Справа № 2а/1770/1925/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року м. Київ К/9991/95146/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Рівненському районі

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23.06.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011

у справі №2а/1770/1925/2011

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Рівненська авіакомпанія Універсал-Авіа»

до Державної податкової інспекції у Рівненському районі

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.06.2011, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011, позов задоволено частково. Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Рівненському районі від 22.10.2007 № 000391751/3 скасовано в частині визначення позивачу податкових зобов'язань в сумі 3137,92 грн. та штрафної санкції в сумі 6275,84 грн.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові в повному обсязі, з підстав порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову перевірку відкритого акціонерного товариства «Рівненська авіакомпанія «Універсал Авіа» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.04.2005 по 31.12.2006, за результатами якої був складений акт від 17.04.2007 № 46/23-141/13987997.

За висновками акта перевірки позивачем порушено п. 3.4, п. 3.5 ст. 3, пп. 4.2.8, пп. 4.2.9 «е» п. 4.2 ст. 4, пп. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6, п. 7.1 ст. 7, пп. 8.1.1, п.п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, пп. «а» п. 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», внаслідок того, що не утриманий у джерела виплати та не перерахований до бюджету податок з доходів фізичних осіб при виплаті доходу фізичній особі у 2005-2006 роках в сумі 4408,15 грн.

На підставі цього акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення 22.10.2007 №000391751/3, яким позивачеві визначено податкові зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб в сумі 10661,49 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 3553,83 грн. та штрафні санкції в сумі 7107,66 грн.

Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив визнати нечинним податкове повідомлення-рішення від 22.10.2007 №000391751/3 в частині суми податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 3137,92 грн. (не утриманих позивачем з грошової компенсації вартості бортового харчування пілотів), а у частині застосування штрафних санкцій - у повному обсязі.

Відповідно до ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідачем в акті перевірки зроблено висновки, що за рахунок коштів вільного залишку прибутку, що лишається в розпорядженні підприємства, було виплачено грошову компенсацію за вартість бортового харчування пілотів в сумі 21000 грн. Додаткові блага не оподатковані за правилами, визначеними п. 3.4 ст.3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», чим було порушено пп. 4.2.8, пп. 4.2.9 п. 4.2 ст. 4 п. 7 ст. 7, пп. 8.1.1 і 8.1.2. ст. 8, пп. «а» п. 19.2 ст. статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що призвело до неутримання та неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 3137,92 грн. за серпень-грудень 2005 року .

Відповідно до пп. 4.2.8, 4.2.9 п. 4.2 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються: оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом; дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо (за винятками, передбаченими пунктом 4.3 цієї статті), а саме у вигляді: е) вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), а також суми знижки з ціни (вартості) товарів (послуг), що перевищує звичайну, розраховану за правилами визначення звичайних цін (у розмірі такої знижки), крім випадків, передбачених пунктом 4.3 цієї статті.

Однак, поряд з обумовленим, відповідно до пп. 4.3.2 п. 4.3 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включається сума коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, з урахуванням норм пункту 9.10 статті 9 цього Закону (крім надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлений строк).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.01.1999 року № 3 «Про граничні норми добових витрат і сум, що направляються на харчування (замість добових) членів екіпажів суден (інших транспортних засобів), що здійснюють діяльність за межами повітряного або митного кордону чи територіального моря (вод) України» (чинної на дату виникнення правовідносин) встановлено для відряджених членів екіпажів суден (інших транспортних засобів) у разі, коли такі судна (інші транспортні засоби) здійснюють комерційну, промислову, науково-пошукову чи риболовецьку діяльність за межами територіального моря (вод) України, виконують міжнародні рейси для здійснення навігаційної діяльності чи перевезення пасажирів або вантажів за плату за межами повітряного або митного кордонів України; використовуються для аварійно-рятувальних та пошуково-рятувальних робіт за межами митного кордону або територіального моря (вод) України, граничні норми добових витрат у розмірах, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 січня 1998 № 10 «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон».

Члени екіпажів суден (інших транспортних засобів), які здійснюють діяльність за межами митного кордону або територіального моря (вод) України, забезпечуються харчуванням. Суми, що направляються на харчування замість добових, установлюються у Галузевій угоді і не можуть перевищувати граничних норм добових витрат, установлених підпунктом «а» пункту 1 згаданої постанови Кабінету Міністрів України. З вказаного вбачається, що членам екіпажів суден, які здійснюють діяльність за межами митного кордону України, замість частини добових виплачується вартість харчування.

Постанова Кабінету Міністрів України від 05.01.1998 року № 10, якою затверджено граничні норми добових витрат, втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року N 663. А відтак, для визначення норм граничних добових витрат членів екіпажів повітряних суден слід застосовувати Постанову Кабінету Міністрів України № 663 від 23.04.1999 року.

Таким чином, суми на харчування замість добових, які виплачувались позивачем льотним екіпажам, які перебували у відрядженні за кордоном, в розмірах, що не перевищують граничних розмірів витрат (добових) визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 663 від 23.04.1999 року «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон», не є об?єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб (пп. 4.3.2 п. 4.3 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»).

Добові, в тому числі харчування за час перебування у відрядженні, відносяться до компенсаційних витрат, що не включаються в межах встановлених законодавством норм, до загального оподатковуваного доходу.

Відповідно до пп. «а» ч. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 663 від 23.04.1999 року «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон» , граничні норми добових витрат для відряджень за кордон в 2005 році складали 280,00 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем членам льотних екіпажів, які перебували у відрядженні за кордоном, замість частини добових видавалися суми коштів, що направлялися на харчування. Такі виплати (добові та суми на харчування) видавалися в межах граничних норм добових на відрядження за кордон, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 663 від 23.04.1999 року (в межах 280,00 грн.). Вказані обставини підтверджені дослідженими в судовому засіданні копіями свідоцтв пілотів ЦА, копіями видаткових касових ордерів, розрахунками сум на харчування, розрахунками виплат за один день відрядження, копіями відряджувальних посвідок.

Зважаючи, що добові та виплати на харчування виплачувалися членам екіпажів, що були відряджені для здійснення діяльності за межами кордону України, в межах граничних розмірів витрат (добових) визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 663, такі суми не є додатковим благом, а відносяться до компенсаційних витрат. А відтак, такі суми не є об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що відповідачем неправомірно визначено позивачу податкові зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 3137,92 грн. за основним платежем (у зв'язку з оподаткуванням витрат на бортове харчування пілотів, які були відряджені за кордон) та відповідно штрафні санкції в розмірі 6275,84 грн.

Вищенаведеним спростовуються доводи податкового органу, які наведені ним в касаційній скарзі, як підставу для скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суди першої та апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили справу у відповідності з нормами матеріального права та постановили обґрунтоване рішення, що повно відображає обставини, які мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для його скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі відхилити, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23.06.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун