Справа № 303/729/15-а,2-а/303/48/15
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Справа № 876/4101/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.
суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,
з участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року по справі № 303/729/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі про визнання неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області щодо відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з 01 грудня 1986 року по 28 грудня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виконуючи автомобільні перевезення вантажів у складі комплексної бригади по будівництву водопроводу в селі с. Кливини Поліського району Київської області. Зазначений населений пункт віднесений до 30 кілометрової зони відчуження Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року №524-156.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, згідно із Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, надавши копії документів, що підтверджують право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах. Однак, відповідач відмовив позивачу в призначенні зазначеної пенсії, з тих підстав, що факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не доведений первинними документами.
Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у визнанні права на призначення пенсії та її призначенні згідно із Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області прийняти заяву і документи та призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з дати звернення до Управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області із заявою про призначення пенсії з 05.01.2015 року.
Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області, який покликаючись на те, що постанова винесена з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням матеріального права, просить постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що надані позивачем довідки для призначення пенсії не містять посилання на первинні документи. Якщо довідка видана не в період роботи вона повинна містити посилання на документи, якими підтверджується час, період і місце роботи особи, яка претендує на отримання спірного виду пенсійного забезпечення. Також зазначив, що позивач пропустив встановлений ст.99 КАС України, строк звернення з позовом до суду.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що підтверджується відповідним посвідченням.
ОСОБА_1 в період з 01 грудня 1986 р. по 28 грудня 1986 р., тобто протягом 28 днів приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виконуючи автомобільні перевезення вантажів у складі комплексної бригади з будівництва водопроводу в селі с.Кливини Поліського району Київської області, що стверджується довідкою № 396 від 04 жовтня 1992 року, довідкою № 34 від 09 квітня 2014 року, довідкою форми № 122 від 09 квітня 2014 року № 35, довідками № 36, 37 від 09 квітня 2014 року.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірності своїх дій, а тому дії відповідача щодо відмови у прийнятті документів, у призначенні позивачу пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку необхідно визнати протиправними. У той же час, вимога про призначення пенсії є обґрунтованою з часу звернення до УПФ, а не з часу виникнення права на пенсію, тому пенсію слід призначити починаючи з 05.01.2015 року.
Однак, апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Право чоловіків на пенсію за віком, що передбачене ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пов`язується, зокрема, з досягненням 60 років.
Згідно зі ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Згідно зі ст. 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві (ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Згідно з положеннями ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів пенсійний вік зменшується на 10 років.
Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, при призначенні пенсії на пільгових умовах, необхідно враховувати її вид та особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.
Враховуючи те, що для призначення пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, були наявні всі необхідні для цього документи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про неправомірність рішення відповідача та наявність правових підстав для задоволення позову.
Однак, судом першої інстанції не враховано наступні обставини.
Позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії 18 квітня 2014 року.
28 квітня 2014 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, що стверджується відповідним листом від 28 квітня 2014 року № 4498/05.
Тобто, про порушення свого права на призначення пенсії на пільгових умовах позивач дізнався 28 квітня 2014 року, однак до суду звернувся 10 лютого 2015 року.
Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Апеляційним судом встановлено те, що про позивач звернувся до суду із пропуском строку звернення до суду із адміністративним позовом, що встановлений ст. 99 КАС України, а тому позовні вимоги за період з 12 квітня 2014 року до 9 серпня 2014 року слід залишити без розгляду.
Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно визнав неправомірними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у визнанні права на призначення пенсії, оскільки належним способом захисту прав позивача в даному випадку, є визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії.
Крім того, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про зобов`язання відповідача прийняти заяву і документи для призначення пенсії ОСОБА_1 , оскільки, як встановлено апеляційним судом, зазначені заява та документи відповідачем були прийняті, однак за результатами їх розгляду було зроблено помилковий висновок про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанову суду першої інстанції слід скасувати.
Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області задоволити частково.
Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року по справі № 303/729/15-а скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання дій неправомірними за період з 12 квітня 2014 року по 9 серпня 2014 року залишити без розгляду.
Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання дій неправомірними задоволити частково.
Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 10 серпня 2014 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник