Справа № 372/3819/15-а
Суддя: Потабенко Л. В.
Дата ухвалення: 2015-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/3819/15-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2015 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Потабенко Л.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі про визнання протиправними дій та зобов'язання виплатити компенсацію у зв»язку з порушенням строків виплати пенсії. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою Обухівського районного суду Київської області від 14.07.2014 року позов ОСОБА_2, задоволено повністю. Визнано протиправними дії УПФ України в м. Обухові та Обухівському районі щодо відмови ОСОБА_2, у поновлені виплати раніше призначеної пенсії з 07.10.2009 року. 24.12.2014 року Київський апеляційний адміністративний суд задовольнив частково апеляційну скаргу УПФ України в м. Обухові та Обухівському районі та ухвалив нову постанову, в якій забовязав УПФ поновити позивачу виплату пенсії з 14.10.2013 року. 14.03.2015 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку та індексації поновленої пенсії позивача у звязку з нарахуванням пенсії нижчої рівня прожиткового мінімума, однак листом від 11.04.2015 року представник позивача отримав листа з УПФУ від 31.09.2015 року № 30/П-04, у якому пенсійний фонд повторно надав інформацію, щодо виконання вищезазначеного судового рішення, а саме ОСОБА_2, поновлена виплата пенсії з 14.10.2013 року у розмірі 45 грн., 42 коп., тобто не проведено індексації і перерахунку пенсії, поновленої рішенням суду. В звязку з цим представник позивача звернувся до Обухівського районного суду Київської області про визнання неправомірною бездіяльність УПФУ і постановою від 12.05.2015 року визнано неправомірною бездіяльність УПФУ яка полягає у поновлені та виплаті пенсії ОСОБА_2, з 14.10.2013 року в розмірі нижчому рівня прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та забовязано відповідача перерахувати та виплатити раніше призначену позивачу пенсію з урахуванням усіх перерахунків та індексації відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент нарахування та виплати пенсії. Позивачу було поновлено виплату раніше призначеної пенсії, однак не виплачена компенсація в звязку з втратою частини доходу за минулий час не отриманих з вини пенсійного фонду України. На підставі наведеного представник позивачка просить суд прийняти постанову про визнання дій відповідача, виражених у відмові виплати компенсації передбаченої ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу в звязку з порушенням строків їх виплати.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач подав свої заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись принципами верховенства права та законності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні повідомлених сторонами обставин, вбачається, що наявні достатні підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи вимоги ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі,в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів належним і неупередженим судом.

В рішенні від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009, Конституційний Суд України зазначив про те, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зістаттею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як вбачається із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу від 04.11.1950р., яка є частиною національного законодавства України, гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Проте, як зауважує Європейський Суд з прав людини, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (рішення від 20.07.2004р. у справі «Шматько проти України», заява 60750/00).

Крім того, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями. Частина 3 зазначеної статті гарантує звернення до суду безпосередньо на підставі Конституції України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

03.08.15 року представник позивача звернувся до УПФУ в м. Обухові та Обухівському районі Київської області із заявою про виплату компенсації відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати».

11.08.2015 року листом УПФУ в м. Обухові та Обухівському районі Київської області № 80/П-09 було надано відповідь що затримки виплати пенсії ОСОБА_2, згідно чинного законодавства та Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ № 13-1 від 07.07.2014 року в УПФУ в м. Обухові та Обухівському районі не мало місце, а тому для виплати компенсації ОСОБА_2, немає підстав.

Як вбачається з ч.2 ст.46 Закону України"Про загальнообов"язкове державне пенсійне страухвання",нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв"язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здіснюється згідно із законом.

Відповідно до ст.2 Закону України»Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати»,компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів,нарахованих громадянам за період ,починаючи з 01.01.2001р

Порядок виплати компенсації визначений постановою КМ України №159 від 21.02.2004р.»Про затвердження Порядку поведення компенсації громдянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати». Пунктом 2 даного Порядку встановлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Дія Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»,Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосувалася усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги;доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати основною умовою для виплати компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальних виплат). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення, оскільки ці нормативні акти не містять будь-якого виключення.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 07 листопада 2012 року у справі № 6-131цс12 та колегією суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення із зазначення способу його здійснення та про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини,з метою захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.7-11,158-163,167 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні розрахунку та виплати компенсації втрати частини пенсії, у зв»язку з порушенням строків її виплати.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в м. Обухові та Обухівському районі виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини пенсії, у зв»язку з порушенням строків її виплати.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

СуддяОСОБА_3