Справа № 565/1512/15-а
Суддя: Демчина Т.Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 565/1512/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року 11 год. 20 хв. м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі

головуючого судді Демчини Т.Ю.,

при секретарі судового засідання Ковальчук В.С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань Кузнецовського міського суду адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про зобовязання призначити пенсію, -

в с т а н о в и в:

До суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області (далі УПФ м.Кузнецовська) з вимогою зобовязати призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах з 05.10.15 р., знизивши пенсійний вік відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи третьої категорії. Від народження, з 14.02.64 р. і по 09 липня 1992 року вона постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" вона має право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державної пенсії, як особа, яка постійно проживала чи постійно працювала у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що станом на 01.01.1993 року проживала або працювала у цій зоні не менше 3 років та додатково 1 рік за кожні 2 роки проживання, але не більше 6 років. Відповідач відмовляється призначити їй пенсію на пільгових умовах.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що вона була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1 до 23.02.89 р., коли виписалась та зареєструвала місце свого проживання в м.Кузнецовську рівненської області у квартирі, яку тоді отримала її сім»я. Проте вона продовжувала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1 до 09 липня 1992 року, до січня 1992 року не працювала, доглядаючи за двома своїми дітьми, 1986 та ІНФОРМАЦІЯ_2. У січні 1992 року вона працевлаштувалась у дитячий садочок м.Кузнецовська, проте продовжувала проживати у селі до 09 липня 1992 року, коли переїхала до місця своєї реєстрації.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та з підстав, викладених у позові, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та подала письмові заперечення, які обґрунтовуються тим, що з наданих позивачем документів про період проживання на території зони гарантованого добровільного відселення вбачається, що підтверджений довідкою період проживання є недостатнім для зниження пенсійного віку. ОСОБА_3 підтвердила, що 05 жовтня 2015 року позивач звернулась з пакетом необхідних для призначення пенсії документів до відповідача, однак у звязку з відсутністю документально підтвердженого часу проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 їй було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років, про що її письмово повідомлено. Представник відповідача також підтвердила, що спір щодо права ОСОБА_1 на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виник лише в частині зарахування до періоду її проживання у зоні гарантованого добровільного відселення передбаченого законодавством строку для зменшення пенсійного віку на 6 років. З підстав відсутності документів у підтвердження проживання такий період у зазначеній зоні, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову у звязку з безпідставністю вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши інші докази у справі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому суд встановив та врахував наступне.

Позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала від наслідків катастрофи на ЧАЕС категорії 3, що підтверджується посвідченням серії Б № 210202, виданим 18.04.94 р. Рівненською обласною державною адміністрацією.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

З аналізу вказаної норми вбачається, що максимальне зниження пенсійного віку для осіб, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, складає шість років.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону від 08.07.2011 р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Частиною 2 цієї статті передбачено випадки набуття жінками права на пенсію до досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті.

Зокрема, цією нормою передбачено, що для жінок, які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року (вік ОСОБА_1, зменшений на 6 років), право на пенсію виникає при досягненні 56 років 6 місяців.

Отже, вік, по досягненні якого ОСОБА_1 набуває право на пенсію із зменшенням пенсійного віку, за наявності належним чином підтвердженого пільгового стажу проживання (роботи) визначений час на території радіоактивного забруднення, складає: 56 років 5 місяців 6 років = 50 років 6 місяців.

З копії паспорта громадянина України серії СР № 799411, виданого 15.02.01 р. Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області, вбачається, що ОСОБА_1 народилась 14 лютого 1964 року в с.Великий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області, отже, 14.08.15 р. їй виповнилось повних 50 років 6 місяців.

З копії заяви ОСОБА_1 та відповіді УПФ м.Кузнецовська № 2345/Ш-54 від 12.10.15 р. вбачається та підтверджується поясненнями сторін, що позивач звернулась до відповідача 05 жовтня 2015 року із заявою про призначення пенсії. З даного документу вбачається також, що позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку у звязку з відсутністю документів, які б підтверджували факт постійного проживання заявниці у зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок катастрофи на ЧАЕС за період з 24.02.89 р.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 показали, що ОСОБА_1 від народження проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 до липня 1992 року, при чому у 1989 році її сімя отримала квартиру в м.Кузнецовську Рівненської області, де з того часу і було зареєстроване місце її проживання.

Довідкою виконавчого комітету Великожолудської сільської ради Володимирецького району Рівненської області № 862 від 05.08.15 р. підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно була зареєстрована та проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 від народження, з 14.02.64 р. по 23.02.89 р.

З довідок ЖЕД-3 №№ 3942, 3943 від 13.08.15 р. судом встановлено, що з 28.02.89 р. і по даний час ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Враховуючи показання свідків, пояснення позивача та письмові докази, суд визнає факт постійного проживання ОСОБА_1 у с.В.Жолудськ Володимирецького району Рівненської області у період з 24 лютого 1989 року по 08 липня 1992 року, тобто у час, коли місцем її реєстрації був м.Кузнецовськ Рівненської області.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 року, с.Великий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

При зверненні із заявою про призначення пенсії позивач надала посвідчення особи, потерпілої від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 3, що є достатнім підтвердженням того, що вона на протязі не менше 3 років проживала або постійно працювала саме у зоні гарантованого добровільного відселення, а тому відмова відповідача, яка ґрунтується на відсутності документів, які підтверджували відомості про постійне місце проживання у забрудненій зоні, є неправомірною.

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №41 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із зазначеного принципу покладення обовязку доказування, відповідач не довів правомірності своїх дій.

Частиною 1 ст.45 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Разом з тим, враховуючи межі позовних вимог, беручи до уваги, що ОСОБА_1 просить зобовязати відповідача призначити їй пенсію із зменшенням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як особі, яка постійно проживала у зоні добровільного гарантованого відселення, на 6 років, саме з 05 жовтня 2015 року, а не з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в межах заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 71, 138, 160-163, 167 КАС України, ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд,-

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 05 жовтня 2015 року, знизивши їй пенсійний вік відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: