Справа № 1218/2-а-1309/11
Суддя: Іванова О. М.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1218/2-а-1309/11
Провадження № 2-а/419/31/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О.М.,

при секретарі Краснопольському С.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новоайдарського селищного голови про визнання незаконними дій, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду з адміністративним позовом до Новоайдарського селищного голови про визнання незаконними дій, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 12.09.2011 року вона звернулась до Новоайдарського селищного голови з інформаційним запитом, проте відповідь на своє звернення отримала не за всіма пунктами, які були нею зазначені, що на її думку є порушенням її прав. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що такими діями відповідач завдав їй моральної шкоди, яку позивач оцінює в 10000 грн. Доказом завдання моральної шкоди позивачка вважає саме порушення її права на отримання повної та обєктивної відповіді на звернення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, 12.09.2011 року ОСОБА_1 направила на адресу відповідача інформаційний запит, в якому просила надати їй копії документів, а саме: рішення виконкому Новоайдарської селищної ради №114 від 09.04.1992 року; договір купівлі-продажу будівлі за адресою: пров. Дзержинського, 9, с.м.т. Новоайдар, Луганської області, укладений між Комбінатом комунальних підприємств Новоайдарської селищної ради та ОСОБА_3; договір купівлі-продажу від 17.09.2001 року будівлі за адресою: пров. Дзержинського, 9, с.м.т. Новоайдар, Луганської області, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (за довіреністю Комбінату комунальних підприємств Новоайдарської селищної ради); рішення Новоайдарської селищної ради від 01.03.1994 року №106; державний акт на земельну ділянку серії ЛГ №. Листом №594 від 15.09.2011 року за підписом Новоайдарського селищного голови на даний запит надано відповідь (а.с.4).

Положеннями статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит про інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Положеннями статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Відповідно до ст. 22 Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволені запиту, якщо він не володіє і незобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законом, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит. Також, відповідно до ч. 4 зазначеної статті, у відмові в задоволені запиту на інформацію має бути зазначено: прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату відмови; мотивовану підставу відмови; порядок оскарження відмови; підпис.

Однак, відмова в задоволені запиту не відповідає вимогам закону, а порядок оскарження відмови взагалі відсутній.

У разі, коли розпорядник зобов'язаний володіти певною інформацією, але фактично вона відсутня, то в запиті такої інформації не може бути відмовлено на підставі пункту 1 частини 1 статті 22 Закону. Однак, згідно ч. 3 ст. 22 Закону розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Разом з тим, суд встановив, що відповідачем не направлявся запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача, що призвело до порушення вимог закону, а саме ч.3 ст.22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Згідно ст. 14 Закону розпорядники інформації зобов'язані: оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення, систематично вести облік документів, які знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити з них виписки, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації. При розгляді інформаційного запиту позивачки відповідні вимоги закону відповідачем порушені.

Забезпечення права кожного на доступ до публічної інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, що становить суспільний інтерес є одним із актуальних питань сьогодення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 грн. не підлягають задоволенню за необґрунтованістю, оскільки позивачем не доведено суду причинного зв`язку незаконної діяльності Новоайдарського селищного голови та спричиненням моральної шкоди від цих дій.

На підставі ст. ст. 1, 4, 19, 20, 22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ст. 19 Конституції України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 11, 94, 159-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Новоайдарського селищного голови про визнання незаконними дій, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконною діяльність Новоайдарського селищного голови при розгляді інформаційного запиту ОСОБА_1 від 12.09.2011 року.

Зобовязати Новоайдарського селищного голову розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 12.09.2011 року відповідно до вимог ст.ст. 20, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новоайдарський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. Якщо було подано апеляційну скаргу, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: О.М. Іванова