Справа № 524/5003/15-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 р. Справа № 524/5003/15-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.10.2015р. по справі № 524/5003/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправними бездіяльності та дій, та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 01.10.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови відшкодувати інфляційні втрати за затримку у виплаті пенсії згідно постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2014 року по справі № 524/1274/14-а.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо ненадання відповіді по суті скарги від 4 березня 2015 року в передбачений Законом строк.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області відшкодувати позивачу інфляційні втрати, для чого кожну не отриману своєчасно суму пенсій за кожен календарний місяць, за період з 01 лютого 2014 року по 31 серпня 2014 року у відповідності до вимог чинного законодавства України.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту-Відповідач) не погодившись з рішенням суду подало апеляційну скаргу та просить скасувати постанову суду першої інстанції, в частині задоволення позову, як незаконну та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції ст..ст.2,3 Закону України « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», п.2, п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2011р. № 159, розяснення Міністерства праці та соціальної політики від 26.02.2010р. № 2001/0/14-10/039, що привело до невірного вирішення справи.

ОСОБА_1 до апеляційного суду подав клопотання про розподіл судових витрат, а саме стягнення на його користь з відповідача 355, 62 грн. (витрати на проїзд до суду автобусом 130 грн. в обидві сторони, витрати повязані з відривом від звичайних занять 65, 20 грн., та добові на відрядження 30 грн. за добу.)

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. Позивач , заперечував проти вимог апеляційної скарги.

В судове засідання 01.12.2015р. сторони не зявилися, в звязку з чим відповідно до ст.41 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу та заперечення на неї, дослідивши докази по справі колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, є інвалідом 2 групи, пенсіонером, отримує пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не працює, що підтверджується копією посвідчення. (а.с.14)

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 16.05.2014 року зобовязано Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області здійснити виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі визначеному ст. 22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 130% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1ст.28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01 січня 2014р. Зазначене судове рішення набрало законної сили.(а.с.5)

В лютому 2015р. на виконання постанови суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії за період з 21.02.2014р. по 10.08.2014р. та проведено її виплату в розмірі 11580, 77 грн., шляхом зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 у АТ « Ощадбанк» .

04 березня 2015 року позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду в Полтавській області зі скаргою, в якій вимагав здійснити заходи щодо виплати йому компенсації за затримку виплати пенсії. (а.с.11)

22 квітня 2015 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило позивача, що звернення від 04.03.2015 року направлено до Пенсійного фонду України для узгодження питання щодо виплати компенсації за затримку та знецінення пенсійних виплат.(а.с.12)

15.05.2015 року Головним Управлінням Пенсійного фонду в Полтавській області відмовлено позивачу у проведені компенсаційних виплат, з відсутності підстав для застосування механізму компенсації втрати частини доходів , оскільки нарахування та виплата пенсій, на виконання судового рішення відбулося в лютому 2015р. без затримки. (а.с.13)

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області несвоєчасно розглянуло заяву позивача про виплату компенсації, а також неправомірно відмовило в проведені компенсаційних виплат, оскільки виплата пенсії проведена відповідачем не своєчасно. Проте в резолютивній частині суд першої інстанції зобовязав відповідача здійснити інфляційні виплати.

Колегія суддів частково погоджується з наведеним висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із ч.2 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Згідно п. 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Отже позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушення строків виплати пенсії.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Верховного ОСОБА_1 України від 18.11.2014р.

Судом встановлено, що постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.05.2014р., якою було зобов'язано відповідача провести виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2014р., була виконана відповідачем лише в лютому 2015р., такими чином доводи відповідача про відсутність затримки у виконанні судового рішення є необґрунтованими.

Вирішуючи спір суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач ОСОБА_1 звертався до пенсійного органу із вимогою проведення компенсаційних виплат, в зв'язку з несвоєчасною виплатою пенсії, в позовній заяві також обґрунтовував свої вимоги щодо безпідставної відмови в проведенні компенсаційних виплат, проте в прохальній частині просив зобов'язати відповідача здійснити "інфляційні виплати".

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, постанова суду першої інстанції в частині визнання протиправною відмови та зобов'язання відповідача відшкодувати інфляційні витрати підлягає скасуванню з прийняттям нової, про визнання неправомірною відмови в виплаті компенсаційних виплат та зобов'язання їх здійснити.

Також судом встановлено, що 04.03.2015р. позивач звертався до відповідача з вимогою вжити заходи щодо виплати компенсації в звязку з затримкою виплати пенсії, проте його заява була розглянута лише 15.05.2015р., тобто не своєчасно.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Оскільки пенсія позивачу виплачена не своєчасно, пенсійний орган повинен був при її виплаті нарахувати компенсацію втрати частини доходів. Проте таких дій не вчинив, та безпідставно відмовив в задоволені заяви позивача щодо здійснення цих виплат.

Доводи відповідача щодо розгляду справи в цій частині вимог неповноважним судом, колегія суддів вважає помилковими, з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1. ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням. Виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат,доплат, соціальних послуг,допомоги,захисту, пільг.

Таким чином, оскільки звернення позивача повязано з правом одержання позивачем соціальної виплати у вигляді компенсації за затримку виплати пенсії, справу розглянуто повноважним судом.

Щодо клопотання позивача про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає, що воно підлягає частковому задоволенню.

Позивач просить відшкодувати його витрати на проїзд до суду із м. Кременчук до м. Харкова та повернення до місця постійного мешкання, а саме 260 грн., також витрати за відрив від звичайних занять в розмірі 65,62 грн. , а також добові витрати на відрядження в розмірі 30 грн.

Відповідно до ст.91 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На підтвердження витрат позивача, що пов'язані із прибуттям до суду, надано проїзний документ N 062375 на суму 130 грн.00 коп., який підтверджує факт понесення витрат Позивача на прибуття до суду.

Разом з тим, частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку ухвалення судового рішення на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Враховуючи, що позовні вимоги, за результатами розгляду справи задоволені частково, підлягають відшкодуванню добові ( у звязку з переїздом до іншого населеного пункту) в розмірі 30 грн., витрати понесені позивачем повязані із прибуттям до суду, документально підтверджені в розмірі 130 грн. , а разом на загальну суму 160 грн. Доказів в підтвердження понесення відповідачем витрат на відрив від звичайних завдань суду не обґрунтовано та не надано, а тому в цій частині ці вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в частині визнання протиправними та скасування рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови відшкодувати інфляційні втрати за затримку у виплаті пенсії згідно постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2014 року по справі № 524/1274/14-а та зобов'язання відповідача відшкодувати позивачу інфляційні втрати, не отримані своєчасно суму пенсій за кожен календарний місяць, за період з 01 лютого 2014 року по 31 серпня 2014 року у відповідності до вимог чинного законодавства України, підлягає скасуванню з прийняттям нової.

В іншій частині постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, п. 3 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.10.2015р. по справі № 524/5003/15-а скасувати в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови відшкодувати інфляційні втрати за затримку у виплаті пенсії згідно постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2014 року по справі № 524/1274/14-а та зобов'язання відшкодувати ОСОБА_1 інфляційні втрати, для чого кожну не отриману своєчасно суму пенсій за кожен календарний місяць, за період з 01 лютого 2014 року по 31 серпня 2014 року у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо виплати компенсації втрати частини доходів за затримку у виплаті пенсії згідно постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2014 року по справі № 524/1274/14-а .

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати частини пенсії в період з 01 лютого 2014 року по 31 серпня 2014 року включно.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати , пов'язані з прибуттям до суду в розмірі 160 грн. (сто шістдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

В іншій частині постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.10. 20015р. по справі № 524/5003/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 07.12.2015 р.