Справа № 2а-7294/12/1370
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Справа № 876/5651/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року по справі за позовом державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

державна податкова інспекція у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до ОСОБА_1 в якому просила стягнути з відповідача податковий борг у сумі 40 080 (сорок тисяч вісімдесят) грн. 68 коп.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 79000, м.Львів, вул.Котляревського, 53а/2) до Державного бюджету України заборгованість в сумі 40 080 (сорок тисяч вісімдесят) грн. 68 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими та порушено норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд обґрунтовує свої хибні висновки: довідкою ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської області ДПС від 02.08.2012 року № 9891/9/17-115; податковим повідомленням-рішенням від 01.12.2011 року № на суму 7031,85грн.; податковим повідомленням-рішенням від 01.12.2011 року № на суму 33048,83грн.; податковою вимогою форми «Ф» від 20.03.2012 року №3 на суму 40 080,68 грн., яку надіслано відповідачу, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 року у справі №2а-8879/12/1370, якою відмовлено у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (Відповідач та Апелянт по даній справі) до ДПІ у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 01.12.2011 року.

Дійсно, згаданою постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 року у справі №2а-8879/12/1370 відмовлено відповідачу у задоволенні її позову про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 01.12.2011 року.

Однак, обґрунтовуючи своє рішення вказаною постановою, суд першої інстанції не врахував наступного:

Відповідач в установлених порядку та строки оскаржила постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 року у справі №2а- 8879/12/1370 шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.09.2013 року відкрито касаційне провадження та прийнято касаційну скаргу до провадження ВАС України.

У звязку з чим, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2013р., залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.09.2014р., провадження в даній адміністративній справі № 2а-7294/12/1370 за позовом державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС Львівської області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - було зупинено до касаційного розгляду Вищим адміністративним судом України адміністративної справи №2а-8879/12/1370 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби у Франківському районі м. Львова про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 01.12.2011 р. На час подання апеляційної скарги Вищим адміністративним судом України остаточного рішення у справі № 2а-8879/12/1370 за позовом ФОП ОСОБА_1 не прийнято. Рішення суду касаційної інстанції у справі №2а-8879/12/1370 безпосередньо впливає на результат розгляду адміністративної справи №2а-7294/12/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Франківському районі міста Львова Львівської області Державної податкової служби.

Однак, судом першої інстанції 12.01.2015р. поновлено провадження у справі №2а- 7294/12/1370 про стягнення податкового боргу з тих підстав, що згідно даних діловодства спеціалізованого суду встановлено, що справа №2а-8879/12/1370 не направлялася для касаційного розгляду до Вищого адміністративного суду України.

Але такі підстави для поновлення провадження у справі були помилковими.

Крім того, судом першої інстанції протиправно не враховано, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 року у справі №2а-8879/12/1370 не встановлені обставини законності нарахування та виставлення позивачем податкових повідомлень-рішень № та № від 01.12.2011р. на предмет їх відповідності нормам Закону України «Про плату за землю», Податкового кодексу України (п. 286.5 ст.286, п.287.2 ст.287) та Конституції України.

Відповідно до ч.3 ст. 14 Закону України «Про плату за землю», нарахування громадянам сум земельного податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 15 липня поточного року платіжне повідомлення про внесення платежу. Ст. 16 цього Закону встановлено, що облік громадян - платників земельного податку і нарахування відповідних сум проводиться щороку станом на 1 травня.

Аналогічні положення кореспондуються із п.286.5 ст.286 та п. 287.2. ст. 287 Податкового кодексу України, якими також встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.

Із матеріалів справи вбачається, у тому числі встановлено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013р., на яку посилається суд першої інстанції, що відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0995 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №832090 від 24.03.2010р.

Однак, в порушення ст.ст. 14, 16 Закону України «Про плату за землю», норми якого діяли на момент виникнення правовідносин у 2010 році, а також п.286.5 ст.286 та п. 287.2. ст. 287 Податкового кодексу України, які діяли з 01.01.2011р., податкове повідомлення-рішення № на суму податкового зобовязання 7031,85грн. за платежем «Земельний податок з фізичних осіб» за 2010 рік виставлено позивачем лише 01.12.2011 року, в той час коли нарахування позивачем суми податку повинно було бути проведено до 01.05.2010р.. а виставлено та направлено відповідачу до 15.07.2010р.

