Справа № 539/589/15-а
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/18697/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 березня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області щодо відмови у перерахунку розміру пенсії із заробітної плати за період виконання робіт в зоні відчуження на підставі наказу про проведення донарахування заробітної плати та довідки одержаної за роботу в зоні відчуження №1 від 13 січня 2015 року і відомості (особовий рахунок) донарахування заробітної плати №2 від 13 січня 2015 року та на підставі діючого з 01 січня 2012 року підпункту 3 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язати відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії з 19 січня 2015 року.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 березня 2015 року позов задоволено. Визнано відмову управління Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області протиправною. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області провести та сплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки ВАТ «Лубенський м`ясокомбінат» №1 від 13 січня 2015 року та відомостей донарахування заробітної плати №2 від 13 січня 2015 року з 19 січня 2015 року з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 березня 2015 року без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, з 20 березня 2003 року має ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безстроково, отримує пенсію по інвалідності УПФУ в місті Лубнах та Лубенському районі. 19 січня 2015 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії на підставі довідок № 1 від 13 січня 2015 року та № 2 від 13 січня 2015 року про заробітну плату, виданих ВАТ «Лубенський м`ясокомбінат». Рішенням №39 від 03 лютого 2015 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з тих підстав, що обчислення заробітку за роботу в зоні відчуження за липень-серпень 1986 року проведено з порушенням норм чинного законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив висновок про незаконність відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 оскільки надані ним довідки складені відповідно до вимог нормативно-правових актів з питань оплати праці в зоні відчуження, а тому є належною підставою для перерахунку пенсії.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про соціальний статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 року, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

01 січня 2012 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 7 Порядку, обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які приймали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, - 4, I - 3). При цьому, в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Зони небезпеки визначались відповідно до радіаційної ситуації в місцях виконання робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за показниками потужності експозиційної дози. Держкомгідромету СРСР було доручено двічі на місяць станом на 1 та 15 числа забезпечувати Урядову комісію інформацією про радіаційну ситуацію на зазначених територіях. Рішення щодо віднесення населених пунктів або виробничих об`єктів до зони небезпеки приймались Урядовою комісією (від 07 серпня 1986 року № 87, від 19 серпня 1986 року № 108, від 18 вересня 1986 року № 173 та від 05 січня 1987 року № 339).

При виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1987 роках залежно від потужності експозиційної дози територію зони відчуження було поділено на 1-у, 2-у, 3-ю зони небезпеки та зону особливого контролю.

До зони небезпеки № 3 належали території з рівнями іонізуючого випромінення від 100 млР/год і вище, до зони небезпеки № 2 - від 20 млР/год до 100 млр/год, до зони небезпеки № 1 - від 5 млР/год до 20 млР/год, до зони особливого котролю - від 2 млР/год до 5 млР/год .

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378, розпоряджень від 03 вересня 1986 року № 1767-рс і від 11 грудня 1986 року № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08 травня 1986 року № 168-5, від 10 червня 1986 року № 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року № 530-рс, від 16 грудня 1986 року № 694-рс, від 06 січня 1988 року № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 09 травня 1986 року, № 58с від 11 червня 1986 року, № 132с від 16 вересня 1986 року, № 179с від 25 грудня 1986 року, № 8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого п.п. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Згідно з пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС», підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 передбачено, що премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, п. п. 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки має проводитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Судами встановлено, що позивач знаходився на військових зборах в період з 01 червня 1986 року по 06 вересня 1986 року у складі військової частини НОМЕР_1 , що підтверджено довідкою військової частини № 1333/7. Згідно з даною довідкою, позивачеві слід виплатити за місцем постійної роботи 100% тарифної ставки (посадового окладу) за період з 08 червня 1986 року по 04 вересня 1986 року. Як вказано у даній довідці, позивач виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у різних зонах небезпеки, що відповідають різним коефіцієнтам оплати праці, в тому числі: з однократним коефіцієнтом - у липні - 14 днів, з двократним - у червні - 4 дні, у липні - 15 днів, з трикратним - у червні - 21 день, у липні - 2 дні, у серпні - 5 днів, при цьому вихідні дні слід вважати робочими.

Тому, як встановлено судами, при розрахунку заробітної плати за липень-серпень 1986 року, який відображений у довідці № 1 від 13 січня 2015 року, обґрунтовано було застосовано усереднений коефіцієнт кратності 2,46, залежно від кількості днів виконання робіт у кожній зоні небезпеки.

При цьому, з посиланням на відомість заробітної плати за 1986 рік для розрахунку взято годинну тарифну ставку 0,596 крб. (за умови 7/8-годинного робочого дня), підвищено її до 100% (за умови 6-годинного робочого дня), враховано збережений за основним місцем роботи середньомісячний заробіток, оплату праці у вихідні дні у подвійному розмірі із застосуванням показників кратності.

Таким чином, судами зроблено правильний висновок про те, що довідки № 1 (довідка про заробітну плату) та 2 (відомість (особовий рахунок) від 13 січня 2015 року складені відповідно до вимог вищенаведених нормативно-правових актів з питань оплати праці у зоні відчуження, а відтак, є належною підставою для перерахунку пенсії, а тому відмова у здійсненні перерахунку пенсії є протиправною.

Враховуючи те, що посилання відповідача в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, та ними повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішеннях, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області залишити без задоволення, а постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 березня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок пенсії без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак