Справа № 809/2841/15
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2015 р. Справа № 809/2841/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Григорука О.Б.

при секретарі Пиріг Х.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до відповідача: Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ "Банк "Фінанси та кредит"

про визнання протиправним рішення від 14.11.2014,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Реєстраційної служби Івано-Франківської області про визнання неправомірним рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем безпідставно здійснено реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», оскільки на обєкт нерухомості, який є житловим приміщенням та використовується позивачем для постійного проживання, поширюється дія норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Крім цього зазначив, що державному реєстратору не надано усіх необхідних для вчинення реєстраційних дій документів, зокрема, за відсутності документів, які підтверджують перехід права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.09.2015 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в частині визнання неправомірним рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив з мотивів зазначених у письмовому запереченні (а. с. 82-84).

Представник третьої особи щодо задоволення позовних вимог заперечила з мотивів зазначених у письмовому запереченні (а. с. 65-71).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши подані докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.11.2014, відповідачем вчинено реєстраційну дію внесено запис про реєстрацію права власності на обєкт нерухомості: квартиру однокімнатну, за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 10а, площею 38,25 кв. м.

Вказана реєстраційна дія вчинена на підставі рішення державного реєстратора від 13.11.2014, прийнятого на підставі заяви представника відповідача від 05.11.2014, яка зареєстрована за номером 8825219.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами 05.11.2014 представником ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» подано до реєстраційного органу заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: квартиру однокімнатну, за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 10а, площею 38,25 кв. м.

За результатами розгляду заяви та поданих документів державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень та проведено державну реєстрацію права власності на квартиру №1 в будинку 10а в м. Івано-Франківську за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно встановлені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Згідно статті 9 вказаного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для проведення державної реєстрації є також договори, укладені у порядку встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Як встановлено судом, підставою для проведення державної реєстрації слугував договір іпотеки від 24.09.2008, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та позивачем (а. с. 120 - 124).

При цьому, в укладеному між сторонами договорі іпотеки міститься застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (пункт 11.3.1 договору (а. с. 123).

Відповідно до п. 46 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Судом встановлено, що одночасно із заявою, заявником подано до реєстраційного органу документи зазначені у картці прийому заяви №16978761 (а. с. 93), а саме, документи про сплату відповідних платежів за вчинення реєстраційної дії, довіреність, видану представнику ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», копія паспорта громадянина України та картки фізичної особи-платника податків представника, копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №19451718 від 15.10.2014, оригінал та копія договору іпотеки від 24.09.2008, оригінал та завірена копія технічного паспорту нерухомого майна від 22.09.2014, оригінал інформаційної довідки №28887728 від 31.10.2014, оригінал інформаційної довідки №28887464 від 31.10.2014, оригінал повідомлення про вручення поштового відправлення (№058), лист -вимога про усунення порушення №0592/35-03 від 21.02.2014, оригінал та завірена копія кредитного договору №1262 pv5-08 від 23.09.2008, копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 04.03.2014.

Таким чином, судом встановлено, що заявником подано до реєстраційного органу документи, які необхідні для вчинення реєстраційних дій, а у відповідача були відсутні підстави для відмови в реєстрації права власності на підставі договору іпотеки.

Щодо посилань позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», як підставу для відмови в державній реєстрації заявленого права слід зазначити наступне.

Згідно п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №29446763 від 13.11.2014 (а.с. 144-150) станом на момент вчинення оскаржуваних реєстраційних дій за позивачем зареєстровано право власності окрім квартири однокімнатної, за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 10а, також право власності на квартиру двохкімнатну за адресою: АДРЕСА_2 з часткою власності 1/3.

Крім цього, як встановлено судом квартира за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 10а, переобладнана під магазин та з 2013 року як житлове приміщення не використовується. Вказані обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2015 року у справі №344/3209/15 (а.с. 165-168).

Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, судом встановлено відсутність умов, які передбачені Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та які унеможливлюють примусове стягнення нерухомого житлового майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку".

Враховуючи вищенаведене, судом не встановлено протиправності в діях відповідача, інші доводи позивача не спростовують вказаного факту, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 09.12.2015 року.