Справа № 465/1803/13-а, 2-адр-465/1/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015р. Справа № 876/6527/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не зявився

позивача у справі: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова

на додаткову постанову Франківського районного суду м.Львова від 19.05.2015р. у справі №465/1803/13-а

за позовом ОСОБА_2

до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова

про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 01.12.2014р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015р., адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити дії задоволено, визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова у призначенні ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника; зобовязано управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова призначити та обчислити ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії померлого чоловіка, ОСОБА_3, з 27.04.2012р.; стягнуто з управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова недоотриману суму пенсії по втраті годувальника з 27.04.2012р.

30.04.2015р. ОСОБА_2 звернулась до Франківського районного суду м.Львова із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, просила визначити спосіб виконання судового рішення шляхом зобовязання управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова призначити та обчислити ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії померлого чоловіка, ОСОБА_3, з 27.04.2012р. застосувавши середню заробітну плату (дохід) в Україні за три календарні роки, що передують 2012р. звернення за призначенням пенсії.

Доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення обґрунтовано тим, що в адміністративному позові вона просила, зокрема, зобовязати управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова призначити і обчислити пенсію у звязку з втратою годувальника по нормах, що діють з моменту виникнення права на таку пенсію, тобто станом на 27.04.2012р., однак, суд першої інстанції не вирішив вказаної позовної вимоги. ОСОБА_2 зазначила, що згідно із вимогами ст.ст.40, 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, для обчислення пенсії у звязку з втратою годувальника у 2012р. враховується показник заробітної плати (дохід) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, із застосуванням показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарні роки 2009р., 2010р., 2011р., що передують 2012р. звернення за призначенням пенсії.

Додатковою постановою Франківського районного суду м.Львова від 19.05.2015р. у справі №465/1803/13-а заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови задоволено частково, зобовязано управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова призначити та обчислити ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії померлого чоловіка, ОСОБА_3, з 27.04.2012р., застосувавши для обчислення пенсії середню заробітну плату (дохід) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; стягнуто з управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова недоотриману суму пенсії по втраті годувальника з 27.04.2012р., застосувавши для обчислення пенсії середню заробітну плату (дохід) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; в задоволенні решти вимог позивача відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач у справі: управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю зясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану додаткову постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

20.07.2015р. на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_2 надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому позивач у справі зазначила, що додаткова постанова Франківського районного суду м.Львова від 19.05.2015р. у справі №465/1803/13-а є обґрунтованою, постановленою з додержанням законодавства України, всебічним дослідженням всіх обставин справи та такою, що не змінює основного судового рішення і є його невідємною складовою, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, додаткову постанову Франківського районного суду м.Львова залишити без змін.

В судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 07.12.2015р. зявився представник позивача у справі: ОСОБА_1, який проти доводів апеляційної скарги заперечив, зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення представника позивача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Задоволюючи заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в силу вимог ст.10 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування призначається один із можливих видів пенсії за вибором позивача, відтак, слід зобовязати відповідача призначити, обчислити та стягнути на користь ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника, обчислену згідно з нормами, що діяли на момент виникнення права на призначення пенсії по втраті годувальника, тобто із застосуванням для обчислення пенсії середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, та зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст.37 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, пенсія у звязку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сімї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сімї 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, пенсія по втраті годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника.

Згідно із вимогами ч.3 ст.45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, при переведенні з одного виду пенсії на інший обрахунок нової пенсії здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 вищезазначеного Закону, тобто показник середньої заробітної плати є незмінною величиною.

Оскільки пенсія по втраті годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника, то в розумінні ч.3 ст.45 вказаного Закону попереднім видом пенсії слід розуміти саме пенсію, яку отримував на день смерті годувальник.

Як підтверджується матеріалами справи, розмір пенсії ОСОБА_3 на момент його смерті становив 2120,07грн., вказана пенсія була призначена з врахуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007р.

За таких обставин відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати за 2009, 2010, 2011 роки при обчисленні позивачу пенсії у звязку із втратою годувальника, оскільки за основу для визначення розміру такої пенсії береться розрахунок пенсії годувальника.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, у випадках неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційна скарга спростовує висновки суду першої інстанції, відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова на додаткову постанову Франківського районного суду м.Львова від 19.05.2015р. у справі №465/1803/13-а за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова про визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити певні дії, - задоволити частково.

2. Додаткову постанову Франківського районного суду м.Львова від 19.05.2015р. у справі №465/1803/13-а, - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови відмовити.

3. У задоволенні решти вимог апеляційної скарги відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09.12.2015р.