Справа № 641/6729/15-а
Суддя: Онупко М. Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/95/2015 Справа №641/6729/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року м.Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Кисіль О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова (далі УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова) в якому просив встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова стосовно застосування ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в справі та законів про права людини на відповідність ст.ст. 3, 5, 21, 22, 24, 28, 41, 43, 46, 49, 60, 62, 68 Конституції України, визнати незаконними дії відповідача щодо порушення конституційних прав непрацюючих пенсіонерів, або такими, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили; зобовязати відповідача згідно ст. 107 п. 3 Закону України № 1058-VI, повернути позивачу суми коштів, безпідставно стягнені відповідачем з пенсії позивача, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ; компенсувати моральний збиток за незаконне звинувачення у злочині.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив розглядати їх в редакції зави про апеляційне оскарження від 23.07.2015 року та просив: встановити наявність чи відсутність компетенції субєкта владних повноважень - УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова при порушенні майнових прав непрацюючих пенсіонерів стосовно застосування ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у справі та законів про права людини на відповідність ст.ст. 3, 5, 21, 22, 24, 28, 41, 43, 46, 49, 60, 62, 68 Конституції України; визнати не чинним рішення УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова про зменшення пенсійних виплат непрацюючим пенсіонерам, зобовязати УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова згідно ст. 107 п. 3 Закону України № 1058-VI; повернути позивачу суму коштів (безпідставно стягненні органами Пенсійного фонду з його пенсії), в триденний строк із дня прийняття рішення судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 % річних облікової ставки Національного банку України; зобовязати УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова зарахувати не зарахований науковий стаж з 01.08.1973 року по 01.04.1975 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в квітні 2015 року відповідач в односторонньому порядку незаконно зменшив пенсію позивача на 33,5 %. Листом № 5932/02-28 від 27.04.2015 року УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова повідомив позивача, що він не сповістив відповідача про працевлаштування. 04.11.2008 року позивач отримав свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця № 984320 та в той же день повідомив про це УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова, а вже 10.11.2008 року він отримав від відповідача повідомлення про взяття на облік фізичної особи - підприємця, №15642, за підписом заступника начальника УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова ОСОБА_2

Позивач зазначив, що закінчив трудову діяльність в 2013 році. Посилаючись на свій похилий вік позивач зазначив, що ліквідував державну реєстрацію фізичної особи - підприємця тоді, коли була введена спрощена система ліквідації державної реєстрації фізичної особи - підприємця, тобто 08.04.2015 року. Також, відповідач посилаючись на положення Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» зменшив позивачу стаж роботи науково-технічного працівника з 01.08.1973 року по 01.04.1975 рік.

Враховуючи вищевикладене позивач був вимушений звернутися з позовом до суду.

Позивач в судовому засідання уточнені позовні вимоги викладені в редакції заяви про апеляційне оскарження від 23.07.2015 року підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні та наданих до суду запереченнях проти позову заперечувала в повному обсязі та пояснила, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться на пенсійному обліку з 28.07.1999 року. Первинно пенсія призначалась за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 03.10.2005 року відповідно до заяви від 03.10.2005 року та додатково наданих документів ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

З приводу позовних вимог позивача про зарахування до наукового стажу періоду роботи з 01.08.1973 року по 01.04.1975 року, зазначила, що відповідно до запису трудової книжки № 15 ОСОБА_1 було переведено на посаду інженера-конструктора у звязку з переходом на нову систему оплати. В довідці від 27.09.2005 року № 32/ок вказаний період навіть не зазначений. Посада «інженер-конструктор» передбачена ст. 22-1, 22-2 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», як така, що може бути зарахована до наукового стажу для призначення наукової пенсії, а тому управління не включило вказаний період до стажу інших документів та довідок в пенсійній справі немає.

Щодо позовних вимог позивача про незаконне відрахування відповідачем з його пенсії надмірно сплачених коштів, представник відповідача зазначила, що 11.12.2006 року ОСОБА_1 повідомив про те, що звільнений 01.09.2005 року, та був попереджений, що у всіх випадках працевлаштування він зобовязується терміново повідомляти управління. На підставі заяви позивача йому проведено обчислення пенсії, як непрацюючій особі. В березні 2015 року до відділу призначення пенсії надійшла довідка, з відділу персоніфікованого обліку, інформаційних систем та мереж, за якою було виявлено, що з 04.11.2008 року ОСОБА_1 зареєстрований, як субєкт підприємницької діяльності. Тобто відповідно до чинного законодавства з 04.11.2008 року позивач є працюючою особою. В звязку з чим було проведено перерахунок пенсії з 01.04.2009 року (з моменту утворення надміру сплачених коштів) як працюючій особі, що сприяло утворенню надміру сплаченої пенсії за період з 01.04.2009 року по 31.03.2015 року в розмірі 3901,92 грн. Відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2014 року з нарахованої пенсії позивача розпочато відрахування надміру сплачених коштів у розмірі 20% нарахованої пенсії до виплати. Також з 01.04.2015 року з пенсії позивача проводиться утримання у розмірі 15%, як працюючій особі відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Окрім того, пояснила, що прийнятий Верховною ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є чинним, неконституційним не визнавався, а тому в аспекті положень ст. 19 Конституції України є обовязковим для врахування УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова з метою реалізації наданих державою повноважень в частині обчислення пенсійних виплат.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 28.07.1999 року перебуває на обліку в УПФУ в Комінтернівському району м. Харкова.

Судом встановлено, що розпорядженням № 184133 від 14.10.2005 року ОСОБА_1 на підставі його заяви від 03.10.2005 року призначено пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (а.с. 111).

При призначенні пенсії позивачу було проведено розрахунок стажу згідно до якого, загальний стаж склав 47 років 8 місяців 1 день та науковий стаж - 20 років 5 місяців(а.с. 112).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 04.11.2008 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 0103871 (а.с. 8).

Під час розгляду зазначеної справи позивачем до суду було надано копію повідомлення про взяття на облік фізичної особи підприємця № 17293-03/28 від 09.12.2009 року, видане УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова, згідно до якого ОСОБА_1 10.11.2008 року був взятий на облік за реєстраційним № 15642 в УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова як фізична особа підприємець (а.с. 9).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 не заперечувала факту взяття позивача на облік в УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова як фізичної особи підприємця, однак зазначила, що зазначена інформація була відсутня у відділі УПФУ в Комінтернівського районі м. Харкова який безпосередньо здійснює нарахування пенсії, у звязку з тим, що позивач ОСОБА_1 не повідомив зазначений відділ про існування зазначеного повідомлення та про факт його реєстрації як субєкта підприємницької діяльності. Та пояснила, що обмін подібною інформацією між зазначеними відділами не здійснюється, у звязку з чим позивачу було надмірно сплачено кошти у розмірі 3901,92 грн.

У відповідності до рішення про утримання сум пенсії, надміру виплаченої пенсіонеру внаслідок зловживань з його сторони або подання страхувальниками недостовірних даних, зазначено, що ОСОБА_1 одержує пенсію за віком науковим працівникам у розмірі 2970,53 грн., сума переплат, згідно до довідки відділу виплати пенсій складає 3901,92 грн., яка утворилася з причини працевлаштування за період з 01.04.2009 року по 31.03.2015 року. На підставі ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» постановлено стягнути з пенсії ОСОБА_1 надміру виплачену суму у розмірі 3901,92 грн., в розмірі 20% пенсії щомісячно до повного погашення (а.с.171 зв. бік).

Згідно ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стягненню з пенсіонера підлягають тільки суми пенсії, надміру виплачені йому внаслідок зловживань з боку пенсіонера (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо).

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за №374/7695.

У п.п. 3, 4 Порядку встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Отже, відрахування виплаченої надміру суми пенсії на підставі рішення пенсійного органу можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені надмірно проведені виплати пенсії виплачені позивачу не з вини пенсіонера, будь-яких даних про зловживання з боку позивача або подання ним недостовірних даних відповідачем не надано та не встановлено. Станом на момент звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 не працював, та в подальшому після набуття ним статусу фізичної особи - підприємця, позивач ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова та повідомив орган пенсійного фонду про зазначені зміни в його статусі, після чого йому було надано повідомлення про взяття його на облік як фізичної особи - підприємця.

Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Таким чином, повернення зайво виплачених коштів потрібно вирішувати за погодженням з громадянами, яким проведено ці виплати, або у судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Приймаючи рішення про утримання сум пенсії, надміру виплаченої пенсіонеру внаслідок зловживань з його сторони або подання страхувальниками недостовірних даних у відношенні ОСОБА_1, УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова діяло не на підставі та не в межах повноважень, що передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому дії УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова щодо утримання надміру виплачених сум пенсій з ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, а вищезазначене рішення відповідача відносно позивача має бути визнано неправомірним. Неправомірно стягнуті кошти у розмірі 20% від місячної пенсії за період з 01 квітня 2014 року по дату прийняття постанови суду підлягають поверненню позивачеві.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги позивача в частині зобов'язання УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова повернути ОСОБА_1 неправомірно стягнуті кошти у розмірі 20% від місячної пенсії за період з 01 квітня 2014 року по 04 грудня 2015 року та про визнання неправомірним рішення відповідача про утримання сум пенсії, надміру виплаченої пенсіонеру внаслідок зловживань з його сторони або подання страхувальниками недостовірних даних у відношенні ОСОБА_1, підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми коштів, безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

Отже, вирішення питання про виплату нарахованої пені на суми безпідставно стягнених грошових коштів має вирішуватися органом Пенсійного фонду одночасно з виплатою зазначених безпідставно стягнених з пенсії грошових коштів.

