Справа № 2а-685/11/1370
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Київ К/800/50578/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2014 року

у справі №2а-685/11/1370

за позовом Дочірнього торгово-комерційного підприємства «Євронафта-Д» (надалі - ДТКП «Євронафта-Д»)

до Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області (надалі - ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області)

про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому поставлено питання про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області від 10.01.2011р. №/3 та №/3.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2011р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014р. рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014р. та залишити в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2011р., посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до п.2 ч.1 ст.222 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, контролюючим проведено позапланову виїзну перевірку ДКТП «Євронафта-Д» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2007р. по 31.12.2009р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007р. по 31.12.2009р., за результатами якої складено акт №256/23-1/22359747 від 12.04.2010р.

Проведеною перевіркою, на думку податкового органу, встановлено порушення позивачем п.1 26 ст.1, пп.4.1.1 п.4.1. ст.4 ,п.5.1 пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств; пп.7.4.1, пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України в«Про податок на додану вартість».

На підставі висновків зазначеного акту перевірки ДПІ у Дрогобицькому районі винесено податкове повідомлення-рішення №/3 від 10.01.2011р., згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток та №/3 від 10.01.2011р., згідно з яким позивачу визначено податкове зобов'язання за податку на додану вартість.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що між ДТКП «Євронафта-Д» та ВАТ «НПК-Галичина», яким було відомо про перебування позивача по справі на стадії припинення (ліквідації), укладено додаткову угоду на придбання товару та договору на його зберігання №136/160 від 21.11.2007 року з метою зарахування майна, яке належало позивачу по справі його засновнику в рахунок погашення заборгованості за надання послуги засновником по зберіганню товару, який придбано у засновника, чим вчинили нікчемний правочин відповідно до ст.215 Цивільного Кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 зазначеного Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 цього ж Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Наведені вище положення свідчать про те, що обов'язковою умовою віднесення витрат підприємства до складу валових є документальне підтвердження таких витрат та їх зв'язок з господарською діяльністю платника.

Згідно з п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної вартості товарів, але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з наступним: або придбанням/виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів для оподатковуваних операцій в межах господарської діяльності платника податку.

Дата виникнення права платника податку на податковий кредит, як це передбачено у п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 вказаного Закону, слід вважати дату здійснення першої з наступних подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

У п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 наведеного вище Закону визначено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках, є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом та виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).

Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту (п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Наведені вище положення Закону України «Про податок на додану вартість» кореспондуються з Податковим кодексом України та свідчать про те, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє роботи (послуги), на вимогу їх отримувача є підставою для нарахування податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, всі необхідні первинні бухгалтерські документи є в наявності у позивача, а саме - договір купівлі-продажу №13в/147 від 01.11.2007р., акт приймання - передачі від 21.11.2007р. на суму 705532,98 грн., додаток №2 до договору купівлі - продажу від 21.11.2007р. на суму 705532,98грн., додаток №3 до договору купівлі-продажу обладнання від 21.11.2007р. на суму 177792,95грн., акт приймання - передачі від 21.11.2007р. на суму 177792,95 грн., договір зберігання майна №13в/160 від 21.11.2007р., акт приймання-передачі майна від 21.11.2007р., акт приймання-передачі майна на зберігання до договору від 21.11.2007р., інвентаризаційні відомості товарів, переданих на збереження, податкові накладні, акти виконаних робіт та ін.

Тобто на момент проведення перевірки у позивача були наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для віднесення до валових витрат та податкового кредиту сум, сплачених позивачем контрагенту.

Отже, доводи податкового органу про нікчемність укладених правочинів обґрунтовано не взято судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним. Самі по собі спірні угоди не є такими, що суперечить інтересам держави та суспільства.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун