559,00 грн., податку на прибуток - 33 635,00 грн. є безпідставними, оскільки зазначені зобов'язання визначені податковим органом у податкових повідомленнях-рішеннях, які є відкликаними.

Щодо нарахованих штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість вважає їх неправомірними, оскільки своєчасність сплати самостійно узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість підтверджується платіжними дорученнями.

20 лютого 2014 року постановою Херсонського окружного адміністративного суду позов задоволено.

Зобов'язано ДПІ видалити з карток особових рахунків Підприємства нараховані грошові зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 97 865,00 грн., комунального податку -559,00 грн., податку на прибуток - 33 635,00 грн.; податкові повідомлення-рішення ДПІ № від 10.07.2012 року, № від 22.11.2012 року, № від 27.06.2013 року скасовані.

Задовольняючи позов, суд зазначив, що податковим органом безпідставно нараховані Підприємству штрафні санкції за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з податку на додану вартість згідно оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, оскільки відсутній факт порушення Підприємством граничних строків сплати таких зобов'язань.

25 червня 2014 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року скасована, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд зазначив, що відображені у 2011 році податковим органом в картках особових рахунків зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 97 865,00 грн., комунального податку -559,00 грн., податку на прибуток - 33 635,00 грн. є правомірними, оскільки рішення щодо відкликання зазначених зобов'язань податковим органом не приймалося.

Підприємство звернулося із касаційною скаргою про скасування постанови Одеського апеляційного адміністративного суду та залишення в силі постанови Херсонського окружного адміністративного суду, посилаючись на порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 10.07.2012 року, 22.11.2012 року, 14.06.2013 року ДПІ були здійсненні камеральні перевірки Підприємства щодо своєчасності сплати визначених грошових зобов'язань з податку на додану вартість, за наслідками яких були складені акти перевірки.

У актах перевірки зазначено, що Підприємством у порушення вимог п.,п. 57.1, 57.3 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України несвоєчасно сплачений податок на додану вартість.

10 липня 2012 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № щодо застосування до Підприємства штрафних санкцій, у розмірі 21 746,00 грн.

22 листопада 2012 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № щодо застосування до Підприємства штрафних санкцій, у розмірі 23 028,12 грн.

27 червня 2013 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № щодо застосування до Підприємства штрафних санкцій, у розмірі 49 067,75 грн.

Колегія суддів вважає висновок апеляційного адміністративного суду про відмову у задоволенні позову обґрунтованим з таких підстав.

Підставою для внесення до облікових карток Підприємства зобов'язань з податку на додану вартість, у розмірі 97 865,00 грн., комунального податку - 559,00 грн., податку на прибуток - 33 635,00 грн. були податкові повідомлення - рішення № від 28.11 2011 року, №, № від 18.11.2011 року.

11 жовтня 2011 року постановою Вищого адміністративного суду України постанова Господарського суду Херсонської області від 22 лютого 2007 року та ухвала Запорізького апеляційного господарського суду від 5 липня 2007 року скасовані, у задоволенні позову Підприємства до ДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ від 25.12.2006 року щодо збільшення податку на додану вартість, у розмірі 97 865,00 грн., податку на прибуток -33 635,00 грн., комунального податку - 559,00 грн., відмовлено.

Відповідно до пп. 6.1.4 п. 6.1 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо: а) сума податкового зобов'язання або податкового боргу, а також пені та штрафних санкцій (за їх наявності) самостійно погашається платником податків; б) контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного оскарження; в) рішення контролюючого органу про нарахування суми податкового зобов'язання або стягнення податкового боргу скасовується чи змінюється судом; г) податкові зобов'язання (крім податкового боргу) розстрочуються або відстрочуються чи стосовно них досягається податковий компроміс та про це зазначається у відповідному рішенні про розстрочення, відстрочення або податковий компроміс; д) податковий борг визнається безнадійним.

Згідно з п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Апеляційний суд правильно зазначив, що окружний суд, задовольняючи позов, не врахував, що податковим органом рішень щодо відкликання зазначених вище податкових повідомлень-рішень з податку на додану вартість, комунального податку та податку на прибуток не приймалося.

Враховуючи правомірність винесених (складених) у 2006 році податкових повідомлень - рішень щодо картки особового рахунку Підприємства з обґрунтованих підстав внесено зазначені вище суми боргу.

Сума з податку на додану вартість - 97 865,00 грн., комунального податку - 559,00 грн., податку на прибуток - 33 635,00 грн. були внесені не шляхом складання відповідних нових податкових повідомлень-рішень, а їх формуванням з метою відображення таких сум на особовій картці платника податків Підприємства.

У зв'язку з несплатою відповідних податкових зобов'язань з податку на додану вартість 9.01.2012 року податковий орган направив Підприємству податкову вимогу № 1/1, яка була Підприємством оскаржена у судовому порядку.

18 травня 2012 року постановою Херсонського окружного адміністративного суду Підприємству було відмовлено у скасуванні податкової вимоги №1/1 від 9.01.2012 року.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що Підприємством були порушені граничні строки сплати грошових зобов'язань, у зв'язку з чим податковий орган правомірно прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення щодо застосування до Підприємства штрафних санкцій.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова апеляційного адміністративного суду ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для її скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Генічеське бюро технічної інвентаризації» залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.