Справа № 804/19218/14
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Власенка Д.О.
присекретарі судового засідання ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника третьої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Компанія «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД», про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_4 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та з урахуванням змін та доповнень просив:
- визнати протиправними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 щодо відмови у вчинені реєстраційних дій по вилученню з Державного реєстру прав обтяження у вигляді заборони відчуження, яке було накладено за Договором іпотеки№30.840.06.1 від 07.03.2006 р., за реєстраційним №649 на нерухоме майно незакінчене будівництвом приміщення (квартиру) в блоці А, будівельний номер 2303, яке будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2;
- зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вилучити з Державного реєстру прав обтяження у вигляді заборони відчуження, яке було накладено за Договором іпотеки№30.840.06.1 від 07.03.2006 р., за реєстраційним №649 на нерухоме майно незакінчене будівництвом приміщення (квартиру) в блоці А, будівельний номер 2303, яке будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2;
- визнати протиправними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 шляхом внесення запису до Державного реєстру заборон, реєстраційний номер обтяження №13238955;
- зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вилучити з Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна заборону на квартиру АДРЕСА_2 шляхом внесення відповідного запису.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на протиправність дій відповідачів з приводу відмови у вчинені реєстраційних дій по вилученню з Державного реєстру прав обтяження у вигляді заборони відчуження та накладення заборони на відчуження квартири, оскільки вони суперечать нормам діючого законодавства України та порушують права позивача.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі.
Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, але була повідомлена належним чином.
Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, але була повідомлена належним чином.
В ході судового розгляду, на підставі заяви, до справи була залучена третя особа - компанія «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД», представник якої в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив в задоволені позову відмовити.
Заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 05.01.2006 р. забудовник ЗАТ «Акта» та ОСОБА_7 уклали договір №2303/А/100-к дольової участі у будівництві житлової будівлі многофункціонального призначення, розташованої за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Глинки,2.
07.03.2006 р. між ЗАТ «Агробанк», правонаступником якого є ЗАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_8», та ОСОБА_7 був укладений договір про надання кредитної лінії №30.840.06 з цільовим призначенням - придбання нерухомості, у відповідності до якого банк надав ОСОБА_7 кредит у сумі 580 000,00 доларів США з оплатою 16% річних, строком повернення по 06.03.2026 р. (надалі-кредитний договір).
Одночасно з укладенням кредитного договору сторони уклали іпотечний договір №30.840.06.1 від 07.03.2006 р., який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним №649, предметом якого є майнові права на незакінчене будівництвом приміщення (квартиру) в блоці А, будівельний номер 2303, проектною площею 334,5 метрів квадратних, розташоване на 23 поверсі будівлі (в осях 24з - 9з), яке будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Глинки, 2 (надалі - договір іпотеки або іпотечний договір).
10.03.2006 р. предмет іпотеки майнові права на незакінчене будівництвом приміщення був обтяжений забороною як рухоме майно, у звязку з чим відповідний запис був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Після закінчення будівництва та введення обєкта в експлуатацію, рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №2094 від 10.07.2008 р. за ОСОБА_7 було оформлено право приватної власності з видачею свідоцтва, в тому числі на квартиру АДРЕСА_3.
07.08.2008 р. між ОСОБА_7 та ЗАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_8» було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, у відповідності до якої сторони дійшли згоди змінити п.4.1. кредитного договору та викласти його в наступній редакції: «в строк до 01.12.2008 р. зареєструвати право власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно та укласти додаткову угоду до договору іпотеки, предметом якої є квартири №163,164, які розташовані у житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями, які знаходяться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Глинки,2». Проте жодних додаткових угод до іпотечного договору, в тому числі щодо заміни предмету іпотеки з майнових прав на нерухоме майно, укладено не було, реєстрація обтяжень нерухомого майна-квартири №163 по вул.Глинки, 2 у м.Дніпропетровську на той час не проводилась.
26.09.2011 р. ПАТ «Банк Восток» (правонаступник ЗАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_8») та ТОВ «ОСОБА_8 Фінанс» уклали договір про відступлення права вимоги №7, згідно з яким ПАТ «Банк Восток» відступив ТОВ «ОСОБА_8 Фінанс» право вимоги за кредитним договорами, у тому числі й за договором про надання кредитної лінії №30.840.06 від 07.03.2006 р., боржником за яким був ОСОБА_7
Також 12.12.2011 р. між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ «ОСОБА_8 Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №30.840.06.1 від 07.03.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10
01.10.2012 р. між ТОВ «ОСОБА_8 Фінанс» та компанією «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» був укладений договір №1/01-10 відступлення права вимоги, за умовами якого ТОВ «ОСОБА_8 Фінанс» в повному обсязі передало компанії «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» право вимоги за договором про надання кредитної лінії №30.840.06 від 07.03.2006 р.
05.10.2012 р. між ТОВ «ОСОБА_8 Фінанс» та компанією «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» було укладено договір про відступлення права за іпотечним договором №30.840.06.1 від 07.03.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий номер 2308.
13.11.2012 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесено запис про обтяження квартири АДРЕСА_4.
ОСОБА_7 свої зобовязання щодо повернення грошових коштів за кредитним договором не виконав.
20.10.2012 р. ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №478712, виданим 22 жовтня 2012 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1271.
19.04.2013 р. спадкоємці, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, подали заяви про відмову від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7
Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.11.2013 р. спадщину ОСОБА_7 було визнано відумерлою. Спірної квартири серед переліку відумерлого майна не було.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» (в редакції зі змінами та доповненнями від 22 грудня 2005 року N 3273-IV, яка діяла на час виникнення правовідносин) іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Зазначена ст.1 Закону України «Про іпотеку» (в редакції зі змінами та доповненнями від 22 грудня 2005 року N 3273-IV, яка діяла на час виникнення правовідносин) також містить визначення терміну нерухоме майно (нерухомість) як земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Стаття 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції зі змінами та доповненнями від 22 грудня 2005 року N 3273-IV, яка діяла на час виникнення правовідносин) також визначає предмет іпотеки як нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Ця же стаття у частині другій визначає, що предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

