Справа № 872/3442/15
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2015 рокусправа № 808/5653/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М. Чабаненко С.В.

при секретарі: Горшкові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області по складанню 10 липня 2015 року податкових повідомлень-рішень про визначення сум податкового зобовязання по земельному податку з фізичних осіб № 1688-15 на суму 1199,06 грн., № 1689-15 на суму 2854,51 грн., № 1690-15 на суму 3442,78 грн., № 1691-15 на суму 3442,78 грн., № 1692-15 на суму 1199,06 грн., № 1693-15 на суму 1199,06 грн., № 1694-15 на суму 3442,78 грн., № 1695-15 на суму 2854,51 грн., № 1696-15 на суму 2854,51 грн., від 29 серпня 2014 року № 1802-15 на суму 1980,78 грн. В обґрунтування позову зазначав про порушення податковим органом вимог Податкового кодексу України при направленні запиту, позбавлення можливості надати документи у встановлений у запиті строк, без розрахунків податкових зобов'язань та штрафних (фінансових) санкцій до кожного із спірних податкових повідомлень-рішень, недотриманні строків нарахування фізичним особам сум земельного податку, оскільки податкові повідомлення-рішення прийняті після 01 липня поточного року. Розрахунок земельного податку здійснений без врахування пропорційності частини площі будівлі, яка перебуває у власності, та прибудинкової території. Крім того, земельний податок на земельну ділянку за адресою м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 23 визначений двома податковими повідомленнями-рішеннями, що призводить до подвійного нарахування податкового зобовязання на один об'єкт оподаткування за один податковий період. Позивач також просив суд скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області щодо недотримання встановленого п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України строку нарахування суми земельного податку ОСОБА_1 та вимог п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України в частині не складання та не надіслання розрахунку донарахованих грошових зобов'язань до кожного спірного податкового повідомлення-рішення форми «Ф»; визнав протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 10.07.2014 № 1690-15.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги. Позивач просить скасувати оскаржену постанову в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, скасувавши спірні податкові повідомлення-рішення. Відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову, відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі. На думку апелянтів, суд не в повному обсязі встановив обставини по справі, допустив порушення норм матеріального права, що регулює спірні правовідносини, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

У судовому засіданні представники сторін підтримали вимоги, викладені в апеляційних скаргах, заперечивши, при цьому, проти доводів опонента.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України судом здійснено процесуальне правонаступництво відповідача по справі Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області - Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Колегія суддів, перевіривши оскаржене рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для часткового їх задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно: нежиле приміщення, першого поверху (літ. А-3), загальною площею 134,9 кв.м., що розташоване за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, б. Шевченка, буд. 20/ вул. Возєднання України, буд. 25, прим. 25 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САВ № 318106 від 19.03.2007 року); нежиле приміщення, що розташоване за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Правди, будинок 39, приміщення 46 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 172670 від 03.11.2010 року); нежиле приміщення, що розташоване за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Сталеварів, будинок 23, приміщення 4 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 664538 від 05.06.2012 року) а.с.23-25. Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області 10 липня 2015 року ОСОБА_1 визначене податкове зобовязання із сплати земельного податку з фізичних осіб наступними податковими повідомленнями-рішеннями № 1688-15 на суму 1199,06 грн. за 2012 рік (земельна ділянка м. Запоріжжя, вулиця Правди, будинок 39), № 1689-15 на суму 2854,51 грн. за 2012 рік (земельна ділянка м. Запоріжжя, б. Шевченка, буд. 20/ вул. Возёєднання України, буд. 25), № 1690-15 на суму 3442,78 грн. за 2012 рік (земельна ділянка м. Запоріжжя, вулиця Сталеварів, будинок 23), № 1691-15 на суму 3442,78 грн. за 2013 рік (земельна ділянка Запоріжжя, вулиця Сталеварів, будинок 23), № 1692-15 на суму 1199,06 грн. за 2013 рік (земельна ділянка м. Запоріжжя, вулиця Правди, будинок 39), № 1693-15 на суму 1199,06 грн. за 2014 рік (земельна ділянка м. Запоріжжя, вулиця Правди, будинок 39), № 1694-15 на суму 3442,78 грн. за 2014 рік (земельна ділянка м. Запоріжжя, вулиця Сталеварів, будинок 23), № 1695-15 на суму 2854,51 грн. за 2013 рік (земельна ділянка м. Запоріжжя, б. Шевченка, буд. 20/ вул. Возёєднання України, буд. 25), № 1696-15 на суму 2854,51 грн. за 2014 рік (земельна ділянка м. Запоріжжя, б. Шевченка, буд. 20/ вул. Возёєднання України, буд. 25), від 29 серпня 2014 року № 1802-15 на суму 1980,78 грн. за 2012 рік (земельна ділянка м. Запоріжжя, вулиця Сталеварів, будинок 23).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про допущену Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області бездіяльності, яка полягає у недотриманні встановленого п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України строку нарахування суми земельного податку позивачу та вимог п. 58.1 ст. 58 цього ж Кодексу в частині не складання та не надіслання розрахунку донарахованих грошових зобов'язань до кожного спірного податкового повідомлення-рішення форми «Ф». Суд також визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 10.07.2014 № 1690-15. У задоволенні позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.07.2014 року № 1688-15, № 1689-15, № 1691-15, № 1692-15, № 1693-15, № 1694-15, № 1695-15, № 1696-15, від 29.08.2014 року № 1802-15 суд відмовив, дійшовши висновку про правомірність визначення податкового зобовязання зі сплати земельного податку.

Здійснюючи перевірку правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів враховує приписи частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Вимога про визнання протиправними дій відповідача по складанню спірних податкових повідомлень-рішень, на думку колегії суддів, не підлягає задоволенню з огляду на те, що позивачем безпосередньо оскаржені самі рішення, і перевірка правильності вчинених дій здійснюється в межах перевірки правомірності прийняття рішень в цілому.

Позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача у недотриманні строків нарахування суми земельного податку, не складання та не надіслання розрахунку донарахованих грошових зобов'язань позивачем не предявлялась. Стаття 11 Кодексу адміністративного судочинства України зобовязує суд розглядати адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і містить обмеження щодо виходу за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять і повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Отже, вихід за межі позовних вимог має бути мотивований належним чином у судовому рішенні із обранням відповідного способу захисту порушених прав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про недотримання строку визначення грошового зобовязання та несвоєчасності направлення розрахунків грошового зобовязання, однак допущені порушення не потягли за собою скасування податкових повідомлень-рішень, тобто мета виходу за межі позовних вимог повний захист порушених прав є необґрунтованою і немотивованою.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.07.2014 року № 1688-15, № 1689-15, № 1691-15, № 1692-15, № 1693-15, № 1694-15, № 1695-15, № 1696-15, від 29.08.2014 року № 1802-15, дослідивши витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, на якій розташовані обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності позивача. Суд встановив, що вказані у витягах оподатковувані площі земельних ділянок під нежитловими приміщеннями дорівнюють фактичній площі самих нежитлових приміщень, вбудованим в житлові та інші приміщення, і розрахунок земельного податку позивачу здійснено виключно з урахуванням площі нерухомого майна, власником якого він є, що спростовує доводи в частині не обґрунтування пропорційності нарахування сум земельного податку на площі прибудинкової території.

Позивач в апеляційній скарзі стверджує, що після ухвалення судом першої інстанції оскарженої постанови були виявлені обставини, які є істотними для правильного вирішення справи. Так, позивач наполягав на тому, щоб при розгляді апеляційної скарги були враховані додаткові докази по справі договір № 84 від 01.07.2012 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, укладений між ним та ПАТ «Запорізький завод феросплавів», за умовами якого останній прийняв на себе зобовязання сплачувати до Державного бюджету України податок на землю, а позивач щомісячно сплачувати за ці послуги та відшкодовувати земельний податок. Заборгованості за вказаним договором позивач не має, а отже земельний податок, на його думку, на якій розташоване належне йому нежитлове приміщення по вул. Правди, 39, сплачений у повному обсязі.

Колегія суддів вважає такий довід неспроможним, оскільки статтею 67 Конституції України закріплений обовязок кожної особи сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Загальність оподаткування ґрунтується на виконанні персоніфікованого обов'язку і не може предметом регулюванні відносин у межах господарського зобов'язання.

Позивач в апеляційній скарзі також зазначає, що відповідачем допущені грубі порушення податкового законодавства в частині не направлення розрахунку податкового зобовязання та штрафних (фінансових) санкцій. Суд першої інстанції під час розгляду справи встановив недотримання відповідачем вимог п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, за якими до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Проте, вказане порушення не впливає на правомірність визначення грошового зобовязання, правильність здійснення розрахунку якого здійснена судом першої інстанції.

Позивач в апеляційній скарзі вказує на те, що відповідачем спірними податковими повідомленнями-рішеннями здійснено нарахування земельного податку поза межами строку, встановленого п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, що є самостійною підставою для їх скасування.

Колегія суддів зазначає, що строки давності та їх застосування встановлені статтею 102 Податкового кодексу України. Згідно п.102.1 цієї статті в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (10 липня 2014 року), контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем 10 липня 2014 року, 28 вересня 2014 року за податкові періоди 2012-2014 роки, тобто в межах 1095 днів, визначених зазначеною вище нормою Податкового кодексу України.

Отже, постанова суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.07.2014 року № 1688-15, № 1689-15, № 1691-15, № 1692-15, № 1693-15, № 1694-15, № 1695-15, № 1696-15, від 29.08.2014 року № 1802-15 є законною та обґрунтованою.

Правильним є і висновок суду про необхідність скасування податкового повідомлення-рішення № 1690-15 про визначення грошового зобовязання зі сплати земельного податку за 2012 рік (земельна ділянка м. Запоріжжя, вулиця Сталеварів, будинок 23), оскільки визнання його недійсним відповідачем листом № 2099/0829/1501/208 від 29.08.2014 року не відповідає Податковому кодексу України, статтями 55, 60 якого передбачена процедура відкликання або скасування податкового повідомлення-рішення. Разом з цим, за вказаний період земельний податок по земельній ділянці м. Запоріжжя, вулиця Сталеварів, будинок 23 визначений податковим повідомленням-рішенням від 29.08.2014 року № 1802-15.

Позивач предявляв апеляційному суду додаткові докази на підтвердження обставини відсутності у нього на праві приватної власності або праві користування земельними ділянками, намагаючись спростовувати доводи контролюючого органу про те, що він є платником земельного податку. Проте, колегія суддів вважає, що зазначені докази не впливають на правильність висновків суду першої інстанції в частині правомірності визначення грошового зобовязання зі сплати земельного податку, оскільки ст. 286 Податкового кодексу України визначено порядок нарахування земельного податку фізичним особам за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у власності кількох осіб.

Відповідач в апеляційній скарзі відтворив зміст письмових заперечень на адміністративний позов, доводів незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції не навів, обмежившись посиланням на норми Кодексу адміністративного судочинства України, що регулюють питання дослідження судом доказів.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права в частині не вирішення позовної заяви про визнання протиправними дій відповідача по складанню спірних податкових повідомлень-рішень, а також відсутність обґрунтування необхідності виходу за межі позовних вимог, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, у випадку їх задоволення, є достатнім та ефективним відновлення цих прав, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування оскарженої постанови.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, ОСОБА_1 задовольнити частково

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя від 10.07.2014 року №1690-15.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко