Справа № 807/1156/13-а
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Справа № 876/8954/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.05.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобовязання зареєструвати автомобіль, -

В С Т А Н О В И В:

05.04.2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії УДАІ УМВС України в Закарпатській області щодо відмови в перереєстрації на його імя легкового автомобіля «Опель» (1999 року випуску, кузов № НОМЕР_1, колір - білий, обєм двигуна 1700 см. куб., номерний знак «АО 0459 АС»; зобовязати УДАІ УМВС України в Закарпатській області перереєструвати на імя позивача легковий автомобіль «Опель» (1999 року випуску, кузов № НОМЕР_1, колір - білий, обєм двигуна 1700 см. куб., номерний знак «АО 0459 АС», без сплати податків та зборів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2010 року за позивачем визнано право власності на легковий автомобіль «Опель». З метою перереєстрації даного автомобіля позивач звернулася до відповідача - УДАІ УМВС України в Закарпатській області, однак йому було відмовлено в перереєстрації вказаного автомобіля. В листі УДАІ від 11 січня 2013 року № 8/К-1 зазначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обовязкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Крім цього, в листі вказано, що при проведенні перереєстрації транспортних засобів, отриманих в якості гуманітарної допомоги, також враховується, що відповідно до Закону України № 2134-ІII від 07 грудня 2000 року автомобіль може бути відчужений або переданий у володіння, або у користування, або у розпорядження тільки після сплати податків та зборів. Вказану відмову УДАІ УМВС України в Закарпатській області позивач вважає незаконною та безпідставною.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.05.2013 року позов задоволено. Визнано протиправними дії УДАІ УМВС України в Закарпатській області щодо відмови в перереєстрації на імя ОСОБА_1 легкового автомобіля «Опель», 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_1, колір - білий, обєм двигуна 1700 см. куб., номерний знак «АО 0459 АС»;

Зобовязано УДАІ УМВС України в Закарпатській області перереєструвати на імя ОСОБА_1 легковий автомобіль «Опель», 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_1, колір - білий, обєм двигуна 1700 см. куб., номерний знак «АО 0459 АС», без сплати податків та зборів.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач - Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та неповне зясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998р. № 1388 «Про порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з облік автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» вказано, що оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обовязкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування варто бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Звертає увагу, що рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 квітня 2010 року документом яким підтверджено правомірність придбання транспортного засобів (належність права власності), входить до переліку документів передбачених п.8 Порядок реєстрації та є підставою реєстрації за умови сплати власник транспортного засобу передбачених законодавством податків і зборів (обовязкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Вважає, що Пунктом 16 Порядку іншому члену сімї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менш ніж 10 років, залишається транспортний засіб у разі сплати ним до спеціального фонду держави бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членам сімї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управі виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня й зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не зявились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 15.09.2005 року було визнано гуманітарною допомогою легковий автомобіль «Опель Астра» (1999 року випуску, кузов № НОМЕР_1, колір білий, обєм двигуна 1700 см. куб., вартістю 4470 євро ), який було передано батьку позивача - ОСОБА_2, інваліду Великої Вітчизняної Війни 2 групи для користування із Німеччини за дарчим листом громадянина ОСОБА_3.

25 листопада 2005 року даний автомобіль було зареєстровано в Ужгородському ВРЕР УДАІ ГУМВС У та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії КСХ № 967324, реєстраційний номер НОМЕР_2.

11.11.2006 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

22.04.2010 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на автомобіль марки «Опель» білого кольору, обєм двигуна 1700 см. Куб, кузов № НОМЕР_3, 1999 року випуску. Зобовязано Ужгородське ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Закарпатській області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «Опель» білого кольору, обєм двигуна 1700 см. Куб, кузов № НОМЕР_3, 1999 року випуску.

ОСОБА_1 звернувся до начальника УДАІ УМВС України в Закарпатській області з заявою, в якій просив зареєструвати на його імя легковий автомобіль «Опель» (1999 року випуску, кузов № НОМЕР_3, колір - білий, обєм двигуна 1700 см. куб., номерний знак НОМЕР_2 на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2012 року.