Таким чином, враховуючі викладені норми законодавства, суд зазначає, що предметом іпотечного договору може бути виключно нерухоме майно, навіть в якості незавершеного будівництва. Право власності на таке майно повинно бути зареєстровано у реєстрі нерухомого майна. Тільки у такому випадку можлива реалізація вимог частини 2 статті 5 Закону України «Про іпотеку» в розрізі державної реєстрації обтяжень нерухомого майна - обєкта незавершеного будівництва. Саме завдяки цієї ознаки іпотека відрізняється від застави.

У відповідності до п.38 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за N 283/8882, яка діяла на час укладання іпотечного договору (далі Інструкція), договори про відчуження та заставу (іпотеку) майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, які підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, та в передбачених законодавством випадках державну реєстрацію прав на це майно. Такі документи нотаріус приймає лише за наявності відмітки (штампу) про реєстрацію відповідних прав та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що є невід'ємною частиною правовстановлювального документа.

Таким чином, Інструкція також чітко передбачає можливість передання у іпотеку обєкта незавершеного будівництва виключно через реєстрацію прав власності на такий обєкт.

Більш того, питання правового статусу обєкта незавершеного будівництва, в тому числі саме для вирішення питань, повязаних з іпотечними правовідносинами, також урегульовані Цивільним кодексом України.

Так, ч.3 ст.331 Цивільного кодексу України (в редакції зі змінами та доповненнями від 22 грудня 2005 року N3201-IV, яка діяла на час виникнення правовідносин) встановлює, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). В частині 3 цієї статті наголошується, що у разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, на підставі документів. Тобто, саме для укладання, в тому числі іпотечного договору з обєктом незавершеного будівництва, законодавцем надана можливість зацікавленій особі здійснити державну реєстрацію прав на таке нерухоме майно.

