Справа № 2-а-136/2010
Суддя: Кривошеєв Д. А.
Дата ухвалення: 2010-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області
Справа № 2-а-136-10
ПОСТАНОВА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

2 березня 2010 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого Кривошеєва Д.А.

При секретарі Бородавка Н.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської Ради Донецької області, про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

У Слов'янський міськрайонний суд звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської Ради Донецької області, про стягнення недоотриманої допомоги на оздоровлення за 2006, 2007, 2008, 2009 роки у сумі 7280 гривень.

У ході розгляду даної справи позивачка уточнивши свої позовні вимоги просить: визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської Ради щодо відмови їй в перерахунку і виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2006, 2007, 2008, 2009 роки, стягнувши з відповідача, на її користь невиплачену щорічну допомогу на оздоровлення, за вказаний період часу, виходячи із розміру чотирьох мінімальних заробітних плат у розмірі 7120 гривень.

Позивачка обґрунтовує заявлені вимоги тим, що: вона являється учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, 1 категорії, інвалідом 3 групи за захворюванням, повязаним з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської Ради, Донецької області. 21 жовтня 2009 року вона зверталась до відповідача із заявою по перерахунок допомоги на оздоровлення за 2006, 2007, 2008, 2009 роки, однак відповідач, відмовив їй у проведенні перерахунку вказаної допомоги. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам 3 групи передбачена щорічна допомога на оздоровлення виходячи із розміру чотирьох мінімальних заробітних плат. Розмір допомоги на оздоровлення визначається із розміру мінімальної заробітної плати на день фактичної виплати. У звязку з чим, дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення, за вказаний період часу, необхідно визнати протиправними, та стягнути з відповідача на її користь невиплачену допомогу на оздоровлення, за вказаний період часу, у сумі 7120 гривень.

Представник відповідача заявлені позивні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити. У ході судового засідання представник відповідача показав, що позивачка перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської Ради, як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Позивачки відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірах встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у 2006, 2007, 2008, 2009 роках виплачувалась щорічна допомога на оздоровлення. Допомога позивачки виплачувалась відповідно до норм діючого законодавства, а тому у задоволенні вимог позивачки необхідно відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що: адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської Ради Донецької області, про стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, підлягає частковому задоволенню.

Так у ході судового засідання достовірно було встановлено, що:

ОСОБА_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 3 групи, та перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської Ради.

21 жовтня 2009 року ОСОБА_1, зверталася до відповідача із заявою про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2006, 2007, 2008, 2009 року. Відповідач своїм листом від 20 листопада 2009 року відмовив позивачки у проведенні перерахунку зазначеної допомоги.

Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Словянської районної державної адміністрації від 20 листопада 2009 року, ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 3 групи, виплачувалась допомога на оздоровлення: 30 березня 2006 року 90 гривень, 27 лютого 2007 року 90 гривень, 19 лютого 2008 року 90 гривень; 12 лютого 2009 року 90 гривень.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, в тому числі, органів державної влади.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема соціальний захист потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування витрат повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 48 спеціального Закону щорічна допомога на оздоровлення сплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та нього покладено обовязок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг громадянам які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3 групи чотирьох мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Таким чином нормами спеціального Закону визначений розмір щорічної допомоги як величина, кратна розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального закону, зазначеною постановою встановлені конкретні розміри такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу Президента України «Про Єдиний державний реєстр нормативних актів» від 27 червня 1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідні роки, а не вказана Постанова Кабінету Міністрів України.

Враховуючи викладене на користь позивачки підлягає стягненню сума щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008 і 2009 роки в розмірі 5810 гривень.

За 2007 рік 1510 гривень (400 гривень (розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати) х 4 90 гривень).

За 2008 рік 1970 гривень (515 гривень (розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати) х 4 90 гривень).

За 2009 рік 2330 гривень (605 гривень (розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати) х 4 90 гривень).

Всього 5810 гривень (2330 гривень + 1970 + 1510 гривень).

Разом з тим вимоги позивачки про визнання дій відповідача протиправними при виплаті їй щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік, та стягнення недоплаченої суми допомоги за 2006 рік, не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію абзаців 2,3,4,5,6 та 7 частини 1 статті 3, абзаців 2,3,4,5,6,7 частини 4, та частини 7 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» на 2006 рік зупинено, а тому відповідач при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення при визначені розміру виплат обґрунтовано керувався Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, про необхідність визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачки в перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки, та зобовязання відповідача здійснити виплату недоотриманої допомоги на оздоровлення, за вказаний період часу, на користь позивачки у розмірі 5810 гривень.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 11, 14, 86, 161-163 КАС України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Дії Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської Ради Донецької області, щодо відмови у перерахунку і виплаті ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, як ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду 3 групи, за 2007 і 2008, 2009 ріки - визнати протиправними.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської Ради Донецької області, за рахунок коштів Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1, недоотриману суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 і 2008 ріки, у розмірі 5810 гривень.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Звільнити Управління праці та соціального захисту населення Словянської міської Ради Донецької області від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного апеляційного суду Донецької області, через Словянський міськрайонний суд. Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом десяти днів, з дня проголошення постанови, а апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, одночасно надіславши дану скаргу до апеляційного адміністративного суду Донецької області.

Постанова складена в одному екземплярі в нарадчий кімнаті.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду

ОСОБА_2