Справа № 826/153/13-а
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2013-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

30 квітня 2013 року м. Київ№ 826/153/13-а
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О. при секретарі судового засідання Самаренко Х.С. розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва ДПС про закриття провадження у справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Пролінк»
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва ДПС
про визнання протиправними дій, скасування акту від 21.11.2012 р. № 1048/22-01/34047921 та рішення № 249/10/22-1 від 30.11.2012 р.,
за участю представників сторін:

від позивача: Милосердов Д.М., який діє на підставі довіреності № б/н від 16.10.2012 р.

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пролінк» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва ДПС.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2013 р. в адміністративній справі №826/153/13-а позовну заяву було повернуто в зв'язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху.

За наслідками апеляційного оскарження Київським апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролінк»- задоволено, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2013 р. про повернення позовної заяви - скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2013 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 24.04.2013 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у якому відповідач зазначив, що акт перевірки та викладені в ньому висновки не створюють для суб'єкта господарювання жодних правових наслідків, не змінюють стану його суб'єктивних прав.

Представник позивача проти заявленого клопотання заперечував, вважає що позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи дане клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Таким чином судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Отже, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, та підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом державної податкової адміністрації України № 984 від 22.12.2010 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 за № 34/18772 акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Отже, акт перевірки, як і рішення про розгляд заперечення на акт, - є носіями доказової інформації, яка в подальшому має використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові грошових зобов'язань, а висновки посадових осіб контролюючого органу, викладені в акті перевірки та листі про результати розгляду заперечення на акт перевірки, є позицією цих осіб щодо кваліфікації дій платника податків, однак самі по собі не впливають на стан суб'єктивних прав платника та не створюють для нього будь-яких додаткових обов'язків.

З огляду на зазначене, податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб'єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов'язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 25.06.2012 у справі № К/9991/16720/12 та від 10.10.2012 у справі № К/9991/30241/12.

Таким чином акт перевірки та рішення про результати розгляду заперечення на зазначений акт, їх висновки не підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що як власне акт перевірки, рішення про результати розгляду заперечення на акт, так і висновки викладені в них контролюючим органом не створюють жодних правових наслідків для суб'єкта господарювання та не змінюють стану його суб'єктивних прав, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічна точка зору викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10.05.2012 у справі № К - 3537/10.

На підставі викладеного та керуючись статтями 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролінк» до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби про визнання протиправними дій, скасування акту від 21.11.2012 р. № 1048/22-01/34047921 та рішення № 249/10/22-1 від 30.11.2012 р.

2.Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини третьої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

3. Ухвалу направити сторонам.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.