Справа № 820/1972/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 травня 2015 р. № 820/1972/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого Судді Бездітка Д.В.,

суддів Сагайдака В.В., Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України

про визнання протиправним та скасування наказу ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Держархбудінспекції України від 04.02.2015 №6 "ДС" про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 04.02.2015 №6 "ДС" про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 видано безпідставно та зазначає, що ним не було допущено жодного одноразового грубого порушення трудових обовязків, він діяв виключно в рамках діючого законодавства України та відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують його повноваження, а отже оскаржуваний наказ є незаконним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити через безпідставність. Згідно наданих до суду письмових заперечень пояснив, що зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що підставою для його прийняття стало саме неналежне виконання позивачем його службових обовязків. Зазначене проявилося в несвоєчасному виконанні доручення Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_4, тобто, безпосереднього керівництва. Окрім цього, відповідно до підпункту 12 пункту 11 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294, вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців і працівників апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України, керівників територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, присвоює їм ранги державних службовців. Враховуючи вищевикладене оскаржуваний позивачем наказ є законним, так як прийнятий уповноваженим органом, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, в межах встановленого законом строку, обґрунтовано та своєчасно.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом від 31.10.2014 року за №325 «ОС» ОСОБА_3 призначено на посаду директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області(а.с.18).

Відповідно до наказу від 11.11.2014 року за №425 затверджено розподіл функціональних обовязків між директором Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області та його заступниками(а.с.23).

На електронну адресу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області 27.01.2015 року надійшов Протокол №1 виробничої наради з керівниками територіальних органів-структурних підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Згідно п.п. 1.15 п. Протоколу №1, керівників територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції України було зобовязано надати до Державної архітектурно-будівельної інспекції України копії затверджених посадових інструкцій працівників та копії положень усіх структурних підрозділів, що входять до складу територіальних органів-структурних підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції України з терміном виконання 30 січня 2015 року. Контроль за виконанням покладено на ОСОБА_5 (а.с.31-36).

Також п.п. 1.16 п. Протоколу №1, керівників територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції України було зобовязано до 30 січня 2015 року привести військовий облік у відповідність до вимог законодавства та надати звіт.

Директором Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області на імя начальника управління роботи з персоналом та документообігу Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_6 надіслано лист від 29.01.2015 року №1020-470, в кому для виконання п.п. 1.16 п. Протоколу №1 просив надати форму відповідного звіту. Проте відповідь надана не була(а.с.37).

На виконання п.1.15 Протоколу №1 виробничої наради з керівниками територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції було виготовлено копії затверджених посадових інструкцій працівників та копії положень усіх структурних підрозділів Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області у кількості восьми справ(а.с.88).

На виконання п. 1.16 Протоколу №1 виробничої наради з керівниками територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції підготовлено звіт про чисельність працюючих та заброньованих військовозобовязаних Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області станом на 01.02.2015 року(а.с.38).

Позивачем у ході судового засідання надано пояснення, які не спростовані відповідачем, що за допомогою засобів телефонного звязку виконавець, а саме ОСОБА_7, узгодила сроки надання нарочно документів на виконання протоколу під час відрядження до м.Київ. Судом встановлено, що згідно наказу від 30.01.2015 року № 33 ОСОБА_7 було 02 лютого 2015 року відряджено до Департаменту архітектурно-будівельної інспекції України (м. Київ). Документи визначені Протоколом № 1 були доставлені до Державної архітектурно-будівельної інспекції України 02.02.2015 року.

Службовою запискою начальника управління роботи з персоналом та документообігу Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_5 повідомлено голову Державної архітектурно-будівельної інспекції України про не виконання протоколу №1 та запропоновано доручити ОСОБА_3 надати письмові пояснення щодо причин невиконання зазначених підпунктів пункту 1 протоколу №1(а.с.41).

Листом ОСОБА_3 від 02.02.2015 року №1020-637 надані письмові пояснення голові Державної архітектурно-будівельної інспекції України та начальнику управління роботи з персоналом та документообігу Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_5П.(.а.с.42).

Головою Державної архітектурно-будівельної інспекції України прийнято наказ від 04.02.2015 року №6 «ДС» про оголошення ОСОБА_3 догани за неналежне виконання посадових обовязків.

Як зазначено в наказі, підставою прийняття вищевказаного наказу слугували службові записки начальника управління роботи з персоналом та документообігу Державної архітектурно-будівельної інспекції України ОСОБА_5 та письмові пояснення ОСОБА_3

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В прийнятому наказі голова Державної архітектурно-будівельної інспекції України посилався на ст. 147, 147-1, 149 Кодексу законів про працю України та ст.14 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Згідно з ст. 147-1 Кодексу законів про працю України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Статтею 149 Кодексу законів про працю України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що наказ від 04.02.2015 року №6 «ДС» про оголошення ОСОБА_3 догани надійшов на електронну адресу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області в порушення вимог Кодексу законів про працю України. Доказів ознайомлення позивача з наказом, відповідно до вимог чинного законодавства України, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робочих і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням за погодженням з ВЦРПС від 20.07.1984, чинних до теперішнього часу, наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів про його застосування оголошується (повідомляється) робітнику, щодо якого застосовано стягнення, під розписку протягом трьох днів.

Статтею 14 Закону України «Про державну службу» встановлено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу:

- попередження про неповну службову відповідність;

- затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок винне, протиправне невиконання або неналежне виконання державним службовцем покладених на нього посадових обовязків (порушення трудової дисципліни), за яке передбачається дисциплінарна відповідальність. Діяння є дисциплінарним проступком за наявності трьох умов:

якщо діяння є протиправним;

якщо діяння є винним, тобто вчинене навмисно або з необережності;

якщо не виконані або неналежно виконані саме посадові обовязки.

