Справа № 808/6759/14( ДО/808/432/14)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2015 рокусправа № 808/6759/14( ДО/808/432/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ворошилівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Донецька міжнародна школа «Григоріївська» до Державної податкової інспекції у Ворошилівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області, третя особа Головне управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Донецька міжнародна школа «Григоріївська» (далі ТОВ «ДМШ «Григоріївська») звернувся до суду з позовом до відповідача Державної податкової інспекції у Ворошилівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі ДПІ у Ворошилівському районі м. Донецька), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 01.07.2014 року, яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 313 217 грн. за квітень 2014 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2014 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 01.07.2014 року, присуджено з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 4 872 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ДПІ у Ворошилівському районі м. Донецька подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у звязку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.05.2014 року ТОВ «ДМШ «Григоріївська» подано відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року, в якій позивачем заявлено бюджетне відшкодування у розмірі 1 313 217 грн.

ДПІ у Ворошилівському районі м. Донецька проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «ДМШ «Григоріївська» за квітень 2014 року, за результатами якої складено акт № 326/15-01/37085687 від 12.06.2014 року, яким встановлено порушення позивачем п.200.5 ст. 200 ПК України, в результаті чого безпідставно заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2014 року в розмірі 1 313 217 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 01.07.2014 року, яким ТОВ «ДМШ «Григоріївська» відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 313 217 грн. за квітень 2014 року.

Не погодившись з зазначеним податковим повідомлення рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарг позивача податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.

Позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення рішення в судовому порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що у березні 2014 року позивачем понесено витрати на будівництво основних засобів обєкта нерухомого майна Міжнародної шкоди «Григоріївська, що розташований за адресою м. Донецьк просп. Б.Хмельницького, 74-В, який на час проведення перевірки до експлуатації здано не було.

Вказані витрати на будівництво обліковувались на рахунку 15 «Капітальні інвестиції» та не були відображені на рахунку 10 «Основні засоби» через те, що на час подання декларації будівля не була здана в експлуатацію, та відповідно до копії свідоцтва про право власності від 03.06.2014 року № 22480478 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будівля міжнародної школи «Григорівська» з центром раннього розвитку була зареєстрована позивачем вже після проведення відповідачем камеральної перевірки поданої декларації.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.5 ст. 200 ПК України не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року № 92 капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи - це витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об'єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.

Відповідно до Інструкції про застосування Плану розрахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств та організацій, затвердженої наказом Міністерством фінансів України від 30.11.1999 року № 291 збільшення зазнаних витрат на придбання або створення матеріальних та нематеріальних необоротних активів відображається за дебетом рахунку 15 «Капітальні інвестиції», а за кредитом цього рахунку - їх зменшення (ведення в дію, прийняття в експлуатацію придбаних або створених нематеріальних активів тощо).

Водночас рахунок 10 «Основні засоби» призначено для обліку й узагальнення інформації про наявність та рух власних або отриманих на умовах фінансової оренди об'єктів і орендованих цілісних майнових комплексів, які віднесені до складу основних засобів, а також об'єктів інвестиційної нерухомості.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що передбачене п. 200.5 ст. 200 ПК України право особи на бюджетне відшкодування не пов'язане з моментом надходження основних засобів на баланс підприємства та відображенням їх на рахунку 10 «Основні засоби», таким чином якщо зазнані підприємством витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об'єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу) відображені на рахунку 15 «Капітальні інвестиції», це підприємство має право на отримання бюджетного відшкодування, а тому винесене ДПІ у Ворошилівському районі м. Донецька податкове повідомлення рішення № від 01.07.2014 року є неправомірним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 94 КАС України правомірно присудив з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати в розмірі 4 872 грн.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ворошилівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко