Справа № 2а-3994/11/0970
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2012-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2012 р. Справа № 2a-3994/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Біньковської Н.В.

при секретарі судового засідання Хоми О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головавтотрансінспекції в особі територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі 510,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Головавтотрансінспекція в особі територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі 510,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 25.05.2011 року посадовими особами територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області проводилася перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом під час якої було виявлено порушення відповідачем вимог положень статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: експлуатація легкового автомобіля, облаштованого як таксі за відсутності ліцензійної картки. За результатами здійснення перевірки складено відповідний акт за № 226473 від 25.05.2011 року. За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, 21.06.2011 року тимчасово виконуючим обов'язки начальника територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області винесено постанову про застосування фінансових санкцій в розмірі 510,00 гривень. У передбачений строк сума застосованих фінансових санкцій в розмірі 510,00 гривень відповідачем добровільно не сплачена.

30.11.2011 року судом відповідно до пункту 4 частини 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження по даній адміністративній справі, яку разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами направлено відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців для подання заперечення проти позову або заяви про визнання позову.

12.12.2011 року поштове відправлення, з надісланою судом ухвалою про відкриття скороченого провадження, копією позовної заяви та доданих до неї документів, повернулося на адресу суду з відміткою центру поштового звязку про закінчення терміну зберігання.

У звязку з недостатністю повідомлених обставин у справі, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.12.2011 року дану адміністративну справу призначено до судового розгляду на підставі частини 4 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце судового розгляду справи відповідно до вимог частини 4 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України, проте поштові відправлення повертались на адресу суду з відміткою центру поштового звязку "за закінченням терміну зберігання".

Таким чином, враховуючи положення частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з поверненням поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про порядок і строк подання заперечення проти позову та наслідки неподання такого заперечення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.05.2011 року працівниками територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області виявлено та задокументовано в акті за №226473 факт експлуатації відповідачем легкового автомобіля марки Audi-100, державний номерний знак НОМЕР_1, облаштованого як таксі, який належить відповідачу, без ліцензійної картки, що є порушенням вимог статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивачем, у відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за виявлене порушення винесено постанову за № 124297 від 21.06.2011 року про застосування до відповідача фінансових санкцій в розмірі 510,00 гривень, яка направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом із повідомленням відповідно до супровідного листа за № 09-3-20/3243 від 21.06.2011 року.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в України визначені Законом України "Про автомобільний транспорт".

Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Згідно статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року за №1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, м. Києві та м. Севастополі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.04.1996 року зареєстрований виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради як фізична особа-підприємець.

14.10.2009 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльність фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за його рішенням, про що внесено відповідний запис за № 2 010477, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.43-45).

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визначено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Таким чином, на момент складення акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.05.2011 року та застосування до ОСОБА_1 фінансових санкцій відповідно до постанови № 124297 від 21.06.2011 року відповідач не був субєктом підприємницької діяльності.

Статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що фінансові санкції за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються лише до автомобільних перевізників.

Відповідно до статті 1 даного Закону автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, автомобільним самозайнятим перевізником є фізична особа - суб'єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв.

Згідно статті 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, згідно положень якої автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі є:

для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, інші документи, передбачені законодавством України.

Стаття 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначає, що ліцензійною карткою транспортного засобу є документ, який містить реєстраційні дані ліцензії та транспортного засобу.

Відповідно до пункту 25 частини 3 статті 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу річковим, морським, автомобільним, залізничним транспортом.

Стаття 1 даного Закону визначає, що ліцензія - це документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку у разі його встановлення Кабінетом Міністрів України за умови виконання ліцензійних умов, в свою чергу ліцензіатом є суб'єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Відповідно до пункту 1 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб'єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень.

В судовому засіданні встановлено, що на момент застосування фінансових санкцій відповідач не був субєктом господарювання, а тому, враховуючи наведені вище норми законодавства, суд приходить до висновку що застосування до відповідача фінансових санкцій не грунтується на вимогах Закону України "Про автомобільний транспорт".

Оскільки на момент застосування до ОСОБА_1 фінансових санкцій за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідач не був субєктом підприємницької діяльності, автомобільним перевізником, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог Головавтотрансінспекції в особі територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області про стягнення з ОСОБА_1 фінансових санкцій в сумі 510,00 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі 02.03.2012 року.