Справа № 2а-14091/11/2670
Суддя: Баранов Д.О.
Дата ухвалення: 2011-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 жовтня 2011 року № 2а-14091/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Баранов Д.О., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Генеральної прокуратури України

про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генеральної прокуратури України про визнання дій незаконними та зобовязання за розглядом заяви про вчинення злочину провести належну перевірку, прийняти передбачене діючим законодавством України відповідне процесуальне рішення, про що повідомити позивача.

Розглянувши позовну заяву, суд дійшов висновку, що частину позовних вимог не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до п. 1 ч.1. ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.

Кримінально-процесуальний кодекс України встановлює можливість оскарження до суду в порядку кримінального судочинства постанови про відмову в порушенні кримінальної справи (ст. 2361), постанови про закриття справи (ст. 2365), постанови про порушення справи (ст. 2367).

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду з вимогою визнати неправомірними дій Генеральної прокуратури України які полягають в порушенні на думку позивача законодавства при проведенні перевірки за його заявою в порядку ст. 97 КПК України.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001р. кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КПК України по заяві або повідомленню про злочин прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: 1) порушити кримінальну справу; 2) відмовити в порушенні кримінальної справи; 3) направити заяву або повідомлення за належністю.

Отже, повноваження прокурора, слідчого, органу дізнання, суду, при отриманні заяви про злочин регламентовані нормами КПК України, що виключає можливість розгляду справи в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, спірні відносини, які виникають між заявниками та прокуратурою, слідчим, органом дізнання під час організації перевірки заяв і повідомлень про злочини, не є управлінськими, а повноваження цих органів та їхніх посадових осіб щодо порядку прийняття заяв і повідомлень про злочини та їх розгляду регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України. Крім того, захист прав заявників, з урахуванням обовязковості дотримання вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшла заява, перевірити, чи містить звернення викладені ознаки суспільно небезпечного діяння, встановленого Кримінальним кодексом України, відповідність заяви вимогам статті 95 Кримінально-процесуального кодексу України, дотримання відповідачем інших приписів, установлених Кримінально-процесуальним кодексом України. Адміністративний суд не має повноважень на здійснення такої перевірки та на відновлення порушених у рамках кримінального процесу прав заявника. (згідно Інформаційного листа № 334/8/13-11 від 12.03.2011р.).

Таку ж позицію висловив Верховний Суду України в постанові від 23.12.2009р. N09/230, де зазначено, що повноваження прокурора при отриманні заяви про злочин регламентовані нормами КПК, тому це виключає можливість розгляду такого позову в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, вимоги позивача не пов'язані з оскарженням рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, тому зазначений спір не є адміністративним і цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи, що позивач у позовній заяві просить визнати незаконними дії та Генеральної прокуратури України, які полягають в порушенні на думку позивача законодавства при проведенні перевірки за його заявою в порядку ст. 97 КПК України, суд приходить до висновку, що це не є спір у сфері публічно правових відносин, а такий спір повинен розглядатись за правилами кримінального судочинства, тому вимоги в цій частині не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями ст.ст. 109, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя Д.О. Баранов