Справа № 814/1942/14
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 р.м. ОдесаСправа № 814/1942/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську до Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції щодо винесення постанов про зупинення виконавчого провадження за виконавчими документами про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Юженергобуд» заборгованості, скасувати постанови державного виконавця про зупинення виконавчих проваджень від 11.06.2014 року № 43540432, № 43540151, № 43539977, № 43510051, № 43540222, від 27.03.2014 року № 42576822, від 03.02.2014 року № 41692076, 41691934 та зобовязати поновити зупинені виконавчі провадження.

В обґрунтування позову зазначено, що державним виконавцем безпідставно зупинено виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Миколаївським окружним адміністративним судом, про стягнення з ПАТ «Юженергобуд» заборгованості, оскільки дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на зобов'язання, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство боржника та не стосується задоволення вимог поточних кредиторів, у звязку із чим дії державного виконавця по зупиненню виконавчих проваджень суперечать вимогам законодавства та постанови про зупинення виконавчих проваджень мають бути скасовані із зобовязанням відповідача відновити вказані провадження з примусового виконання рішень суду.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відділ державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання не зявились, поважність своєї неявки суду не повідомили, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що старшим державним виконавцем Відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції на підставі п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанови від 11.06.2014 року № 43540432, № 43540151, № 43539977, № 43510051, № 43540222, від 27.03.2014 року № 42576822, від 03.02.2014 року № 41692076, № 41691934 про зупинення виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів, виданих Миколаївським окружним адміністративним судом у справах №814/220/14, №814/392/14, №814/391/14, №814/4479/13-а, №814/466/14, №814/5109/13-а, №814/4679/13-а, №814/2380/13-а, №814/3162/13-а про стягнення заборгованості з ПАТ «Юженергобуд».

Підставою для прийняття вказаних постанов є винесення Господарським судом Миколаївської області ухвали від 31.03.2003 року про порушення провадження у справі №5/81 про банкрутство ВАТ «Юженергобуд», тобто боржника у вищезазначених виконавчих провадженнях, та внесення мораторію на виконання боржником грошових зобовязань.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки строк виконання зобовязань боржника перед пенсійним органом настав після порушення провадження у справі про банкрутство, вказані зобовязання є поточними, дія мораторію на виконання цих зобов'язань не розповсюджується, тому зупинення виконавчих проваджень є безпідставним.

Колегія суддів висновок суду першої інстанції вважає правильним, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV.

За правилами ст. 11 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Разом з цим, згідно із п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 року № 2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно із ч.ч. 2, 3 вказаної статті Закону України від 14.05.1992 року № 2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Водночас, за правилами ч. 5 цієї статті Закону України від 14.05.1992 року № 2343-XII дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, зокрема, на вимоги поточних кредиторів.

Статтею 1 Закону України від 14.05.1992 року № 2343-XII визначено, що поточними кредиторам є кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Наведені норми законодавства регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у звязку із неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобовязання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не повязується завершення підприємницької діяльності боржника, оскільки він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобовязання.

З огляду на наведене, дія мораторію не поширюється на задоволення вимог поточних кредиторів, оскільки за цими зобовязаннями, згідно із загальними правилами, нараховуються неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів).

Таким чином, оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), які виникли після введення мораторію, то, відповідно, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобовязань є правопорушенням, отже нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобовязань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання грошових зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також штрафних санкцій ґрунтується на законі.

Як вбачається з матеріалів справи, стягнення заборгованості з ПАТ «Юженергобуд» ґрунтується на несплаті грошових зобовязань за період з 2008 по 2014 роки на підставі рішень суду, прийнятих у 2013-2014 роках.

Разом з цим, Господарським судом Миколаївської області порушено провадження у справі №5/81 про банкрутство ВАТ «Юженергобуд» ПАТ «Юженергобуд» 31.03.2003 року, про що прийнято відповідну ухвалу із внесенням мораторію на виконання боржником грошових зобовязань, тобто до виникнення зобовязань підприємства, які є обєктом виконавчих проваджень.

Також, судом першої інстанції вірно враховано, що 14.06.2012 року по справі № 14/169-НР Господарським судом Миколаївської області своєю ухвалою затверджено реєстр вимог кредиторів та відхилено кредиторські вимоги органу пенсійного фонду до боржника - ВАТ «Юженергобуд» у звязку з тим, що вони є поточними, оскільки виникли після порушення справи про банкрутство та дія мораторію на них не поширюється.

Таким чином, оскільки строк виконання цих зобов'язань настав у божника після порушення провадження у справі про банкрутство, дія мораторію, застосованого ухвалою Господарського суду Миколаївської області у справі №5/81, на виконання цих зобов'язань не розповсюджувалась, отже у розумінні Закону України від 14.05.1992 року № 2343-XII вказані зобовязання є поточними, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що у державного виконавця не було підстав для зупинення виконавчого провадження відповідно до п. 8 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та прийняття оскаржуваних постанов.

Разом з цим, дійшовши обґрунтованого висновку щодо неправомірності оскаржуваних рішень державного виконавця, суд першої інстанції помилково не врахував, що Законом України «Про виконавче провадження» визначено чіткий перелік підстав, за якими зупинене виконавче провадження підлягає поновленню, та за цим Законом, у разі скасування в судовому порядку постанови державного виконавця про зупинення виконавчого провадження, не передбачено прийняття виконавцем рішення про його поновлення, отже зобовязання в судовому порядку органу вчинити певні дії або прийняти рішення з підстав, не визначених Законом, є порушенням його норм.

При цьому, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є скасування в судовому порядку неправомірних рішень органу державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що під час вирішення спору суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, тому ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську до Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції щодо винесення постанов про зупинення виконавчих проваджень за виконавчими документами про стягнення заборгованості з ПАТ «Юженергобуд».

Скасувати постанови головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції від 11.06.2014 року про зупинення виконавчого провадження № 43540432, від 11.06.2014 року про зупинення виконавчого провадження № 43540151, від 11.06.2014 року про зупинення виконавчого провадження № 43539977, від 11.06.2014 року про зупинення виконавчого провадження № 43540312, від 11.06.2014 року про зупинення виконавчого провадження № 43510051, від 11.06.2014 року про зупинення виконавчого провадження № 43540222, від 27.03.2014 року про зупинення виконавчого провадження № 42576822, від 03.02.2014 року про зупинення виконавчого провадження № 41692076, від 03.02.2014 року про зупинення виконавчого провадження № 41691934.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1