Справа № 490/6931/15-а
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/194/2015 Справа № 490/6931/15-а
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
24 листопада 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Гуденко О.А.
при секретарі Гудковій Є.С.,
за участі позивача, представників відповідача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Державної Казначейської служби України у Миколаївській області, Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва про захист права на пенсійне забезпечення , -
В квітні 2014 року позивачка звернулося до суду із адміністративним позовом до відповідачів, в якому просила виплатити суму різниці недоотриманого пенсійного забезпечення в період з 12 березня 2009 року по 10 квітня 2012 року в сумі 37 836 грн. , а також 10 000 грн. відшкодування немайнової шкоди.
Ухвалою суду від 10 листопада 2014 року провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог щодо виплати суми різниці недоотриманого пенсійного забезпечення в період з 12.03.2009 року по 10.04.2012 року закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 157 КАС України . При цьому суд посилався на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 17 липня 2013 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва про залишення без розгляду її позовних вимог про захист соціальних прав у період до 10 квітня 2012 року як таких, що заявлені з порушенням встановленого законом строку.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року ухвалу скасовано, направлено до районного суду для подальшого розгляду.
Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.06.2015 року розєднані позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДКУ у Миколаївській області, Управління ПФУ в Центральному районі м.Миколаєва про виплату суми різниці недоотриманого пенсійного забезпечення та відшкодування немайнової шкоди в різні самостійні провадження. 23 липня 2015 року сраву прийнято до свого провадження суддею Гуденко О.А.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що вважала, що для стягнення суми пенсії не існує строку позовної давності для звернення до суду, як-то передбачено Конституцією України. Про те, що ухвалою суду від 17 липня 2013 року фактично порушені її право на отримання пенсійних виплат у належному розмірі і повернення суми недоплаченої пенсії, вона дізналася тільки при розгляді цього позову в суді після роз'єднання позовних вимог.
Представник УПФУ В Центральному районі в м.Миколаєві в судовому засіданні заявиви суду клопотання про закриття провадження у справі , оскільки зазначені позовні вимоги вже вирішені судом є ухвала суду від 17.07.2013 року з того самого спору між тими самими сторонами , яку позивачка не оскаржувала і вона набула законної сили. Жодних інших підстав для поновлення строку на звернення до суду з вимогами за період до квітня 2012 року немає.
Представник ГУ ДКУ ОСОБА_2 в судовому засіданні просив вирішити зазначене иклопотання на розсуд суду.
11 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Державної Казначейської служби України у Миколаївській області, Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва , в якому просила визнати непровмірним зменшення розміру заробітку для обчислення пенмсії, повернути розмір пенсії, який повинен становити 3737,94 грн., виплатити суму різниці недоотриманої пенсії з листопада 2009 року та виплатити моральну шкоду.
Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 17.07.2013 року, яка набула законної сили 11 лютого 2014 року, позов ОСОБА_1 задовольно частково.
Зобов`язано Головне Управління державної Казначейської служби України у Миколаївській області надати ОСОБА_1 довідку про розмір заробітної плати, що враховується при призначенні пенсії, обрахувавши суми премії та надбавки за високі досягнення у праці у розмірі, визначеному виходячи з того, що обіймана позивачкою посада - начальник паново-фінансового відділу управління Державного Казначейства України в Миколаївській області - не має відповідних їй аналогічних інших посад та передати цю довідку до Управління Пенсійного Фонду України у Центральному районі міста Миколаєва.
Зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України у Центральному районі міста Миколаєва прийняти згадану довідку та на її підставі перерахувати пенсію ОСОБА_1 за період з 11 квітня 2012 року та слатити визначену різницю.
Ухвалою того ж суду від 17 липня 2013 року вимоги ОСОБА_1 про захист соціальних прав у період до 10 квітня 2012 року залишено без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з цим позовом 18 березня 2014 року, при цьому просить стягнути суму різниці недоотриманого пенсійного забезпечення саме в період з 12 березня 2009 року по 10 квітня 2012 року в сумі 37 836 грн.
Строк звернення до адміністративного суду встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Відповідно до п.5 ч. І ст. 107 КАС України суддя з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення).
При цьому вищевказаного клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із адміністративним позовом до суду не надходило Твердження позивача про те , що не розповсюджується зазначений строк на вимоги щодо захисту пенсійних прав є наслідком невірного тлумачення норм права, адже її вимоги полягають у стягнення виплат не за нарахованою і призначеною пенсією , а щодо оспорюваного розміру пенсійних виплат.
Так , право позивача на отримання пенсії у відповідному розмірі є встановленим спеціальним законом, який був оприлюднений в установлнеорму законом порядку і був загальновідомим.
Доказів того, що позивачка була позбавлена об'єктивної можливості своєчасно звернутися до суду за захистом порушеного права остання суду не надала. До того ж , достовірно знаючи з липня 2013 року про захист її прав судом тільки за період з квітня 2012 року, погодилася з цим рішенням суду і його не оскаржувала.
Враховуючи положення ст.99 КАС України, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про стягнення недоотриманого пенсійного забезпечення за період з 12 березня 2009 року по 10 квітня 2012 року , тому адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись ст.ст. 99,100, 155 КАС України, суд-
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Суддя О.А. Гуденко