Справа № 825/1891/15-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1891/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Добрянський В.В.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Гром Л.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю представника позивача - Кожемяки Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Чернігівській області до Прилуцької районної державної лабораторії ветеринарної медицини про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивач - Державна фінансова інспекція в Чернігівській області, звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Прилуцької районної державної лабораторії ветеринарної медицини, в якому просить:

зобов'язати виконати направлені листом від 10.10.2014 № 2-18/1550 вимоги в частині усунення виявлених порушень законодавства;

стягнути з Прилуцької РДЛВМ до Державного бюджету грошові кошти в сумі 67 135,66 грн.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року провадження у справі було закрито.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано виконати направлені листом від 10.10.2014 № 2-18/1550 вимоги в частині усунення виявлених порушень законодавства. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову в частині позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в цій частині. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Чернігівській області - задовольнити, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року - скасувати та ухвалити нову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить не повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Колегія суддів керується нормами частини 1 статті 195 КАС України, за якими суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, та, відповідно, розглядає даний спір в частині вимог апеляційної скарги позивача щодо правомірності відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Прилуцької РДЛВМ до Державного бюджету грошових коштів в сумі 67 135,66 грн.

Приймаючи рішення про часткову відмову в задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. Суд прийшов до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, відповідно до пункту 2.17 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на ІІ квартал 2014 року проведено планову ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності Прилуцької РДЛВМ за період з 01.01.2011 по 01.06.2014.

За результатами перевірки складено акт № 2-24/83 від 01.09.2014, на підставі якого ДФІ в Чернігівській області було направлено вимогу про усунення порушень законодавства № 2-18/1550 від 10.10.2014 директору Прилуцької РДЛВМ ОСОБА_3.

У вимозі встановлено строк до 10.12.2014, в який необхідно проінформувати про вжиті заходи та виконання цих вимог та надіслати на адресу Прилуцької об'єднаної Держфінінспекції інформацію разом з копіями завірених первинних, розпорядчих та інших документів.

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 02-11/137 від 10.12.2014 Лабораторією проінформовано позивача про вжиті заходи та повідомлено про виконання п. 4 вимоги про усунення порушень законодавства.

Проте, пункти 2, 3, 6 вимоги ДФІ в Чернігівській області залишились не виконаними.

Враховуючи, що зазначені пункти вимоги в частині усунення виявлених порушень законодавства залишаються не виконаними, кошти до Державного бюджету не повернутими, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (далі - Положення № 499/2011) Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп. 4 п. 4 Положення № 499/2011).

Відповідно до п. 6 Положення № 499/2011 Державна фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням № 499/2011 установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Державна фінансова інспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими передбачено право органів державного фінансового контролю пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, у органу державного фінансового контролю наявне права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.04.2014 у справі № 21-40а14, від 23.06.2015 №826/10350/14.

З наведеного випливає, що відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення з Прилуцької РДЛВМ до Державного бюджету грошові кошти в сумі 67 135,66 грн.

Зі змісту п.п. 7, 8, 13 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» убачається, що органу державного фінансового контролю надається право, крім іншого: вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку;

Так, з матеріалів справи убачається, що ревізією встановлено, що в порушення пункту 2.15 з Наказу Міністерства аграрної політики України від 03.11.2005 року № 602 "Про умови оплати праці працівників бюджетних установ та організацій, що обслуговують сільське господарство" (зі змінами), пункту 1 приміток Додатку 3 Наказу Міністерства праці "Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів прокуратури, судів та інших органів" від 02.10.1996 за № 77 (зі змінами) водію протягом січня - травня 2014 року проводилась виплата надбавки за класність та доплата за ненормований робочий час за час, відпрацьований не у якості водія, внаслідок чого проведено зайве нарахування та виплата надбавки за класність та доплати за ненормований робочий час на суму 3 045,00 грн. Зайва виплата надбавки та доплати призвела відповідно до зайвої сплати єдиного соціального внеску на суму 1 105,33 грн.

Також ревізією було встановлено, що протягом періоду з 01.01.2011 по 01.12.2012 в порушення частини 4 статті 13 Бюджетного Кодексу від 08.07.2014, пунктів 23, 46, 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою КМУ від 28.02.2002 № 228, Лабораторією видатки у загальній сумі 2 004,00 грн. на сплату до державних цільових фондів внесків, нарахованих на виплату за рахунок коштів спеціального фонду кошторису за КПКВК 2802030 заробітну плату, здійснено за рахунок коштів загального фонду кошторису за КПКВК 2802030 без послідуючого відновлення касових видатків, що призвело до втрат загального фонду кошторису Лабораторії на зазначену суму.

Крім цього, ревізією встановлено, що в порушення абзацу 7 статті 4 та частини 5 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 при наявності актів виконаних робіт та виписаних рахунків на оплату не відображено по бухгалтерському обліку нарахування доходів за фактично надані Лабораторією протягом 2013 року січня - травня 2014 року платні послуги з проведення лабораторно - діагностичних досліджень та, відповідно, виникнення дебіторської заборгованості на суму 34 883,22 грн.

Ревізією встановлено, що в порушення пунктів 17, 18 Порядку формування тарифів на ветеринарні послуги, що надаються державними установами ветеринарної медицини, затвердженого Постановою КМУ від 04.11.2009 № 1167 "Про затвердження Порядку формування тарифів на ветеринарні послуги, що надаються державними установами ветеринарної медицини" та пункту 2 Механізму формування тарифів за ветеринарні роботи і послуги, затвердженого наказом Міністерства сільського господарства і продовольства України від 19.02.1996 № 51 Лабораторією не проводилися коригування тарифів з надання ветеринарних робіт та послуг при підвищенні мінімального рівня заробітної плати, що призвело до недоотримання фінансових ресурсів за КПКВК 2802030 на суму 57 408,26 грн.

Ревізією встановлено, що протягом періоду з 01.01.2011 по 01.12.2012 в порушення частини 4 статті 13 Бюджетного кодексу України від 08.07.2014, пунктів 19, 23, 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою КМУ від 28.02.2002 № 228, Лабораторією видатки у загальній сумі 60 981, 33 грн. на оплату праці спеціалістів, які надавали платні послуги, частково здійснено за рахунок коштів загального фонду кошторису без послідуючого відновлення касових видатків, що призвело до втрат загального фонду кошторису Лабораторії на зазначену суму.

Таким чином, контролюючий орган дійшов висновку, що відповідачем завдано збитки державному бюджету, дохідною частиною якого недоотримано грошових коштів в сумі 62 985,33 грн. та незаконно (без встановлених законом підстав) витрачено 4 150,33 грн.

Наведені вище обставини та висновки Державної фінансової інспекції в Чернігівській області Прилуцькою районною державною лабораторією ветеринарної медицини під час розгляду справи в суді, як першої інстанції так і апеляційної інстанції, спростовані не були. Доказів щодо неправильного визначення завданих Державному бюджету збитків відповідачем суду не надано.

Отже, колегія судів апеляційної інстанції дійшла висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення грошових коштів на користь Державного бюджету, натомість висновки суду першої інстанції в цій частині є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог було не правильно встановлено, фактичні обставини, що мали значення для справи, застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Чернігівській області - задовольнити, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року - в частині відмовлених позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Чернігівській області - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року - в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нову, якою адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Чернігівській області - задовольнити.

Стягнути з Прилуцької районної державної лабораторії ветеринарної медицини до Державного бюджету грошові кошти в сумі 67 135,66 грн.

В решті постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Л.М. Гром

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 08.12.2015 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Гром Л.М.

Шелест С.Б.