Справа № 826/8144/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 грудня 2015 року № 826/8144/15

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі: судді Добрянської Я.І., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання протиправною бездіяльності,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо встановлення позивачу статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни;

- зобов'язати відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2015 р. (суддя Добрівська Н.А.) відмовлено у відкритті провадження у справі. Однак ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 р. ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2015 р. скасовано, а справу направлено до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

Згідно з протоколом повторного розподілу справ між суддями від 14.07.2015 р. справу № 826/8144/15 розподілено для продовження розгляду на суддю Добрянську Я.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2015 р. прийнято адміністративну справу №826/8144/15 для продовження розгляду суддею Добрянською Я.І. та призначено до судового розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні 22.10.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Так, як наведено у позовній заяві, позивач, працюючи в Чорнобильському спеціальному порту Київського річкового порту, особисто приймав участь у діях формувань цивільної оборони щодо локалізації джерела радіоактивного забруднення - зруйнованого аварією 4-го енергоблоку Чорнобильської АЕС у період з 28 по 30 квітня 1986 р., а зокрема, виконував завдання в кар»єрі с. Копачі, що на переконання позивача, підтверджується рядом наданих до суду документів.

Залучення позивача до дій у складі формування ЦО, як йдеться у позові, було здійснено на підставі усної вказівки голови Чорнобильського райвиконкому - начальника Чорнобильського району ОСОБА_2, яку він віддав усім керівникам об»єктів Чорнобильського району.

Внаслідок участі у роботах, як повідомлено позивачем, ним було отримано 2 групу інвалідності, яка пов»язана з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у підтвердження чого надано довідку МСЕК №148759, а відтак, на переконання позивача, він має право на статус та посвідчення інваліда війни.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з"явився, повноважного представника не скерував, про причини неявки суд не повідомив, наддавши попередньо письмові заперечення на адміністартивний позов.

Так, позовні вимоги відповідач не визнає, просить відмовити у їх задоволенні з підстав необгрунтованості та невмотивованості.

При цьому відповідач зазначає, що чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не поширюється на осіб, які направлялися на виконання робіт з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, органами управління у справах цивільної оборони, створеними у складі підприємств, установ і організацій.

Окрім цього, також зауважено, що позивачу встановлено 2 групу інвалідності та причиною визнано захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не як особі залученій до складу формувань ЦО, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, як того вимагає п.9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що в свою чергу, на переконання відповідача, в сукупності свідчить про відсутність законних підстав для встановлення позивачу статусу інваліда війни і видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Беручи до уваги наведені обставини, згідно до ч. 6 ст. 128 КАС України суд ухвалив розгляд даної адміністративної справи продовжити в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час письмового провадження ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2015 р. закрито провадження у справі №826/8144/15 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації в частині позовних вимог про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Зважаючи на що, розгляду в рамках даної адміністративної справи підлягають позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо встановлення позивачу статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни.

Отже, розглянувши наявні у справі документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як йдеться у позовній заяві та встановлено під час судового розгляду справи, постановою Солом»янського районного суду м. Києва від 23.12.2010 р. у справі №2-а-1000-1/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа Управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації, про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити дії, позов задоволено: визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної у м. Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни; зобов»язано Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної у м. Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни.

Між тим, Окружним адміністративним судом м. Києва встановлено, що звертаючись до суду із позовом у справі №2-а-1000-1/10, позивач просив визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної у місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни неправомірними та зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної у місті Києві державної адміністрації встановити позивачу статус та видати посвідчення інваліда війни на підставі наданих позивачем документів.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2011 р. апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Солом»янської районної у місті Києві державної адміністрації залишено без задоволення, а постанову Соломянського районного суду м. Києва від 23.12.2010 р. без змін, тобто рішення суду першої інстанції у цій справі, як вбачається, є таким, що набрало законної сили.

Як зазначено судом апеляційної інстанції за результатами розгляду справи №2-а-1000-1/10, задовольняючи позов, суд першої інстанцій обґрунтовано виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у встановленні статусу інваліда війни, чим допустив порушення прав позивача.

В 1986 році позивач працював в Чорнобильському спеціальному порту Київського річкового порту, що підтверджується копією трудової книжки, наявною у матеріалах справи.

За даними маршрутного листа позивач 01.06.1986 р., по 15.06.1986р., з 01.07.1986 по 13.07.1986р. по 01.08.1986р. по 13.08.1986р., з 01.09.1986р. по 30.09.1986р., з 01.10.1986р. по 31.10.1986р. з 01.11.1986р. по 30.11.1986р. з 01.12.1986р. по 03.12.1986р. виконував роботи пов»язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно довідки управління з питань надзвичайних ситуацій Київської обласної державної адміністрації від 07.11.2007 р. за № 01-08/1034 позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування ЦО Чорнобильського району в періоди 28 та 30 квітня 2986р.

Судом апеляційної інстанції також зазначено, про те, що позивач отримав посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 23.03.1995р. позивачеві довічно встановлено ІІ групу інвалідності, причиною якої є професійне захворювання, пов»язане з роботами по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

Згідно п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 22.10.1993 р. № 3551-XII, до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов»язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

За змістом ч. 2 ст. 4 цього Закону до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Статтею 18 згаданого Закону встановлено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. №302 інвалідам війни видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни - інвалід».

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 254 КАС України).

Як вбачається, ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2011 р. у справі №2-а-1000-1/10 набрала законної сили з моменту прийняття, а відтак, в силу ч. 1 ст. 255 КАС України є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

В той же час, у відповідності до положень ч. 2 ст. 255 КАС України обставини, які встановлені рішенням суду у справі №2-а-1000-1/10, не можуть оспорюватися у судовій справі №826/8144/15.

Враховуючи наведене у сукупності, а також виходячи з наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог та визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо встановлення позивачу статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, позивач на момент звернення до суду є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв»язку із чим стягнення судового збору на його користь судом у даній справі не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська

Дата складення та підписання рішення у повному обсязі - 07.12.2015 р.