Справа № 815/3578/15
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3578/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого Милосердного М.М.,

суддів Шляхтицького О.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі Тропанець О.В.,

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби в Одеській області, ОСОБА_4, про визнання незаконним звільнення, скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просила визнати її звільнення з роботи незаконним та поновити на посаді головного державного інспектора сектору з питань захисту прав інтелектуальної власності та експортного контролю управління організації митного контролю та оформлення Одеської митниці ДФС; скасувати наказ №345-о від 01.04.2015 року про звільнення; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував наказ Одеської митниці ДФС №345-о від 01.04.2015р. про звільнення ОСОБА_1 та зобов'язав відповідача поновити ОСОБА_5 на посаді головного державного інспектора сектору з питань захисту прав інтелектуальної власності та експортного контролю управління організації митного контролю та оформлення Одеської митниці ДФС України. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду в частині задоволення позовних вимог, представник Одеської митниці ДФС подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 серпня 2003 року ОСОБА_5 прийняла присягу державного службовця та працює в митних органах. Згідно наказу №432-юв, з 21.03.2013 року до 24.01.2016 року позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років.

Наказом Одеської митниці ДФС №345-о від 01.04.2015р. позивач звільнена з посади головного державного інспектора сектору з питань захисту прав інтелектуальної власності та експортного контролю управління організації митного контролю та оформлення Одеської митниці ДФС з підстав передбачених Законом України "Про очищення влади" (пункт 7-2 частини 1 статті 36 КЗпП України).

Підставою для звільнення зазначеною в оскаржуваному наказі став висновок в Довідці про результати перевірки передбаченої Законом України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_1 №13/15-70-04-л від 31.03.2015 року.

Так, під час проведення ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській області перевірки достовірності даних зазначених позивачем у декларації про доходи за 2013 рік поданої 26.03.2014 року було встановлено, що позивач до Декларації за 2013 рік не внесла садовий будинок за адресою: Одеська область, Овідіопольский район, с. Кароліно-Бугаз, ГО "Перлина степу", б. 85, що належить їй на праві власності згідно рішення Кароліно-Бугазької сільської ради №564 від 10.10.2008 року.

27 лютого 2015 року ОСОБА_5 подала уточнюючу Декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 року у якій відобразила вказаний садовий будинок. При цьому, у висновку №133 від 19.03.2015 року про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській області зазначено, що додатковою перевіркою встановлено, що вартість майна набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених пунктом 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" відповідно до наявної інформації про доходи отримані ОСОБА_5 із законних джерел.

На підставі вказаного висновку від 31.03.2015 року за вих. №13/15-70-04-л начальник відділу персоналу Одеської митниці ДФС склав довідку про результати перевірки, передбачені Законом України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_1, в якій відобразив, що остання у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 року вказала недостовірні відомості щодо наявності набутого майна за час перебування на посадах визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", яка не відповідає наявній податковій інформації про майно позивача. Водночас, в довідці також вказується, що вартість майна набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" відповідно до наявної податкової інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел. Проте у довідці, доходить висновку, що до ОСОБА_1 застосовуються заборони, визначені частини 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади" відповідно критерію, визначеному частиною 8 статті 3 Закону України "Про очищення влади".

Отже, підставою для звільнення позивача з посади стало невідповідність даних у декларації про майно.

Вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги в частині поновлення позивача на роботі, суд першої інстанції виходив, з того, що в даному випадку наведена у висновку відповідача інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна, вказаного у декларації, не може бути підставою для застосування заборони або звільнення позивача із займаної посади, адже вказаний висновок також містить інформацію про відповідність вартості майна та відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

16 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України від 16.09.2014 № 1682-VII "Про очищення влади" (далі - Закон № 1682-VII).

У розумінні частини першої статті 1 Закону № 1682-VII про очищення влади очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 1 цього Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_6, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Питання застосування Закону № 1682-VII регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 (далі - Порядок № 563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за № 1385/26162 (далі - Порядок № 1100).

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону № 1682-VII про очищення влади протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Згідно з частиною восьмою статті 3 Закону № 1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону № 1682-VII, зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону № 1682-VII, у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", встановлена Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", який затверджено Наказом Міністерства фінансів України 03 листопада 2014 року № 1100 (далі - Порядок №1100).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1100 проведення перевірки органами Державної фіскальної служби України включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону № 1682-VII, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону № 1682-VII, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону № 1682-VII, за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Згідно частини 11 статті 5 Закону 1682-VII орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Відповідно до частини 14 статті 5 цього Закону, керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Аналізуючи вказані вище положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що здійснення очищення влади стосовно осіб, щодо яких здійснювалася перевірка, проводиться за наступними критеріями, які підлягають встановленню контролюючим органом:

недостовірності відомостей щодо наявності майна, зазначеного у декларації;

недостовірності цих відомостей та невідповідності вартості майна, вказаного в декларації, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону № 1682-VII, доходам, отриманим із законних джерел;

невідповідності вартості майна, вказаного в декларації, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону № 1682-VII, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна, яка може бути підставою для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, повинна встановлюватись в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить особі.

Таким чином можна дійти висновку, що саме по собі неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону № 1682-VII в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Як було встановлено, проведеною відносно позивача перевіркою, що також не заперечується відповідачем, що вартість майна позивача, вказаного у декларації, відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел.

З урахуванням наведеного, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність наказу Одеської митниці ДФС №345-о від 01.04.2015р. про звільнення ОСОБА_1, тому суд обґрунтовано скасував зазначений наказ та поновив позивача на займаній посаді.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на помилковому розумінні чинного законодавства.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 грудня 2015 року.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: О.І.Шляхтицький

ОСОБА_7