11.01.2013 року Управлінням Державтоінспекції в Закарпатській області УМВС України листом № 8/К-1 позивачу було відмовлено в перереєстрації автомобіля. Заявнику розяснено, що даний транспортний засіб може бути перереєстрованим підрозділами Державтоінспекції України за позивачем за умови сплати передбачених законодавством податків і зборів (обовязкових платежів) за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні» № 2134-ІІІ від 7 грудня 2000 року, автомобіль, що був попередньо ввезений в Україну без сплати (повної або часткової) передбачених законодавством податків та зборів, на підставі пільг, наданих законодавством, може бути відчужений або переданий у володіння, або (та) у користування, або (та) у розпорядження тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України, (крім випадків, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»).

Статтею 38 частиною 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сімї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про відсутність у відповідача підстав для відмови позивачу у перереєстрації вищевказаного автомобіля.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів враховує наступне.

Так, в силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» держава забезпечує розробку, виробництво, закупівлю технічних та інших засобів реабілітації, спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Згідно з ч.8 ст.38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» порядок та умови забезпечення інвалідів і дітей-інвалідів лікарськими, технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення, санаторно-курортними путівками, автомобілями, а також переліки технічних та інших засобів реабілітації і виробів медичного призначення визначає Кабінет Міністрів України.

Пунктом 37 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 1997 року № 999, було передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сімї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення. Перереєстрація автомобіля на імя одного з членів сімї інваліда, який на час смерті інваліда проживав разом з ним, проводиться Державтоінспекцією з дозволу органу соціального захисту населення, де інвалід перебував на обліку як власник транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України за № 999 від 19.07.2006 року затверджено Порядок забезпечення інвалідів автомобілями в новій редакції, а постанова за № 999 від 08.09.1997 року визнана такою, що втратила чинність.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Аналогічний принцип закріплений в ст.5 Цивільного кодексу України.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У справі, що розглядається, такою подією (фактом) є смерть інваліда ОСОБА_2, яка мала місце 11 листопада 2006 року.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення постанови Кабінету Міністрів України за №999 від 19.07.2006 року, оскільки правовідносини з приводу виникнення у позивача права на реєстрацію автомобіля на власне імя, передання йому такого автомобіля виникли тільки після смерті забезпеченого автомобілем інваліда ОСОБА_2, тобто 11.11.2006 року, на момент настання якої діяла постанова Кабінету Міністрів України за № 999 від 19.07.2006 року, а постанова Кабінету Міністрів України за № 999 від 08.09.1997 року втратила чинність.

Відповідно до пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 999 від 19 липня 2006 року (у редакції, чинній на час смерті ОСОБА_2Д.) за бажанням інвалідів головні управління соціального захисту можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобілями, отриманими головними управліннями як гуманітарна допомога, інваліди (за їх бажанням або за бажанням законних представників недієздатних інвалідів), діти-інваліди (за бажанням їх законних представників), які перебувають на обліку в головних управліннях соціального захисту та управліннях виконавчої дирекції, забезпечуються безоплатно в порядку черговості ( абз.1).

Після смерті інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, крім випадків, зазначених в абзацах першому пятому пункту 16 цього Порядку, повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку. Такий інвалід знімається з обліку на десятирічний строк, визначений починаючи з дати отримання автомобіля попереднім інвалідом, з урахуванням строку його експлуатації померлим (абз.7).

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 затверджений Порядок забезпечення інвалідів автомобілями.

Відповідно до пункту 16 цього Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сімї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сімї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сімї.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сімї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Член сімї померлого інваліда, який є також інвалідом, має право повторно стати на облік, але не раніше закінчення строку експлуатації автомобіля, отриманого за життя інвалідом чи законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда.

Іншому члену сімї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сімї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, апеляційний суд дійшов висновку, що саме під строком експлуатації в Порядку № 999 розуміється строк користування автомобілем інвалідом, а не строк експлуатації автомобіля взагалі з часу його виготовлення.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Оскільки ОСОБА_2 користувався автомобілем з 25.11.2005 року по 11.11.2006 року, тобто, менше 10 років, апеляційний суд визнає правомірною відмову відповідача у наданні дозволу на перереєстрацію автомобіля, без сплати передбачених законодавством податків і зборів.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись, ч. 3 ст. 160, ст.ст. 41, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.05.2013 року у справі № 807/1156/13-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_4