Таким чином, зазначена стаття надає незавершеному будівництвом майну подвійний статус.

З однієї сторони, і це імперативно визначається в першому абзаці частини 3 ст.331 Цивільного кодексу України - основний статус обєкту незавершеного будівництва - «…матеріали та обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна)». Але право власності на таке майно можна використати лише для заставних правовідносин. На нього ніяк не можуть бути поширені іпотечні правовідносини з відповідним правовим захистом іпотекодержателя в частині можливостей застосування іпотечного пріоритету та положень ст.23 Закону України «Про іпотеку».

З другої сторони, абзац другий частини 3 ст.331 Цивільного кодексу України, як виключення, для відносин повязаних з необхідністю укладання в тому числі іпотечних договорів, припускає можливість віднесення незавершеного будівництва до обєкту нерухомості, але виключно після відповідної державної реєстрації прав власності на нього як нерухоме майно. Цим абзацом урегульовані дії зацікавленої особи щодо представлення в орган державної реєстрації низки документів щодо його будівництва. Лише після державної реєстрації незавершеного будівництва як обєкту нерухомого майна можливі подальші дії щодо укладання іпотечного правочину з відповідним правовим захистом іпотекодержателя, що зроблено не було. Такий підхід повністю відповідає положенням Закону України «Про іпотеку» і Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, так як повязує можливість іпотеки майна з передбаченою законодавством реєстрацією прав власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, яка є невідємною частиною правовстановлюючого документу.

З наявних в матеріалах справи Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (індексний номер документа 32504603, 32504496), судом встановлено, що ні на день укладення іпотечного договору, ні пізніше, предмет іпотеки - незакінчене будівництвом приміщення (квартира) в блоці А, будівельний номер 2303, розташоване на 23 поверсі будівлі, яке будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2, в якості нерухомого майна не реєструвалося, що свідчить про фактичне укладання сторонами договору застави, а не іпотеки, на який не поширюється іпотечне законодавство. Зазначене вище підтверджується і реєстрацією 10 березня 2006 року обтяжень предмету іпотечного договору №30.840.06.1 від 07.03.2006 року, саме як рухомого майна.

Підсумовуючи зазначене вище, враховуючи те, що предмет іпотеки не відповідає вимогам діючого на той час законодавства та сторонами не дотримані всі необхідні вимоги до іпотечного договору, суд приходить до висновку, що договір іпотеки №30.840.06.1 від 07.03.2006 року має фактично ознаки договору застави.

При цих умовах, дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 щодо внесення обтяження забороною як рухомого майна майнових прав на незакінчене будівництвом приміщення є цілком правомірні та законні.

Також, суд вважає правомірними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 щодо відмови у вчинені реєстраційних дій по вилученню з Державного реєстру прав зазначеного вище обтяження, у звязку з наступним.

Відповідно до статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п'ятирічний строк.

Таким чином, законодавець встановив певний строк збереження в Державному реєстрі записів щодо обтяження обєктів рухомого майна - протягом п'яти років з моменту їх внесення. Запис, на який посилається позивач, був внесений до Державного реєстру 10 березня 2006 року. Встановлений законом строк закінчився 10 березня 2011 року.

