Справа № 819/1223/15-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року Справа № 876/8064/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у справі №819/1223/15-а за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання протиправною реєстрацію місця проживання та зобовязання скасувати реєстрацію місця проживання,-

В С Т А Н О В И В:

05.05.2015р. ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_4, просив, враховуючи подану заяву про зміну предмету позову, визнати протиправною реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших осіб за адресою: вул.Вербицького,2 у м.Тернополі та зобовязати відповідача скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших осіб за адресою: вул.Вербицького,2, у м.Тернополі.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.07.2015р. позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою м.Тернопіль, вул.Вербицького,2, в решті частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.07.2015р. в частині визнання реєстрації місця проживання третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, по вул.Вербицького,2, в м.Тернополі протиправною та скасування цієї реєстрації, в цій частині прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області створено у 2012 році, а реєстраційні дії з реєстрації місця проживання третіх осіб здійсненні в січні 2003 року структурними підрозділами Управління УМВС України у Тернопільській області, тобто іншою юридичною особою, правонаступник якої не є залучений у справі відповідач. В порушення процесуальних вимог позивачем не подано, а судом першої інстанції не здобуто жодних доказів, як саме перебування на реєстраційному обліку по вул.Вербицького, 2, порушує чи обмежує права та свободи позивача. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали в окремому ізольованому приміщенні, що не належить позивачу на праві приватної власності, яке розташовано на різних поверхах із приміщенням позивача та дані приміщення мають окремі зовнішні входи. Позивач набув право власності на приміщення магазину у січні 2008 року, в той час як реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 здійснено у січні 2003 року, тобто на час виникнення оскаржуваного реєстраційного обліку у вказаних осіб, позивач не був власником приміщення у будівлі по вул.Вербицького,2.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Свідоцтвом про право власності на приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень від 29.12.2002р., виданим на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради №1223 від 25.12.2002р., ОСОБА_2 належить на праві приватної власності приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень загальною площею 468,70 кв.м. - 991/1000 частки (а.с.61).

ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу часток приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень від 11 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №98, є власником частини приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, площею 47,9 кв.м., та 9/1000 частки приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень, площею 4,1 кв.м., що знаходиться по вул. Вербицького, 2 у м. Тернополі (а.с.6).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданого 16 січня 2008 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», власниками приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень в м. Тернополі по вул. Вербицького, 2 є: ОСОБА_3 - 9/1000 частки, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу ВКС 828385 від 11 січня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстром № 98 (а.с.7).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої 19 березня 2015 року, власником 9/1000 частки приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень в м. Тернополі по вул. Вербицького, 2, є ОСОБА_3, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу ВКС 828385 від 11 січня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 98, власником 991/100 частки вказаного приміщення є ОСОБА_2, підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності від 29.12.2002р.(а.с.62-64)

Судом першої інстанції встановлено, що в зазначеній вище частині нежитлового приміщення за адресою: вул.Вербицького, 2 у м.Тернополі позивач здійснює господарську діяльність, основним видом якої є роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах, про що свідчить Свідоцтво про сплату єдиного податку Серії Б №130933.

Вважаючи, що ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інші особи, що зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1 у нежитловому приміщенні, реєстрація місця проживання яких проведена з порушенням вимог законодавства, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів виходила з наступного.

Згідно зі статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. № 1382-IV (далі Закон №1382-IV) реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Згідно з ст.7 Закону №1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно з ст.11 Закону №1382-IV Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 22.11.2012р. №1077 затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, який визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Положення п.3.1 Порядку №1077 кореспондують ст.7 Закону №1382-IV та дають підстави дійти висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 30.06.2015р. (справа 21-1438а15), яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах

Відповідно до записів на сторінці 11 паспортів громадянина України ОСОБА_2 та ОСОБА_4, такі 10.01.2003р. зареєстровані Відділом внутрішніх справ м.Тернополя за адресою вул.Вербицького,2 (а.с.8,9).

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 25.06.2015р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення, усунено перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_4 із нежитлового приміщення магазину з надбудовою офісних приміщень в м.Тернополі по вул.Вербицького,2 (а.с.90-92).

Відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Тернопільській області від 07.07.2015р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 26.06.2015р. зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.93-94).

Враховуючи те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зняті з реєстраційного обліку за адресою: м.Тернопіль, вул.Вербицького,2, з одночасною реєстрацією нового місця проживання, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині.

Водночас, покликання позивача на проведення реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з порушенням встановленого порядку та недотримання УДМС України в Тернопільській області п.2.6 Порядку №1077 є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п.7.1 Порядку №1077 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи скасовується в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

Згідно з п.7.2 Порядку №1077 у разі виявлення такого порушення керівник територіального підрозділу ДМС України проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Слід зауважити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2002 р. №844 утворено у складі Міністерства внутрішніх справ на базі департаменту громадянства, паспортної та імміграційної служби, що ліквідується, Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб як урядовий орган державного управління.

Відповідно до п.1 Положення про Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2002 р. № 844, Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб (далі - Департамент) є урядовим органом державного управління, який діє у складі МВС і йому підпорядковується.

Департамент у складі МВС, управління (відділи) у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи), відділи, відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб міських, районних управлінь (відділів) МВС (далі - підрозділи) становлять службу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, керівним органом якої є Департамент.

Згідно з пп.5 п.3 Положення про Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб основними завданнями Департаменту є, зокрема, організація реєстрації та обліку фізичних осіб за місцем проживання/перебування.

Отже, 10.01.2003р. - на момент здійснення реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 такі питання були у компетенції територіальних органів Департаменту, який діяв у складі МВС.

В свою чергу, Державна міграційна служба України створена Указом Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010р. №1085/2010.

У квітні 2011 року Указом Президента України від 06.04.2011р. №405/2011 затверджено Положення про Державну міграційну службу України, відповідно до п.1 якого Державна міграційна служба України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до пп.20 п.4 вказаного Положення, ДМС України відповідно до покладених на неї завдань здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Згідно до Положення про управління Державної міграційної служби України в .Тернопільській області, затвердженого Наказом ДМС України від 18.07.2011р. №28, Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області є територіальним органом ДМС України та їй підпорядковується.

Підпунктом 31 п.4 цього Положення, Управління Державної міграційної служби України в .Тернопільській області здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці

Керівництвом МВС України на виконання Указу Президента України від 6 квітня 2011 року № 405 «Питання Державної міграційної служби України» прийнято рішення Наказом № 626 від 17.07.2012р. щодо завершення до 1 серпня 2012 року розгляду заяв громадян України, іноземців та осіб без громадянства з питань, що відносились до компетенції Державної міграційної служби України.

Таким чином, з 01.08.2012 р. УДМС у Тернопільській області та його територіальні підрозділи здійснюють дії щодо реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб.

Як вбачається з письмових пояснень відповідача, при ліквідації органів Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб до органів ДМС України передавались лише документи, необхідні для виконання функціональних повноважень, термін зберігання яких не закінчився.

Відповідно до Наказу МВС віл 04.06.2002р. №519 «Про затвердження Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій системи МВС України, із зазначенням строків зберігання документів, та Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності внутрішніх військ МВС України, із зазначенням строків зберігання документів», строк зберігання заяв про реєстрацію місця проживання в Україні становить три роки.

Відповідно до ч.2 ст.16 прикінцеві положення Закону №1382-IV місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим.

На підставі вказаного, враховуючи відсутність документів, які стали підставою для реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_4, а також те, що УДМС у Тернопільській області не є правонаступником відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що УДМС у Тернопільській області не вчиняло дії щодо реєстрації третіх осіб та не мало законних та достатніх підстав самостійно досліджувати законність реєстрації місця проживання третіх осіб, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправною реєстрацію місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_4 за адресою: м.Тернопіль, вул.Вербицького,2 задоволенню не підлягають.

Щодо визнання протиправною та скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_5, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до отриманих на запит суду апеляційної інстанції Талону реєстрації за місцем проживання Довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Тернопільській області про реєстрацію місця проживання від 02.12.2015р., ОСОБА_5 зареєстрований 17.06.2005р. за адресою: м.Тернопіль, вул.Вербицького,2, однак з матеріалів справи не вбачається наявності підстав, передбачених ст. 7 Закону №1382-IV та п.3.1 Порядку №1077 для скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_5 за вказаною адресою, а також визнання реєстрації його місця проживання протиправною, враховуючи дату такої реєстрації та відсутність повноваження відповідач у її проведенні.

Щодо визнання протиправною та скасування реєстрації місця проживання інших осіб за адресою: м.Тернопіль, вул.Вербицького,2, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.47 КАС України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З врахуванням вказаних положень колегія суддів приходить до переконання, що судові рішення повинні стосуватись осіб, які беруть участь у справі та учасників судового процесу, та не можуть стосуватися невизначеного кола осіб, оскільки в такому випадку обраний судом спосіб захисту порушених прав фактично виходитиме за межі адміністративного спору та порушуватиме інтереси невизначеного кола третіх осіб, які до участі у справі не залучені. Невизначеність кола учасників процесу, так само як і не конкретизація позовних вимог, виключають можливість встановити порушене право, застосувавши належні та достатні способи (механізми) його захисту.

Таким чином, враховуючи зняття з реєстраційного обліку за адресою: м.Тернопіль, вул.Вербицького,2, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відсутність в УДМС у Тернопільській області законних та достатніх підстав перевіряти правомірності реєстрації місця проживання вказаних осіб, відсутності документів, які стали підставою для реєстрації місця проживання третіх осіб, не підтвердження матеріалами справи наявності підстав передбачених ст.7 Закону №1382-IV та п.3.1 Порядку №1077 для скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_5, не можливості ухвалення судового рішення щодо невизначеного кола осіб, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог апеляційної скарги про закриття провадження у справі в частині вимог, то колегією суддів таких підстав на встановлено.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів прийшла до переконання, що висновки суду першої інстанції частково не ґрунтуються на фактичних обставинах у справі та вимогах законодавства, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та відмови в задоволені позову повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судовий збір не належить стягувати зі сторін спору.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у справі №819/1223/15-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_1

Повний текст Постанови виготовлено 09.12.2015р.