Справа № 803/1702/15
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Справа № 876/9676/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Обрізка І.М.

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер-Топ» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

17.07.2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтер-Топ» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області, в якому просить визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 09.04.2015 року: №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України в розмірі 8 960,00 грн.: в т.ч.: за основним платежем 5973,33 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2986,67 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 19 712,00 грн., в т.ч.: за основним платежем 13141,33 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 6570,67 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 9 квітня 2015 року за № та №.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем на митну територію України буди ввезені транспортні засоби, які були у використанні, на підставі митних декларацій №204050002/2013/021573 від 10.06.2013 року; №204020000/2013/008085 від 18.07.2013 року; №204020000/2013/009568 від 08.08.2013 року; №204050002/2013/038865 від 24.12.2013 року. При перетині митного кордону України в зоні митного контролю, особа, яка перевозила транспортний засіб подала до митного оформлення документи, які підтверджують заявлену ним митну вартість. Рівненською митницею не було відмовлено декларанту у митному оформленні товару, не видано картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та не виносилось рішення про коригування митної вартості товару.

Таким, чином неправомірними є висновки податкового органу про заниження позивачем бази оподаткування при митному оформленні.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням обставин справи, Головне управління ДФС у Волинській області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що при митному оформленні транспортних засобів їх вартісні показники в Україні були задекларовані невірно. Вартість транспортних засобів згідно рахунків/інвойсів значно нижча, ніж задекларована в країні відправлення Литві до країни призначення України. Перевірка проведена з дотриманням встановлених вимог, в ході якої було використано інформацію митних органів Литовської Республіки, та встановлено, що вартість товарів (транспортних засобів), поданих до митного оформлення на Рівненській митниці, занижена, що вплинуло на рівень оподаткування товару, що підлягав перевірці, в звязку з чим оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями було правомірно донараховані грошові зобовязання за платежем мито, податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів та застосовані штрафні санкції.

Апелянт стверджує, що аналіз граф 44 «Додаткова інформація, Подані документи, Сертифікати і дозволи» митних декларацій № 204050002/2013/021573 від 10. 06.2013 р., № 204020000/2013/008085 від 18.07.2013 р., № 204020000/2013/009568 від 08.08.2013 р., № 204050002/2013/038865 від 24.12.2013 р., дають підстави зробити висновок, що під час митного оформлення товару представником декларанта ТОВ «АЛЬТЕІР-ТОП» подавалися лише два договори: Контракт № 002/01/2013 від 03.01.2013 р. (код документа 4100) та договір про надання послуг митного брокера (код документа 4207).

В графі 44 вищевказаних митних декларацій відсутні будь-які документи, які б класифікувалися за кодами 4000-4319, а тому, договір Комісії №01/11 від 21.11.2011р. був відсутній та не подавався під час митного контролю та митного оформлення транспортних засобів.

Разом з тим апелянт зазначає, що якщо б цей документ і надався під час митного оформлення, це ніяким чином не вплинуло б на встановлення достовірних обставин у справі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що в період з 24 лютого 2015 року по 23 березня 2015 року Головним управлінням ДФС у Волинській області проведено документальну невиїзну перевірку ТзОВ «Альтер-Топ» з питань дотримання вимог митного законодавства України за митними деклараціями №204050002/2013/021573 від 10 червня 2013 року; №204020000/2013/008085 від 18 липня 2013 року; №204020000/2013/009568 від 8 серпня 2013 року; №204050002/2013/038865 від 24 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт за №11/03-20-22-04-07/НОМЕР_1 від 24 березня 2015 року.

Підставою для проведення перевірки була інформація та відомості, викладені у листах Рівненської митниці від 20.08.2014 р. № 07/07-47-2622, від 24.12.2014 р. № 1150/35/17-70-26, від 03.07.2014 р. №01.1/1-56-07-3139, від 20.08.2014 р. №07/07-472617 з копіями митних декларацій, зовнішньоекономічного договору від 03.01.2013 р. № 002/01/2013 та супровідних документів, на підставі яких проводил ась митне оформлення товарів, що надійшли до Головного управління ДФС у Волинській області.