В матеріалах справи не міститься доказів наявності оспорюванного запису у Державному реєстрі, що з урахуванням положень вказаного вище закону, ставить під сумнів правомірність позовних вимог позивача щодо визнання протиправними дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 щодо відмови у вчинені реєстраційних дій по вилученню з Державного реєстру прав обтяження та щодо зобовязання нотаріуса вилучити з Державного реєстру прав зазначеного вище обтяження.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною дію приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 щодо відмови у вчинені реєстраційних дій по вилученню з Державного реєстру прав обтяження у вигляді заборони відчуження, яке було накладено за Договором іпотеки №30.840.06.1 від 07.03.2006 р., за реєстраційним №649 на нерухоме майно незакінчене будівництвом приміщення (квартири) в блоці А, будівельний номер 2303, проектною площею 334,5 метрів квадратних, розташоване на 23 поверсі будівлі (в осях 24з - 9з), яке будується за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 та зобовязання приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вилучити з Державного реєстру прав зазначене вище обтяження, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог відносно визнання протиправними дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 шляхом внесення запису до Державного реєстру заборон, реєстраційний номер обтяження №13238955 та зобовязання приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вилучити з Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна зазначену вище заборону, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, про що зазначено вище, у звязку з отриманням права власності на квартиру, 07.08.2008 р. між ОСОБА_7 та ЗАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_8» укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, у відповідності до якої сторони дійшли згоди в строк до 01 грудня 2008 року зареєструвати право власності в реєстрі прав власності на нерухоме майно та укласти додаткову угоду до договору іпотеки, предметом якого є квартири №163,164, які розташовані у житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Глинки, 2.

Проте, у порушення умов іпотечного договору та зазначених вище домовленостей, жодних додаткових угод до іпотечного договору, в тому числі щодо заміни предмету іпотеки з майнових прав на нерухоме майно укладено не було.

В той же час сторонами так і не було узгоджено конкретний обєкт нерухомості (в тому числі квартира №163 по вул.Глинки), в якості предмета іпотеки, договір продовжував мати ознаки застави, так як згідно нього було обтяжено рухоме майно, державна реєстрація обтяження на квартиру 163 по вул.Глинки у м.Дніпропетровську здійснена не була та й не могла бути здійснена без узгодження цього питання між сторонами та відповідного укладання змін та доповнень до договору іпотеки. Незалежно від причин не укладення таких змін до договору іпотеки, саме іпотекодержатель, як зацікавлена сторона в першу чергу, проявив бездіяльність, що мало наслідком послідуючий спір з приводу майна.

01.10.2012 року ТОВ «ОСОБА_8 Фінанс» та компанія «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» укладають договір №1/01-10 відступлення права вимоги, за умовами якого ТОВ «ОСОБА_8 Фінанс» в повному обсязі передало компанії «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» право вимоги за кредитним договором.

05.10.2012 р. між ТОВ «ОСОБА_8 Фінанс» та компанією «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД» було укладено договір про відступлення права за іпотечним договором №330.840.06.1 від 07.03.2006 р., який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий номер 2308.

Компанія «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД», як і приватний нотаріус ОСОБА_6, яка посвідчувала угоди, на підставі наданих документів (договору іпотеки, договору про відступлення прав), так і з державного реєстру, могли мати в повному обсязі інформацію, що предметом іпотечного договору та договору цесії є саме майнові права, як рухоме майно, а також те, що між сторонами по договору іпотеки, квартира №163 в якості предмета іпотеки ніколи не узгоджувалась і під іпотекою не перебувала, в державному реєстрі обтяження на квартиру №163 не зареєстровані, власником квартири згідно договору купівлі-продажу від 12.09.2008 р. та реєстрації в державному реєстрі є ОСОБА_4

При цьому, судом встановлено, що 13.11.2012 р. приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, вносить до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис щодо заборони відчуження квартири АДРЕСА_5. Підставою обтяження зазначається договір про відступлення права вимоги від 05.10.2012 р. за іпотечним договором №30.840.06.14.1 від 07.03.2006 р. Зазначене обтяження здійснюється нотаріусом на підставі заяви від 05.11.2012 р. за вихідним №5/05-11 про реєстрацію обтяження обєктів нерухомого майна, яка надійшла від компанії «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД».

