Справа № 819/3436/15
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3436/15

01 грудня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Ходачкевич Н.І.

при секретарі судового засідання Цимбал А.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до суду до Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції в якому просять визнати незаконними дії державного виконавця Дрругого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції в Тернопільській області щодо проведення виконавчих дій направлених на вселення ОСОБА_4 за адресою м. Тернопіль, вул. Л. Українки 11/73

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 серпня 2015 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір купівлі продажу, згідно якого продавець передає у власність Покупця, а покупець приймає у власність двокімнатну квартиру по вулиці Лесі Українки в місті Тернопіль, загальною площею 45,9 кв.м.

18.06.2015 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду позов ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про визнання права на користування житло, вселення в квартиру, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_1 задоволено частково та визнано за ОСОБА_4 право на користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_2.; вселити ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_3. 05 листопада 2015 року державним виконавцем другого відділу виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49202823. 05.11.2015 року державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження за ВП 49202718 та ВП 49202823 з виконання виконавчого листа № 607/3423/14-ц виданого 22.102015 Тернопільським міськрайонним судом про зобов'язання вселити ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_4. Позивач зазначив, що як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , згідно якого проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру, яка розташована за адресою:Тернопільська область, м.Тернопіль, вул. Лесі Українки, 11/73 на підставі договору купівлі - продажу, квартири, номер 1101, виданий 06.08.2015 року. Отже, ОСОБА_3 є власником квартири, а не боржником у даному виконавчому провадженні тому примусове вселення стягувача ОСОБА_4 у дану квартиру не повино здійснюється.

Таким чином державний виконавець відкривши виконавче провадження з виконання виконавчого листа не виконав вимог Закону України "Про виконавче провадження". У зв'язку із чим позивач просив позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та пояснила, що Другим відділом Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 листопада 2015 року за ВП № 49202718 та 05 листопада 2015 року ВП 49202823 на підставі виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду від 22.10.2015 року № 607/3423/14-ц про вселення ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_4. Постанови винесено відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та підстави для їх скасування відсутні. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.11.2015 року державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження за ВП 49202718 та ВП 49202823 з примусового виконання виконавчого листа № 607/3423/14-ц виданого 22.10.2015 Тернопільським міськрайонним судом про вселення ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_4.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 41849544 від 06.08.2015р., згідно якого проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру, яка розташована за адресою:Тернопільська область, м.Тернопіль, вул. Лесі Українки, 11/73 на підставі договору купівлі - продажу квартири, номер 1101, виданий 06.08.2015 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - № 606-XIV) передбачає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) -це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до ст. 19 Закону України державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Частиною 1 ст.20 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець перевіряє виконання рішення про вселення стягувача на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час вселення, не є перешкодою для виконання рішення про вселення. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, на нього накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом. При цьому вселення здійснюється у присутності понятих із залученням працівників органів внутрішніх справ. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 89 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його еребуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

З огляду на вищенаведене, суд не вбачає з боку відповідача порушень діючого законодавства при проведенні ним виконавчих дій, які б спричинили порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та приходить до висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства України.

Таким чином, оскаржувані дії відповідача щодо проведення виконавчих дій направлених на вселення вселення ОСОБА_4 за адресою м. Тернопіль, вул. Л. Українки 11/73 вчинені та прийняті відповідачем у межах та спосіб наданих повноважень, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", у зв"язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.