Статтею 148 Кодексу законів про працю України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку.

До того ж в рішенні Державного органу у тому числі з питань проходження служби, повинні бути викладенні фактичні та юридичні мотиви волевиявлення. Відсутність таких мотивів свідчить про те, що прийняті акти індивідуальної дії до яких відносяться і рішення з питань проходження служби прямо суперечать ст. 8 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України. Зокрема під час прийняття рішення, повно та обєктивно повинні бути встановлені усі обставини вчиненого працівником діяння, у тому числі наявність вини.

Проведення службового розслідування стосовно державних службовців регулюється Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України №950 від 13.06.2000.

Так, п.п. 1, 7, 10 Порядку передбачено, що стосовно державних службовців може бути проведено службове розслідування, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян. Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право в будь-який момент узяти в цьому участь, пояснювати факти, робити заяви, подавати відповідні документи і порушувати клопотання про залучення нових документів, вимагати додаткового вивчення пояснень осіб, причетних до справи. На вимогу керівника державного органу (посадової особи), якому доручено проведення службового розслідування, голови або членів комісії чи державного службовця, стосовно якого проводилось розслідування, акт повинен розглядатися в їх присутності. За результатами розгляду керівник державного органу (посадова особа), який прийняв рішення щодо проведення службового розслідування приймає в десятиденний термін відповідне рішення, з яким ознайомлюється державний службовець. За матеріалами службового розслідування державний службовець може бути притягнутий до відповідальності згідно із законодавством.

Таким чином, наслідком забезпечення реалізації прав державного службовця на зняття безпідставних звинувачень або підозри є рішення керівника про призначення службового розслідування. Однак, Державної архітектурно-будівельної інспекції України вимоги закону при застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани позивачу не дотримала, службове розслідування не призначалось.

Оскільки стягнення є однією з форм дисциплінарної відповідальності та має певні юридичні наслідки, а саме: протягом строку дії догани як дисциплінарного стягнення заходи заохочення відповідно до частини третьої статті 151 КЗпП до працівника не застосовуються;в разі оголошення працівникові догани відповідними положеннями про преміювання може передбачатися позбавлення такого працівника премій, інших заохочувальних виплат або зниження їх розміру; наявність у працівника не знятої догани враховується при визначенні його рівня кваліфікації та продуктивності праці в разі надання переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці;догана є передумовою звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП, то обовязковою умовою повинно буди фіксація самого факту вини вчиненого працівником порушення трудової дисципліни.

Позивачем, як керівником було своєчасно організовано роботу щодо виконання вимог протоколу №1, визначені відповідальні особи та організовано контроль за виконанням доручення, що свідчить про належне виконання своїх службових обовязків, а даний факт виключає наявності в її діях обовязкової складової для притягнення до дисциплінарної відповідальності, вини.

Разом з цим необхідною умовою для накладення стягнення є така ознака порушення трудової дисципліни як вина працівника, наявність якої має бути обовязково доведена.

Натомість оскаржуваний наказ від 04.02.2015 року №6 "ДС" не містить ні фактичних, а ні юридичних мотивів волевиявлення, а також не розкриває у чому саме полягає неналежне виконання службових обовязків і якими фактичними даними це підтверджується, в якості обґрунтування мотивів волевиявлення містить лише посилання на ст.ст. 147, 147-1, 149 КЗпП та ст. 14 Закону України Про державну службу та у свою чергу не розкриває суті вчиненого порушення.

Основними обов'язками державних службовців, відповідно до статті 10 Закону України "Про державну службу" є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі. Державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень. У разі одержання доручення, яке суперечить чинному законодавству, державний службовець зобов'язаний невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні - повідомити вищу за посадою особу.

Таким чином при прийнятті рішення не були встановлені всі істотні обставини справи, а саме наявність обєктивних причин, що унеможливили виконання протокольного доручення у визначені терміни.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що будь-яких фактів та доказів неналежного виконання позивачем службових обов'язків оскаржуваний наказ не містить. Також, в ньому не конкретизовано про які випадки неналежного виконання обовязків йде мова та не вбачає наслідків нібито скоєних порушень.

При вирішенні питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним заподіяно чи могло бути заподіяно шкоду (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправним наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 04.02.2015 №6 "ДС" про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Вимоги про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень є однорідними позовними вимогами та передбачають один і той самий спосіб захисту прав позивача. Суд звертає увагу на те, що поняття скасування наказу передбачає, тим самим, визнання його протиправним.

Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог позивача про визнання протиправним наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 04.02.2015 №6 "ДС".

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

За змістом ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем були доведені ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх позовних вимог. В той же час, всупереч вимогам ст.71 КАС України, відповідачем не були доведені ті обставини, на яких ґрунтувались його заперечення на позов.

Відповідно до п.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що виявлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених у ч.3 ст. 2 КАС України критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову при умові встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Таким чином, наказ Держархбудінспекції України від 04.02.2015 року №6 "ДС" про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 є необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_3 в частині скасування наказу задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити частково.

Скасувати наказ Держархбудінспекції України від 04.02.2015 року №6 "ДС" про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 12 травня 2015 року.

Головуючий суддя Д.В. Бездітко

суддя В.В.Сагайдак

суддя І.С. Нуруллаєв