Справа № 2а-3764/11/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2011-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2011 р. Справа № 2a-3764/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Маковійчук С.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління СБУ України в Івано-Франківській області (надалі також - відповідач) про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинення дій.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач неправомірно вімовив йому у встановленні статусу учасника бойових дій, просив визнати дії щодо надання такої відмови неправомірними та зобовязати відповідача встановити ОСОБА_1 статус учасника бойових дій і видати посвідчення учасника бойових дій встановленого зразка.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі. Додатково зазначив, що відповідач, як субєкт владних повноважень, у відповіді на звернення повинен вказувати причини відмови та процедуру, за якою таке звернення може бути розглянуто по суті.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених в письмовому запереченні. Щодо письмової відповіді на звернення позивача додатково пояснив, що оскільки питання, викладене в зверненні безпосередньо не входить до компетенції Управління СБУ в Івано-Франківській області, відповідач не уповноважений надавати детальну правову консультацію з приводу предмету звернення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, та представника відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач як колишній працівник органів Служби безпеки України 18 січня 2011 року звернувся до Управління СБУ в Івано-Франківській області про визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій та видачу посвідчення встановленого зразка (а. с. 8).

31.01.2011 року Управлінням служби безпеки України в Івано-Франківській області дана відповідь (а. с. 9), в якій відповідач зазначив, що для вирішення даного прохання необхідно звернутися до комісії для розгляду питань, повязаних із встановленням статусу учасника війни за місцем перебування на пенсійному обліку.

В свою чергу позивач 07.02.2011 року звернувся до управління пенсійного забезпечення ВС та деяких інших категорій громадян з аналогічним проханням (а.с. 10), отримавши відповідь 14.02.2011 року (а.с. 48), в якій зазначено, що функції з надання статусу учасника бойових дій не входять в компетенцію органів Пенсійного фонду України.

Проаналізувавши законодавчу базу, судом встановлено, що пунктом 2 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці ОСОБА_3, ОСОБА_4, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби Безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії. Перелік держав, зазначених в цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання п. 2 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Кабінетом Міністрів України 13.01.1995 року видано постанову № 16 «Про застосування пункту 2 статті 6 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Пунктом 2 цієї постанови передбачено, що участь громадян, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ (флоту) визначається комісіями, що створюються у міністерствах і відомствах, які направляли своїх працівників на роботу в держави, де в цей період велися бойові дії. Якщо працівників направляли на роботу міністерства, відомства колишнього Союзу РСР, а також Української РСР, що згодом були ліквідовані або реорганізовані, комісії створюються у міністерствах, відомствах України, у віданні яких перебувають чи перебували підприємства, установи та організації, з яких відряджалися зазначені працівники.

Як встановлено в судовому засіданні, у відповідності до даної постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.1995 року № 16 Головою Служби безпеки України 7 березня 1995 року видано наказ № 33/дск, яким створено Комісію Служби безпеки України з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій (яка є єдиною в структурі СБУ, а діяльність комісій при підрозділах ЦУ, регіональних органах, навчальних закладах та ін., не передбачається) та зазначено, що дана комісія у своїй роботі керується Положенням про комісію, що затверджене зазначеною вище постановою КМУ від 13.01.95р. № 16.

В пункті 1 Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій вказано: «Комісія з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій створюється у міністерстві та відомстві для розгляду заяв громадян, які працювали на підприємствах, в установах та організаціях відповідних міністерств і відомств і були направлені ними на роботу за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР в держави, де в цей період велися бойові дії».

З вищенаведеного вбачається, що управління служби безпеки України в Івано-Франківській області не уповноважене розглядати звернення громадян України щодо визнання учасником бойових дій та видачі посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що

у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених обставин та вказаних правових норм судом не виявлено в діях відповідача порушень вимог чинного законодавства.

Суд зазначає, що відповідь на звернення позивача до УСБУ в Івано-Франківській області є неповною та необґрунтованою, проте вказана обставина позивачем не оскаржувалась, не є предметом позову, відтак не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що адміністративний позов є безпідставний, та не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 16.12.2011 року.