Справа № 524/5508/15-а
Суддя: Середа А. В.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/5508/15-а
Провадження № 2а/524/323/15
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

30.11.2015 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Середи А.В.

при секретарі Кот А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання нечинним та скасування рішення Кременчуцької міської ради, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.

В позові зазначав про наступне, а саме :

Вказував, що 23 жовтня 2003 року рішенням Кременчуцької міської ради «Про реорганізацію комунального підприємства «Студія Кременчуцького міського телебачення міської ради» в місті Кременчуці» його ОСОБА_1, було призначено на посаду директора КП «Кременчуцька міська телерадіокомпанія».

Зазначав, що 20 квітня 2015 року ним особисто було подано секретарю Кременчуцької міської ради заяву про звільнення з посади 28 квітня 2015 року за угодою сторін.

Вказував, що 28 квітня 2015 року було призначено LVIII (58) сесію міської ради VI скликання, а враховуючи той факт, що керівники засобів масової інформації відповідної ради звільняються з посад виключно рішеннями пленарних засідань ради (п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»), відповідно бажану дату звільнення ним було визначено наступну сесію Кременчуцької міської ради.

Зазначав, що 28 квітня 2015 року в порядок денний LVIII (58) сесії міської ради VI скликання, відповідачем було включено питання «Про звільнення з посади директора КП «Кременчуцька міська телерадіокомпанія».

Вказував, що 28 квітня 2015 року на LVIII (58) сесії міської ради VI скликання не було розглянуто питання його звільнення з посади директора КП «Кременчуцька міська телерадіокомпанія», а відтак він продовжував працювати на займаній посаді та отримувати заробітну платню, що підтверджується довідкою про доходи №4 від 23.06.2015 року.

Зазначав, що на його неодноразові усні звернення до Кременчуцької міської ради щодо результату розгляду його заяви про звільнення від 20 квітня 2015 року, жодної відповіді так і не отримав.

Вказував, що з урахуванням того факту, що підставою припинення трудового договору у являється саме угода сторін (н. 1 ст. 36 КЗпП України) у відповідності до якої сторони погодили дату звільнення саме 28 квітня 2015 року, що підтверджується його заявою про звільнення від 20 квітня 2015 року та проектом рішення Кременчуцької міської ради від 28 квітня 2015 року, погоджені умови якої не було виконано відповідачем, адже рішення про звільнення директора КП «Кременчуцька міської телерадіокомпанія» так і не було прийнято LVIII (58-ю) сесією Кременчуцької міської ради, за таких обставин він вирішив продовжувати трудову діяльність на займаної посаді та не мав наміру звільнятися про що відповідно неодноразово повідомляв відповідача.

Зазначав, що 26 травня 2015 року LVIII (59) сесією міської ради VI скликання бузо прийнято рішення «Про звільнення з посади комунального підприємства Кременчуцька міська телерадіокомпанія» ОСОБА_1, підставою звільнення слугувала саме моя заява від 20 квітня 2015 року.

Вважає, що дане рішення є протиправним та таким, що порушує його конституційні права закріплені в ст.43 Конституції У країни.

Акцентував увагу на тому, що відповідач звільнив його без законної на те підстави, а тому, відповідно до положень ст. 235 КЗпП України зобов'язаний поновити його на попередній роботі з відповідними правовими наслідками.

Просив суд винести постанову, якою визнати нечинним та скасувати рішення Кременчуцької міської ради LVIII (58) сесії міської ради VI скликання 13X від 26 травня 2015 року «Про звільнення з посади директора комунального підприємства «Кременчуцька міська телерадіокомпанія». Поновити його на посаді директора комунального підприємства «Кременчуцька міська телерадіокомпанія». Стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні, представник позивача ОСОБА_2 просив суд позов задовольнити повністю за обставин викладених в описовій його частині.

В судовому засіданні представник Кременчуцької міської ради Полтавської області ОСОБА_3 до початку судового розгляду справи по суті, зробив усну заяву в порядку ст. 136 КАС України та позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття субєктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оцінюючи правомірність дій та оскаржуваних постанов відповідача, суд керувався критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5)добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 19 Конституції України зобовязує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Суд зясовує, чи використане повноваження, надане субєкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Стаття 71 КАС України передбачає обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вище викладеного та у відповідності до диспозиції ч.3 ст.112 КАС України суд приймає визнання відповідачем адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 6, 17, 18, 104-107, 112, 136, 164, 181 Кодексу Адміністративного Судочинства України, ст.ст. 232, 235 Кодексу Законів про Працю, ст. 43 Конституції України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання нечинним та скасування рішення Кременчуцької міської ради, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати рішення Кременчуцької міської ради LIX (59) сесії міської ради VI скликання від 26 травня 2015 року «Про звільнення з посади директора комунального підприємства «Кременчуцька міська телерадіокомпанія».

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства «Кременчуцька міська телерадіокомпанія».

Стягнути з Кременчуцької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які не приймали участь у розгляді справи в цей же термін з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: