Справа № 813/5700/14
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Справа № 876/9356/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника ОСОБА_2

відповідача по справі: представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Міндоходів (правонаступник Львівська митниця ДФС) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Техніка монтажу» до Львівської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про визначення митної вартості товарів,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Техніка монтажу» (далі ТзОВ «Фірма «Техніка монтажу») звернулося з позовом в суд до Львівської митниці Міндоходів та зі зменшенням позовних вимог просило скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/900009/2 від 19.02.2014 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2014/00047.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що ним подано всі документи, відповідно до статті 53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товарів та свідчать про правильність обрання методу визначення митної вартості товарів. Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів та задекларовану митну вартість товарів за ціною договору. Львівська митниця не повідомила декларанта про те, яка інформація є необхідною митному органу для продовження процедури митного оформлення за документами, наданими декларантом, про сумніви митного органу щодо числових даних, які містяться у поданих документах та про виявлені у таких документах розбіжності. Цим відповідач позбавив позивача можливості надати митному органу відповідну інформацію та/або документи для усунення розбіжностей, спростування сумнівів та митного оформлення товарів за обраним декларантом методом. Вважає, що за вказаних обставин відповідач не мав правових підстав для застосування резервного методу коригування митної вартості товару.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року в справі №813/5700/14 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Львівською митницею Міндоходів подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року в справі №813/5700/14 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскільки у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у задекларованій позивачем митній вартості, а відтак, відповідачем правомірно було застосовано шостий метод визначення митної вартості.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 квітня 2012 року між компанією Sp. z.о.о. «KLIMAS WKRET-MET» та ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу» було укладено контракт № 02/12 (далі - Контракт).

Відповідно до п. 1.1. Контракту Продавець - компанія Sp. z.о.о. «KLIMAS WKRET-MET» виробляє та продає, а Покупець ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу» купує вироби, що іменуються як «Товар», інформація про кількість та асортимент яких вказана в замовленні-специфікації.

Відповідно до п. 2.1. Контракту загальна сума контракту складає 2000000 USD.

Пункт 2.2 Контракту вказує, що ціни на товар встановлюються в USD, на умовах вказаних в доповненні до контракту.

Відповідно до пункту 3.1 Контракту відвантаження товару здійснюється силами, засобами і за рахунок Продавця на адресу Покупця. Продавець оформляє необхідні документи (ліцензії, сертифікати країни походження), оплачує експортні мита за свій рахунок. Доставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах DDU Львів (пункт 3.3 Контракту).

Згідно з п.4.2. Контракту сума кожної поставки вказується в доповненні до контракту.

Відповідно до Додатку №22 від 17.02.2014 року до Контракту сторони погодили поставку визначеного у додатку товару на загальну суму 54790,15 доларів США.

Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №741 від 14.04.2014 року ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу» було сплачено на користь компанії Sp. z.о.о. «KLIMAS WKRET- MET» 54790,15 доларів США в якості оплати за товар згідно Контракту.

ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу» було подано до митного оформлення електронну митну декларацію та документи на вантаж згідно Контракту №02/12 від 11.04.2012 року.

На підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації були подані наступні документи:

- Уніфіковану митну квитанцію МД-1 №0203124 від 18.02.2014 р.;

- Картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами №209/2012/0000968 від 28.11.2012 р.;

- Міжнародну автомобільну накладну від 17.02.2014 р.;

- Рахунок-фактуру (інвойс) №РС від 17.02.2014 р.;

- Контракт №02/12 від 11.04.2012 р.;

- Доповнення до контракту №22 від 17.02.2014 р.;

-Інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару № 2730 від 17.02.2014 р.;

- Інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) №2730 від 17.02.2014 р.;

- Сертифікат про походження товару загальної форми №РL/МF/АК 0257485 від 17/02/2014 p.;

- Копію митної декларації країни відправлення №14РL333010Е0019443 від 17.02.2014р.;

- Митну декларацію №209120000.2014.804818 від 18.02.2014 р.

Львівська митниця, отримавши вказані документи, з посиланням на вимоги статті 53 Митного кодексу України надіслала на адресу ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу» електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів.

В переліку документів значаться каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; виписки з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У відповідь на вказану вимогу ТзОВ «Фірма «Техніка Монтажу» попросило надати пояснення причин вимоги додаткових документів. При цьому декларант надав прайс-лист виробника/відправника; інформацію з Інтернет сторінки біржі країни-виробника/відправника з зазначенням вартості сировини та копії податкових накладних з продажу ідентичного товару на території України, а також повідомив митний орган, про те, що згідно ст. 53 та п.7 ст. 54 Митного кодексу України наданих документів достатньо для проведення митного оформлення за 1-м (основним) методом.

19.02.2014 року Львівською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 209000006/2014/900009/2, в якому зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України.

На підставі зазначеного рішення було видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2014/00047.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу наведено перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Надання додаткових документів є необхідним у разі потреби в підтвердженні задекларованої декларантом митної вартості товару за першим методом, викликаної обґрунтованими сумнівами митного органу в достовірності відомостей, які містяться в поданих до митного оформлення товару документах.

Згідно із статтею 55 Митного кодексу, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, в тому числі, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу; декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів; на вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно із частиною 1 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 стаття 57). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 стаття 57). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 стаття57). У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина 5 стаття 57). При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 стаття 57). Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (частина 7 стаття 57). У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 8 статті 59 Митного кодексу України, у разі, якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

У разі незгоди Митниці із митною вартістю імпортованого товару, вона відповідно до вимог статті 57 Митного кодексу України зобов'язана провести процедуру консультацій, у ході яких мала б дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів. При цьому, кожний наступний метод застосовується у разі неможливості застосування попереднього із наведенням відповідних мотивів. Проте ці вимоги закону Митниця не виконала.

Приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за шостим (резервним) методом, митний орган не зазначив, які відомості в наданих йому документах викликають сумніви, в чому вони полягають, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Крім того, в рішенні не зазначено, яким чином витребувані документи могли б вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

Витребування митним органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, є необґрунтованим.

Оскільки при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару митницею взята за основу проаналізована цінова інформація ЄАІС ДМСУ, при виборі методу визначення митної вартості відповідач був зобов'язаний провести письмові консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності, що не було дотримано.

Як зазначає відповідач, у митного органу була інформація (цінова база даних ПІК «Цінова інформація про визначення митної вартості») щодо митного оформлення інших ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, які розмитнені на підставі МД №100260001/2013/117365 від 11.12.2013 року, МД №204060000/2013/6490 від 24.12.2013 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на ту обставину, що такі твердження (інформація) митного органу могли бути підставою для визначення, зокрема, митної вартості за другим або третім методом, однак митний орган володіючи такою інформацію, з незрозумілих причин визначає митну вартість за резервним методом.

За правилами частини третьої статті 53 МК України у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондуються положення пункту 2 частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, за змістом якої Митниця має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту оскаржуваного рішення Митниці вбачається, що підставами для сумніву у задекларованій вартості вказана наявність відомостей про вищу ціну митних оформлень аналогічного товару, а також розбіжності у поданих декларантом документах (підпис в рахунку-фактурі, контракті та доповненні до контракту відрізняється між собою, відсутній підпис відправника CMR).

Колегія суддів звертає увагу на те, що перша із наведених підстав не відповідає положенням частини третьої статті 53 МК України, тому, сама по собі, не наділяє Митницю правом витребування додаткових документів.

Посилання Митниці на розбіжності у підписах також є необґрунтованими.

Зокрема, на фактурі, контракті містяться різні підписи, а в доповненні до контракту прізвище та імя прописом.

При цьому в CMR зазначено прізвище та імя відправника прописом з печаткою підприємства, яка зрештою наявна і у вищеописаних документах.

Колегія суддів вважає, що наведена обставина не може бути самостійною підставою для сумнівів у контрактній вартості товару. При цьому Митницею, в порушення вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено, що особа, яка підписала сертифікат походження товарів і інші документи, не мала на це права.

У звязку з наведеним, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність прийнятих рішень.

Аналогічну позицію висловив і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 18.08.2015 року (К/800/22517/14), в ухвалі від 18 червня 2015 року (№К/800/47504/14), в ухвалі від 28.04.2015 року (К/800/10201/15), Верховний Суд України в постанові від 29 травня 2012 року

З огляду на наведене, апеляційні вимоги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Міндоходів (правонаступник Львівська митниця ДФС) залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року в справі №813/5700/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді Р.В. Кухтей

ОСОБА_4

Повний текст виготовлено 08.12.2015 року