Тобто, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми пені, нарахованої на неправомірно стягнуті з пенсії ОСОБА_1 кошти, виходячи з розрахунку 120 % річних облікової ставки Національного банку України задоволенню не підлягають, у звязку з тим що вони заявлені передчасно.

Стосовно позовних вимог позивача в частині проведення перерахунку стажу наукової роботи з 01 серпня 1973 року по 01 квітня 1975 року слід зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, права позивача підлягають захисту з 22.12.2014 року.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Зазначені положення кореспондують нормам ст. 162 КАС України, які визначають повноваження суду при вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В матеріалах пенсійної справи УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова у відношенні ОСОБА_1 містяться відповіді на звернення ОСОБА_1 надані відповідачем № 15064-02/28 від 27.09.2011 року, № 13784-02/28 від 25.08.2011 року, 10925-02/28, № 10931-02/28 від 24.06.2011 року, в яких було зазначено про розрахунок наукового стажу позивача по періодам: з 01.01.1972 року по 31.07.1973 року - на посаді провідного конструктора в спеціальному Конструкторському бюро ХЕЛЗ; з 01.04.1975 року по 31.01.1994 року - на посаді начальника сектору та головного спеціаліста конструкторського відділу (а.с. 180,181, 189 зв. бік, 190 зв. бік).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначив, що отримував зазначені листи УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова ще у 2011 році.

Окрім того, як вбачається з постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.12.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова в якому просив визнати його стаж науково-технічної діяльності 30 років 6 місяців, перерахувати пенсію з 09.2005 року з урахуванням перерахованого наукового стажу та відшкодувати суми недоплаченої позивачу як науковцю пенсії з розрахунку перерахованого трудового стажу. В задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2012 року постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.12.2011 року по справі №2020/2-а-8889/11 залишено без змін.

Тобто на момент звернення до суду з зазначеним позовом у 2011 році позивач був обізнаний з розрахунком стажу наукової роботи, зробленим відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 22.06.2015 року із вимогами щодо захисту його порушених прав, що мали місце з 03.10.2005 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Однак позивачем не було надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 01.08.1973 року по 01.04.1975 року.

Таким чином, позовні вимоги позивача в частині проведення перерахунку стажу з 01 серпня 1973 року по 01 квітня 1975 року згідно приписів ст. 100 КАС України підлягають залишенню без розгляду.

Також, щодо позовних вимог позивача про встановлення наявності чи відсутності компетенції Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова стосовно застосування ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у справі та законів про права людини на відповідність ст.ст. 3, 5, 21, 22, 24, 28, 41, 43, 46, 49, 60, 62, 68 Конституції України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси; у випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно з ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 106 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

Як зазначалось вище, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, під компетенційними спорами розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб'єкти владних повноважень. Тобто, позивачем у компетенційних спорах є суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Тобто, позивач ОСОБА_1 у даному випадку, не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред'явлення позову щодо визнання наявності чи відсутність компетенції (повноважень) у відповідача.

У звязку з викладеним провадження в частині позовної вимоги позивача про встановлення наявності чи відсутності компетенції УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова підлягає закриттю.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково - в частині визнання неправомірним рішення УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова про утримання сум пенсії, надміру виплаченої пенсіонеру внаслідок зловживань з його сторони або подання страхувальниками недостовірних даних у відношенні позивача та зобов'язання УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова повернути позивачу неправомірно стягнуті кошти у розмірі 20% від місячної пенсії за період з 01 квітня 2014 року по 04 грудня 2015 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 6, 11, 17, 99, 100, 159 - 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії, в частині позовних вимог про встановлення наявності чи відсутності компетенції Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова - закрити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії, в частині проведення перерахунку стажу з 01 серпня 1973 року по 01 квітня 1975 року - залишити без розгляду.

Визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про утримання сум пенсії, надміру виплаченої пенсіонеру внаслідок зловживань з його сторони або подання страхувальниками недостовірних даних у відношенні ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова повернути ОСОБА_1 неправомірно стягнуті кошти у розмірі 20% від місячної пенсії за період з 01 квітня 2014 року по 04 грудня 2015 року.

В іншій частині позовні вимоги - залишити без задоволення.

Постанову може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо постанову було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя - ОСОБА_5