До повідомлення про накладення обтяження було долучено рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 10.07.2008 року щодо оформлення права приватної власності з видачею свідоцтв на право власності низки квартир на імя ОСОБА_7, акти приймання-передачі квартир, витяги з державного реєстру про реєстрацію прав власності. При цьому з наданих документів не можна дослідити, яке відношення має квартира №163 до раніше переданих фактично під заставу, але по договору іпотеки, майнових прав. Жоден з наданих документів не свідчить про волевиявлення ОСОБА_7 (до 12.09.2008 р. моменту відчуження ним квартири) та ОСОБА_4 (з моменту набуття ним права власності на квартиру) щодо передачі квартири №163 в іпотеку. Здійснюючи державну реєстрацію обтяження по договору іпотеки приватний нотаріус ОСОБА_6 самостійно, без наявності будь-яких правових підстав та без вираженого в законному порядку волевиявлення власника квартири, а лише по заяві зацікавленої сторони, в особі компанії «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД», визначила обєктом іпотеки квартиру- з правами цедента, як іпотекодержателя на неї.

Суд вважає такі дії приватного нотаріуса ОСОБА_6, порушенням норм діючого законодавства України, а саме, п.3. глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки при накладені заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_4, нотаріусом не витребувано документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, які обовязково долучаються до примірника правочину, зокрема щодо зміни правового статусу предмету іпотеки з майнових прав на незакінчені будівництвом обєкти на обєкти нерухомого майна. Про що, в свою чергу, мають бути внесені відповідні зміни до іпотечного договору, на підставі яких нотаріусом накладається заборона відчуження на майно.

За таких обставин, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинена нотаріальна дія щодо накладення заборони на обєкти нерухомого майна всупереч главі 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Суд вважає, що у нотаріуса не тільки не було повноважень щодо здійснення державної реєстрації заборони відчуження, а й у відповідності до п.2.3. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. №31/5, приватний нотаріус зобовязаний відмовити у внесені до Реєстру заборон відповідних відомостей, що зроблено не було.

Також, приватним нотаріусом ОСОБА_6 при накладені заборони щодо відчуження за договором іпотеки, посвідчувальний напис замість іпотечного договору вчинено на договорі відступлення прав за іпотечним договором, чим не дотримані вимоги пп.3.2. п.3 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Тобто вчинення посвідчувального напису не на іпотечному договорі є прямим порушенням чинного законодавства та вчинено з перевищенням наданих повноважень. Саме згідно іпотечного договору вбачається відсутність факту передачі квартири, а тим більше те, що власником квартири згідно державного реєстру є не ОСОБА_7, як сторона по договору іпотеки, а ОСОБА_4 як власник по договору купівлі-продажу.

Більш того, приватний нотаріус ОСОБА_6 здійснила державну реєстрацію обтяження 13.11.2012 року не тільки на майно, яке вже не належало ОСОБА_7, а й після його смерті (ОСОБА_7 помер 20.10.2012 року).

Також судом встановлено, що згідно ОСОБА_10 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (індексний номер 32504603, 32504496, 32503199) реєстрація обтяження предмету іпотеки - незакінчене будівництвом приміщення (квартира) в блоці А, будівельний номер 2303, проектною площею 334,5 метрів квадратних, розташоване на 23 поверсі будівлі (в осях 24з - 9з), яке будується за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Глинки,2, сторонами договору не здійснювалась.

Реєстрація в реєстрі обтяжень рухомого майна не відноситься до реєстрації обтяжень нерухомого майна, яка передбачена ч.2.ст.5 Закону України «Про іпотеку» щодо обєктів незавершеного будівництва, а відповідно не може мати наслідки з відповідними правами пріоритету для іпотекодержателя.

Заборона на нерухоме майно, була проведена приватним нотаріусом ОСОБА_6 13.11.2012 року при оформленні договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №30.840.06.1 від 07.03.2006 року. Зазначена заборона відчуження була оформлена відносно квартири АДРЕСА_4. Тобто, лише 13.11.2012 року іпотекодержатель приступив до реалізації своїх прав у відповідності до Закону України «Про іпотеку», що встановлює момент виникнення у нього передбаченого чинним законодавством пріоритету.

Згідно статті 1 Закону України «Про іпотеку» пріоритет - це переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно.

Стаття 4 Закону України «Про іпотеку» зазначає, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Зазначені вище норми вказують на те, що іпотечний договір має свій зміст як гарантійний захист інтересів іпотекодержателя тільки при умові дотримання сторонами вимоги щодо державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою. Всі інші норми закону про іпотеку, наприклад, про збереження договору іпотеки для нового власника при переході права власності на предмет іпотеки застосовуються при умові виконання сторонами всіх вимог пріоритетності. Недотримання цієї вимоги може призвести до певних правових наслідків у вигляді реалізації обєкту іпотеки та неможливістю іпотекодержателя, при невиконанні боржником своїх обовязків, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги.

З дати укладання іпотечного договору обтяження нерухомого майна (обєкта незавершеного будівництва-предмету іпотеки) здійснено не було, що в свою чергу, не дає підстав визначити наявність вищого пріоритету за іпотекодержателем.

В подальшому, а саме, 07.08.2008 року, з введенням обєкту в експлуатацію, додатковою угодою до кредитного договору сторони передбачили необхідність укладання додаткової угоди до іпотечного договору, що підтверджує визнання іпотекодержателем факту відсутності захисту прав згідно Закону України «Про іпотеку», і укладання якої давало б можливість здійснити реєстрацію обтяження нерухомого майна з наслідками пріоритету в розумінні іпотечного законодавства.

Іпотекодавець та іпотекодержатель не виконали діючі на той час вимоги, оскільки не уклали передбачену п.4.11 кредитного договору №30.840.06 від 07.03.2006 р. з подальшими змінами від 07.08.2008 р., додаткову угоду до іпотечного договору, що призвело до відсутності пріоритетного права на обєкт іпотеки у іпотекодержателя.

Більш того, укладення 12.09.2008 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 стало можливим виключно за умови відсутності зареєстрованого обтяження внаслідок бездіяльності іпотекодержателя, відсутності відповідного пріоритету на обєкт у останнього. Зазначене свідчить, що на дату укладання сторонами договору купівлі-продажу були відсутні передбаченні чинним законодавством обтяження квартири, у звязку з чим реєстрація прав власності ОСОБА_4 має вищий пріоритет за раніше виниклі іпотечні правовідносини іпотекодержателя та ОСОБА_7 Відсутність зареєстрованого іпотечного обтяження квартири, укладання договору купівлі-продажу відносно неї, реєстрація цього правочину та права власності за покупцем без будь-яких обтяжень, унеможливило у подальшому вчиняти ОСОБА_7 дії по укладанню додаткової угоди до іпотечного договору щодо квартири №163 та фактичної передачі обєкту для вчинення обтяжень тощо.

Саме укладення договору купівлі-продажу від 12.09.2008 р., реєстрація цього правочину та реєстрація прав власності має наслідком припинення іпотечних правовідносин щодо квартири №163 і до неї не можуть застосовуватися положення статті 23 Закону України «Про іпотеку». Тому приватний нотаріус не мала права проводити нотаріальні дії щодо заборони відчуження майна, яке на час такої дії фактично належало третій особи, яка не зверталась до нотаріуса з проханням провести реєстрацію обтяження шляхом заборони відчуження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при вчинення нотаріальної дії щодо внесення заборони відчуження приватним нотаріусом ОСОБА_6 не надано правової оцінки правовідносинам, які є підставою для накладення заборони, що свідчить про протиправність дій приватного нотаріуса.

З урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин та наявних в справі матеріалів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 щодо визнання протиправними дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_4 шляхом внесення запису до Державного реєстру заборон, реєстраційний номер обтяження №13238955 та зобовязання приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вилучити з Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна заборону на квартири АДРЕСА_4 шляхом внесення відповідного запису, - підлягають задоволенню.

З урахуванням наведених обставин справи та норм права, що регулюють правовідносини, які є предметом спору, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Компанія «ХАГВОРТ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД», про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_4 шляхом внесення запису до Державного реєстру заборон, реєстраційний номер обтяження №13238955.

Зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вилучити з Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна заборону на квартири АДРЕСА_6 шляхом внесення відповідного запису.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2015 року

Суддя ОСОБА_14