Одночасно, податкове повідомлення-рішення від 01.12.2011 року № на суму податкового зобовязання 33048,83грн за платежем: «Земельний податок з фізичних осіб» за 2011 рік в порушення вказаних норм виставлено позивачем 01.12.2011 року, в той час коли нарахування позивачем суми податку повинно було бути проведено до 01.05.2011р., а виставлено та направлено відповідачу до 01.07.2011р.

Тому апелянт вважає, що податкові повідомлення-рішення № та № від 01.12.2011р. є незаконними, безпідставними, виставлені позивачем в порушення установленого законом порядку, та не можуть бути підставою виникнення податкового боргу.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013р. не встановлювалися також обставини правильності розрахунку позивачем суми земельного податку, та залишив поза увагою, що розрахунок позивача є неправильним та зроблений без урахування нормативно-правових актів, які обов'язково враховуються позивачем.

Крім цього, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 06 жовтня 2009 року. Відповідач є власником земельної ділянки площею 0,0995 гектара по вказаній адресі, цільове призначенням якої: обслуговування станції технічного обслуговування, складських та офісних приміщень. В подальшому, позивачем були укладені ряд договорів оренди (користування) нежитлових приміщень будівлі, розташованої на вказаній земельній ділянці, з юридичними особами та фізичними особами-підприємцями.

Суд не надав оцінку застосуванню положень ч. 4 ст. 14 Закону України «Про плату за землю», а також абз. 5 п.286.6 ст.286 Податкового кодексу України щодо нарахування земельного податку кожному з користувачів частинами будівлі, яка розміщена на земельній ділянці пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в користуванні.

Крім того, позивачем також проігноровано вимоги ухвали Львівської міської ради від 31.03.2011р. №369 «Про деякі питання нарахування та сплати за землекористування у зв'язку із введенням в дію у 2011 році грошової оцінки земель м. Львова», п. 2.8. якої встановлено, що платники земельного податку здійснюють сплату земельного податку за період прийняття цієї ухвали до часу введення в дію відкоригованої грошової оцінки земель м.Львова з пільгою в розмірі 60 відсотків від суми нарахованих платежів, що зараховуються до міського бюджету м.Львова.

Крім того, п. 286.1. Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, Таким чином, неправомірними є висновки суду першої інстанції, що податковий борг відповідача по земельному податку з фізичних осіб становить 40 080,68 грн. та те, що ця сума грошового зобовязання є узгодженою.

З урахуванням вище викладеного просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2015р. та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг ОСОБА_1 по земельному податку з фізичних осіб відповідно підтверджується довідкою ДПІ у Франківському районі м.Львова Львівської області ДПС районі від 02.08.2012 року № 9891/9/17-115 та становить 40080,68 грн.

Дана заборгованість підтверджується розрахунками розміру земельного податку за земельну ділянку приватної власності. Вказана сума податкового боргу виникла на підставі: податкового повідомлення рішення від 01.12.2011 року № НОМЕР_2 на суму 7031,85 грн.; податкового повідомлення рішення від 01.12.2011 року № НОМЕР_3 на суму 33048,83 грн.

У зв'язку з несплатою відповідачем грошових зобов'язань ДПІ у Франківському районі м.Львова виставила ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» від 20.03.2012 року № 3 на суму 40080,68 грн., яку надіслано платникові податків.

Оскільки постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 року в задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень - рішень № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 01.12.2011 року відмовлено, то відповідно суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги підлягали задоволенню.

Однак колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2013р., залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.09.2014р., провадження в даній адміністративній справі № 2а-7294/12/1370 за позовом державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС Львівської області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - було зупинено до касаційного розгляду Вищим адміністративним судом України адміністративної справи №2а-8879/12/1370 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби у Франківському районі м. Львова про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 01.12.2011 р. Не дочекавшись касаційного розгляду справи з приводу оскарження податкових повідомлень-рішень, судом першої інстанції 12.01.2015р. поновлено провадження у справі №2а- 7294/12/1370 про стягнення податкового боргу з тих підстав, що згідно даних діловодства спеціалізованого суду встановлено, що справа №2а-8879/12/1370 не направлялася для касаційного розгляду до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.06.2015 року скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2013 року, якою було відмовлено у задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень - рішень № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 01.12.2011 року та залишено в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2012 р. якою було скасовано податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 01.12.2011 року на підставі яких виник спірний податковий борг.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята передчасно, тому таку слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм процесуального права, а у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року по справі № 2а-7294/12/1370 скасувати.

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлений 04.12.2015 року