Справа № 812/1649/15
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

07 грудня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1649/15

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ковальова Т.І. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування акту розслідування нещасного випадку від 12.10.2015, акту № 11 про нещасний випадок невиробничого характеру від 12.10.2015, зобовязання визнати факт, -

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до головного управління Національної поліції в Луганській області, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати акт розслідування нещасного випадку, що стався 28.01.2015 приблизно о 19.00 з оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВСУ лейтенантом міліції ОСОБА_2 від 12.10.2015 та акт № 11 про нещасний випадок невиробничого характеру від 12.10.2015; зобовязати головне управління Національної поліції в Луганській області визнати факт загибелі 28.01.2015 лейтенанта міліції ОСОБА_2, оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВС України у Луганській області таким, що стався у період проходження служби та при виконанні службових обовязків.

Розглянувши матеріали вищевказаного позову, суд прийшов до висновку, що підстав для відкриття провадження по справі не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд зазначає, що юрисдикція - це передбачена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.1.ч. 2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто, офіційний документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших публічно-правових відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативно-правові і такі, що не мають нормативно-правового характеру, тобто індивідуальні.

Нормативно-правові акти - це акти управління, які встановлюють, змінюють та припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані та тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях, і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застування.

Натомість, індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє ці акти від нормативних, є їх правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративних правовідносин, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Так, зокрема, в постанові Вищого адміністративного суду України від 04.11.2010 року № К-13106/07 зазначено, що обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Водночас, оскаржувані акти не містять в собі ознак ані нормативних актів, ані актів індивідуальної дії, а тому не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке б породжувало певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і мало б обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Оскільки оскаржувані акти не є нормативно-правовими актами або актами індивідуальної дії, вони не можуть бути предметом оскарження.

Отже, оскільки оспорювані акти лише фіксують виявлені в ході проведення розслідування обставини та не мають правового значення у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, то позовна вимога про визнання їх протиправними та скасування не підлягає розгляду в адміністративному судочинстві в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, проте суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Відсутність правовідносин виключає можливість судового захисту.

За змiстом ст. ст. 3 , 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи iнтересiв.

Здiйснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та iнтереси фiзичних осiб, права та iнтереси юридичних осiб, державнi та суспiльнi iнтереси у спосiб, визначений законами України.

Згідно п.1 ч.1 ст.15 Цивільно процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо, зокрема, захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Главою 6 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено порядок розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України судом можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Даний спір не може вважатися публічно-правовим з тих підстав, що не залежно від субґєктного складу сторін, предметом позову є акти, які свідчать про встановлення факту нещасного випадку невиробничого характеру, підтвердження та / або спростування цього факту в подальшому належить до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства, оскільки такі акти не можуть вважатися рішеннями (нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії) (ст.17 КАС України).

Відповідач, в даному випадку не здійснює владних управлінських функцій.

Щодо вимоги позивача зобовязати головне управління Національної поліції в Луганській області визнати факт загибелі 28.01.2015 лейтенанта міліції ОСОБА_2 таким, що стався у період проходження служби та при виконанні службових обовязків, суд зазначає наступне.

Встановлення факту, що має юридичне значення, також, повинно вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням зазначених обставин суд приходить до висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, що відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадженні у справі за позовом ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними та скасування акту розслідування нещасного випадку від 12.10.2015, акту № 11 про нещасний випадок невиробничого характеру від 12.10.2015, зобовязання визнати факт.

Роз'яснити позивачу, що дана позовна заява повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства загальним місцевим судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

СуддяОСОБА_3