Справа № 826/5251/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2015 р. м. Київ К/800/7988/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
при секретарі -Гуловій О.І.
за участю представника:позивача - Головатенко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Хім Торг"
напостанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015р.
у справі№ 826/5251/14
за позовомТОВ "Хім Торг"
доКиївської міжрегіональної митниці
провизнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хім Торг" звернулось з позовом до Київської міжрегіональної митниці про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 20 лютого 2014 року № 100260001/2014/200027/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015р., в задоволенні позову відмовлено.

На постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015р. надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім Торг", в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем, як покупцем, та Indexmark Limited, як продавцем, 18 листопада 2013 року укладено договір № 1-13, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця товар (поліетилен), а покупець - прийняти та оплатити його.

За митною декларацією № 100260001/2014/134547 позивачем визначено митну вартість товару за основним методом - ціною договору. Для митного оформлення товару позивачем надано відповідачу копії: договору № 1-13; додаткової угоди від 18 листопада 2013 року № 01/13HDPE до договору № 01-13; інвойсу від 18 листопада 2013 року № HDPE-13-01НТ; декларацій про походження товару від 18 листопада 2013 року № HDPE-13-01HT; коносаменту від 23 січня 2014 року № B/L No.20-KR; міжнародних автомобільних накладних від 17 лютого 2014 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100260001/2014/00039.

З урахуванням профілю ризику спрацьованого АСАУР (перевірка правильності визначення митної вартості товарів), аналізу інформації, що міститься у поданих до митного оформлення документах, перевірки цінової інформації на товари, які ввозились на митну територію України та міститься у ЄАІС ДМСУ, консультації з декларантом, у відповідності до п.2.2 наказу Міністерства Фінансів України від 30.05.12 №631 та ст.53 МКУ декларанту Товариству з обмеженою відповідальністю «Хім Торг» в електронному виді (повідомлення декларанту) до митної декларації було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (страховий поліс), банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, а також підтверджують факт попередньої оплати за товар відповідно до пункту 5.2 контракту від 18.11.2013 року №1-13. Також, в інвойсі від 18.11.2013 року № HDPE-13-01НТ не зазначено умови оплати за товар.

Позивач, проігнорувавши своє право подати додатково витребувані документи, та 20.02.2014 року у електронному повідомленні зазначив, що з підвищенням митної вартості не згоден, всі необхідні документи, що вимагаються для підтвердження митної вартості, були надані безпосередньо з ВМД та просив здійснити оформлення відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, у зв'язку з неподанням позивачем витребуваних документів, рішенням відповідача від 20 лютого 2014 року № 100260001/2014/200027/2 митну вартість імпортованих товарів скориговано за резервним методом.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій послались на те, що позивачем для митного оформлення товару не надано відповідачу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують факт попередньої оплати за товар.

Проте колегія суддів вважає такі висновки передчасними, враховуючи наступне.

Так, в додатках до позовної заяви та в додатках пояснень до позовної заяви позивачем було подано копії платіжних доручень № 237 від 28.11.2013р. та № 263 від 22.01.2014р.

Також позивачем було надано Окружному адміністративному суду м. Києва копію платіжного доручення № 288 від 27.03.2014р., яке не надавалось Митниці для митного оформлення товару, оскільки це митне оформлення здійснювалось 20.02.2014 р., тобто до моменту платежу.

Проте, суди попередніх інстанцій на зазначені обставини уваги не звернули та не дослідили подані позивачем зазначені документи.

Також суди не звернули увагу на посилання позивача на те, що умови оплати за товар є договірними умовами та узгоджені сторонами в зовнішньоекономічному договорі № 1-13 від 18.11.2013р. та додаткових угодах до нього і не повинні зазначатись в інвойсі.

Крім того, в матеріалах справи (а.с. 55) міститься копія митної декларації №807100001/2014/001349 від 26.02.2014р. ТОВ «Полімерград» на подібний (аналогічний) товар до товару, що декларувався Позивачем згідно митної декларації № 100260001/2014/134547 від 20.02.2014р. та по відношенню до якого було прийнято рішення про коригування його митної вартості.

В обох випадках декларувався подібний (аналогічний) товар, код товару - 39012090, країна відправлення/експорту - Об'єднані Арабські Емірати. У даному випадку позивача товар декларувався 20.02.2014р., курс валюти - долару США становив 8,7852 і вартість товару складала 3 731 162,29 гри. (митні платежі 746 232,46 гри.). У випадку ж з ТОВ «Полімерград» товар декларувався 26.02.2014 р., курс валюти становив 9,4269 і вартість товару складала 4 339 673,42 грн. (митні платежі 867 934,68 гри.). При цьому відповідач не здійснював коригування митної вартості товару ТОВ «Полімерград», проте здійснив коригування митної вартості товару позивача, яка становить 4 487 831,57 грн. (митні платежі 897 566,31) з врахуванням даного коригування.

Таким чином, незважаючи на те, що позивач декларував подібний (аналогічний) товар раніше ТОВ «Полімерград» (з різницею 6 днів) та при меншому курсі валюти (1)80) (з різницею 0,6417 грн. за 1 долар США), вартість товару для позивача була неправомірно збільшена відповідачем та виявилася більшою, ніж вартість товару ТОВ «Полімерград», який ввозився пізніше, внаслідок чого позивач було змушено сплатити додаткові митні платежі до державного бюджету.

Отже, судова колегія дійшла висновку, що рішення судів вимогам ст. 159 КАС України не відповідають. Неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій. Відповідно до приписів ст. 220 КАС України допущені порушення не можуть бути перевірені і усунуті судом касаційної інстанції.

З огляду на викладене, судові рішення, ухвалені у даній справі, підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справу суду належить врахувати недоліки, викладені у мотивувальній частині ухвали і правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім Торг" задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015р. скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: