Справа № 2а-0770/3075/12
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Львів № 876/12775/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавель Р.М.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.08.2013 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства Міжгірської селищної ради «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» до Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

15.10.2012 року позивач ОСОБА_1 підприємство Міжгірська селищна рада «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» звернувся в суд із позовом до Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /29/7-23/908, № /28/7-23/910, № /30/7-23/909 від 24.03.2011 року, № 94//1801/7-23 від 08.06.2011 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.08.2013 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення №94//1801/7-23 від 08.06.2011 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем інші збори за забруднення навколишнього природного середовища до Фонду охорони навколишнього природного середовища на суму 40057,54 грн., в тому числі за основним платежем на суму 32046,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 8011,51 грн. В решті позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись із даною постановою, апелянт Державна податкова інспекція у Міжгірському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області подав апеляційну скаргу, покликаючись на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.08.2013 року скасувати та прийняти нову, якою відмовити в позові.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явились хоча, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, податковий орган провів планову вїзну перевірку КП Міжгірської селищної ради Міжгірського виробничого управління житлово-комунального господарства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року.

За результатами перевірки податковий орган склав акт № 85/23/033444473 від 11.03.2011 року яким встановлено порушення :

- пп. 1.22.1 п.1.22 ст. 1, п.1.23 ст.1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» із змінами та доповненнями, чим занижено податок на прибуток у сумі 22432,00 грн., в тому числі: за 2008 рік в сумі 21897,00 грн., за 2009 рік в сумі 535,00 грн. та зменшено від'ємний об'єкт оподаткування з податку на додану вартість за 9 місяців 2010 року в сумі 31215,00 грн.;

- п. 1.4 ст. 1 та пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» зі змінами та доповненнями в зв'язку з чим занижено податок на додану вартість за грудень 2008 року на суму 6555,00 грн.;

- п. 4, п. 8, п. 12 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року №303 (із змінами та доповненнями) в загальній сумі 34002,53 грн., в т.ч. за І квартал 2008 року в сумі 1565,56 грн., за ІІ квартал 2008 року в сумі 1565,56 грн., за ІІІ квартал 2008 року в сумі 1565,52 грн., за ІV квартал 2008 року в сумі 3522,06 грн., за І квартал 2009 року в сумі 4576,77 грн., за ІІ квартал 2009 року в сумі 4576,77 грн., за ІІІ квартал 2009 року в сумі 2547,36 грн., за ІV квартал 2009 року в сумі 7568,73 грн., за І квартал 2010 року в сумі 3352,23 грн., за ІІ квартал 2010 року в сумі 1552,86 грн., за ІІІ квартал 2010 року в сумі 1609,11 грн.

На підстав вказаного акту перевірки податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення № /28/7-23/910 від 24.03.2011 року форми «Р» яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем інші збори за забруднення навколишнього середовища в сумі 42 503,16 грн., № /29/7-23/908 від 24.03.2011 року форми «Р» яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що належить до комунальної власності в сумі 28 040,00 грн., № /30/7-23/909 від 24.03.2011 року форми «Р» яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів на суму 8 194,00 грн.

За наслідками розгляду скарги поданої КП Міжгірської селищної ради Міжгірського виробничого управління житлово-комунального господарства на податкові повідомлення рішення № /28/7-23/910, № /29/7-23/908 та № /30/7-23/909 від 24.03.2011 року, податковий орган прийняв рішення № 3090/7/25-044 від 02.06.2011 року яким частково скасував податкове повідомлення-рішення від 24.03.2011 року № /28/7-23/910 в частині 1956,50 грн. основного платежу та 489,12 грн. штрафних (фінансових) санкцій та прийняв податкове повідомлення-рішення № 94//1801/7-23 від 08.06.2011 року про визначення грошового зобовязання по збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 32046,03 грн. основного платежу та 8011,51 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Інші податкові повідомлення рішення залишено без змін.

Задовольняючи позов в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 94/000022230/1801/7-23 від 08.06.2011 р. суд першої інстанції виходив з того позивач вчиняв всі необхідні дії направлені на запобігання скоєння правопорушення та отримання дозволу на спеціальне водокористування проте, з обєктивних причин останній не зміг отримати такий дозвіл.

Згідно абз.1 ст.2 Закону України «Про систему оподаткування» під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Пунктом 14 ч.1 ст.14 вказаного Закону передбачено, що одним із загальнодержавних податків і зборів є збір за забруднення навколишнього природного середовища.

Згідно ч.1 ст.4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання цього Кодексу фінансові відносини за участі суб'єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів.

Крім того, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено умови звільнення учасника господарських відносин від господарсько-правової відповідальності за вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а не звільнення платника податків від фінансової відповідальності за порушення законів з питань оподаткування.

Отже, колегія суддів вважає, помилковим висновки суду першої інстанції що при визначені позивачу збору за забруднення навколишнього природного середовища в розмірі 32046,03 грн. основного платежу та 8011,51 грн. штрафних ( фінансових ) санкцій податковий орган зобовязаний застосувати положення ст.ст 218,238 Господарського кодексу України оскільки, це суперечить ч. 1 ст. 4 даного Кодексу в силу того, що такі відносини не є предметом регулювання Господарського кодексу України. Тобто, при прийнятті податкового повідомлення-рішення № 94//1801/7-23 від 08.06.2011 р. податковий орган повинен керуватись і керувався нормами податкового а не господарського законодавства.

Нормами Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору який затверджений Постановою КМУ № 303 від 01.03.1999 р. не передбачено, що у випадку якщо у платника даного збору внаслідок дії обєктивних обставин, за які він не несе відповідальність відсутні затверджені у встановленому порядку ліміти скидів та розміщення відходів то ставки збору встановлені п. 8 Порядку до нього не застосовуються.

Щодо постанови Львівського апеляційного господарського суду № 5008/576/2012 від 24.12.2012 р, яка набрала законної сили та на яку суд першої інстанції послався в своєму рішенні колегія суддів звертає увагу на наступне.

Дане рішення не має відношення до справи яка розглядається оскільки, при розгляді господарської справи не розглядалось питання щодо правових підстав донарахування позивачу збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Отже, звільнення платника податків від господарсько-правової відповідальності не є правовою підставою для звільнення його від фінансової відповідальності за порушення податкового законодавства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № 94//1801/7-23 від 08.06.2011 р. оскільки, податковий орган діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законами та Конституцією України. В іншій частині судове рішення не оскаржується.

ст. 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, колегія суддів приходить до висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.198, ст.202, ст.207, ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.08.2013 року у справі за № 2а-0770/3075/12 скасувати.

В позові Комунального підприємства Міжгірської селищної ради «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» до Державної податкової інспекції у Міжгірському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

ОСОБА_2