Справа № 809/1691/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Справа № 876/6728/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року в адміністративній справі № 809/1691/15 за позовом управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області до приватного фермерського господарства «Овіс» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області (далі УПФУ в Городенківському районі) звернулось до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило стягнути з приватного фермерського господарства «Овіс» (далі ПФГ «Овіс») заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 2830,92 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідачем допущено порушення вимог законодавства та не відшкодовано понесені УПФУ в Городенківському районі витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених і виплачених працівникам на пільгових умовах, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 2830,92 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржило УПФУ в Городенківському районі, яке вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, а його висновки не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому апелянт просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тими ж доводами, що й вимоги позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ПФГ «Овіс» перебуває на обліку в УПФУ в Городенківському районі як платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Громадянці ОСОБА_2, яка працювала на ПФГ «Овіс» та отримала право на пільгову пенсію, призначена та виплачується пенсія за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-XV (далі Закон № 1058-XV) в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ), заборгованість відповідача з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії вказаній громадянці за період з 01.01.2015 р. по 26.03.2015 р. складає 2830,92 грн. Ця заборгованість на час розгляду справи не сплачена, що відповідачем не оспорювалось.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача відсутні зобовязання щодо відшкодування коштів, понесених Пенсійним фондом, як витрати на виплату і доставку пільгової пенсії ОСОБА_2, оскільки виплата такої пенсії здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення нею пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-XV.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом № 1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» -«з» статті 13 Закону № 1788-XII було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 400/97-ВР), відповідно до пунктів 1 частини 1 статті 1 якого платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є субєкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Статтею 2 № 400/97-ВР встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 ст.1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону № 1788-XII.

Згідно ж із абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» «з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаче-ного статтею 12 вказаного Закону.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від обєкта оподатку-вання, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Судом встановлено, що ПФГ «Овіс» до 01.01.2015 р. перебувало на фіксованому сільськогосподарському податку і не здійснювало відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» ст.13 Закону №1788-XII.

З 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. № 71-VІІІ, яким внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок.

У звязку з чим відповідача з 01.01.2015 р. віднесено до четвертої групи платників єдиного внеску та позбавлено встановлених законом обмежень щодо обовязку відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Згідно пункту 6.1 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, (далі Інструкція; в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону № 1058-XV.

За приписами пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пунктом 6.8 Інструкції визначено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Пунктом 6.9 Інструкції встановлено, що не сплачені та/або несвоєчасно сплачені суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, зазначених в абзаці другому пункту 6.1 цієї Інструкції, стягуються з нарахуванням пені та штрафних санкцій відповідно до норм Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до пункту 6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання про підставність позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Отримавши вказані розрахунки, підприємство їх не оскаржило, тому вказані розрахунки необхідно вважати узгодженими, вони є обовязковими для виконання і зазначені у них суми належать до сплати.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року в адміністративній справі № 809/1691/15 скасувати.

Позов управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області задовольнити.

Стягнути з приватного фермерського господарства «Овіс» (Івано-Франківська область, Городенківський район, с. Ясенів-Пільний; ) на користь управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі Івано-Франківської області (Івано-Франківська область, м. Городенка, вул. І.Богуна, 10; ) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.01.2015 р. по 26.03.2015 р., призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій призначених відповідно до пунктів «б» «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в сумі 2830 (дві тисячі вісімсот тридцять) грн 92 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_3

Постанова в повному обсязі складена 07 грудня 2015 року.