Проведено перевіркою встановлено заниження ТзОВ «Альтер-Топ» бази оподаткування при митному оформленні та в зв'язку з цим нарахування додаткових податкових зобовязань в розмірі 19 114,66 грн., в тому числі ввізне мито 5 973,33 грн. та ПДВ 13 141,33 грн.

На підставі акта перевірки 9 квітня 2015 року відповідачем прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ТзОВ «Альтер-Топ» збільшено суму грошового зобовязання з мита на товари, що ввозяться на територію України в розмірі 8 960 грн., в тому числі 5 973,33 грн. за основним платежем та 2 986,67 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- №, яким ТзОВ «Альтер-Топ» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 19 712 грн., в тому числі 13 141,33 грн. за основним платежем та 6 570,67 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Згідно зі ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частиною 1 ст.53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Пунктом 4 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, має право проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску, звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.345 МК України документальна перевірка це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Предметом документальних невиїзких перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств (ч. 1 ст. 351 МК України).

Частиною шостою статті 345 цього ж Кодексу визначено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобовязання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

З урахуванням того, що від митних органів Литовської республіки були отримані експортні митні декларації, в яких митна вартість значно відрізняється від задекларованої ТзОВ «Альтер-Топ» під час ввезення транспортних засобів на митну територію України, а тому в органу доходів і зборів були всі підстави для призначення та проведення документальної невиїзної перевірки.

Встановлено, що товари, зазначені в отриманих від митного органу Литовської республіки документах, були оформлені за митними деклараціями №204050002/2013/021573 від 10 червня 2013 року; №204020000/2013/008085 від 18 липня 2013 року; №204020000/2013/009568 від 8 серпня 2013 року; №204050002/2013/038865 від 24 грудня 2013 року.

Повна відповідність номерів кузовів та інших характеристик автомобілів (співпадають марка, модель, рік випуску, обєм двигуна, вид палива, потужність тощо) із оформленими в Україні дає можливість однозначно ідентифікувати транспортні засоби, зазначені у документах, як ті самі товари, митне оформлення яких здійснювалося за МД, що підлягали перевірці та стверджувати, що дані транспортні засоби були оформлені на експорт в Литовській Республіці для відправлення в країну призначення Україну.

З отриманих відомостей від Литовської республіки випливає, що при митному оформленні транспортних засобів їх вартісні показники в Україні були задекларовані недостовірно. Вартість транспортних засобів згідно рахунків/інвойсів значно нижча, ніж задекларована в країні відправлення Литві до країни призначення України.

Так, вартість за даними митного оформлення в Україні за митною декларацією №204050002/2013/021573 від 10 червня 2013 року становить 38367,36 грн, а за даними Литовською держави 644 458,55 грн.; за митною декларацією №204020000/2013/008085 від 18 липня 2013 року митна вартість становить 16169,39 грн., а за даними іноземної держави 36 490,75 грн.; за митною декларацією №204020000/2013/009568 від 8 серпня 2013 року митна вартість становить 23236,79 грн, а за даними іноземної держави 37 221,40 грн.; за митною декларацією №204050002/2013/038865 від 24 грудня 2013 року митна вартість становить 23108,74 грн, а за даними іноземної держави 32ь 670,79 грн.

Тобто, наявна різниця між митною вартістю задекларованою при перетині митного кордону Литовської республіки та України.

Згідно п.2 ч.2 ст.52 МК України відомості про визначення митної вартості товарів повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З врахуванням викладеного, на думку суду апеляційної інстанції, при ввезенні на митну територію України вищезазначених транспортних засобів позивач занизив митну вартість декларованих товарів, що підтверджується зібраними по справі доказами, в звязку з чим Головних управлінням ДФС у Волинській області обґрунтовано винесено податкові повідомлення-рішення від 09.04.2015 року № та №.

За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду апеляційної інстанції, відповідач належними доказами довів законність своїх дій.

З врахуванням вищевикладеного рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнятим з помилковим застосуванням норм матеріального права, в звязку з чим його слід скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, ч.4 ст.202, ст.ст.205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у справі №803/1702/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовнних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер-Топ» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.П. Сеник

ОСОБА_1

Повний текст постанови виготовленно та підписано 08.12.2015 року.