Справа № 756/3841/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 756/3841/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Яценко Н.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора Державної патрульної служби взводу екскортування полку дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Дударенка Миколи Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернулась до суду з адміністративним позовом до інспектора Державної патрульної служби взводу екскортування полку дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Дударенка Миколи Володимировича ( далі - відповідач ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 11.03.2015 р. серії ПС1 № 796300.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є власницею автомобілю «Porshe Panamera» з номерним знаком НОМЕР_1.

11.03.2015 р. відповідачем було зупинено зазначений транспортний засіб під керуванням позивача та складно протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 193579, в якому зазначено, що ОСОБА_2 проїхала на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушила п. 8.7.3 (е) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КпАП України.

У протоколі позивач зазначила, що вона не згодна з протоколом та їхала на зелений сигнал світлофора.

У цей же день, тобто 11.03.2015 р. відповідачем було винесено постанову серії ПС1 № 796300 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дійсно було порушено п. 8.7.3 (е) ПДР і таке підтверджується відеозаписом, наданим відповідачем суду та оглянутим в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Кодексом України про адміністративні правопорушення у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин ( далі - КпАП ), Законом України «Про міліцію», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин ( далі - Закон № 565-XII ), Законом України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» ( далі - Закон №80/94-ВР ), Інструкцією з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженою наказом МВС України від 27.03.2009 р. № 111 ( далі - Інструкція № 111 ), Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 ( далі - ПДР ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пп. «е» п. 8.7.3 ПДР закріплено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;

Згідно з ч. 2 ст. 122 КпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 251 КпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У п. 21 ст. 11 Закону № 565-XII, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото- і відеоспостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а у випадках, передбачених законом, тимчасово затримувати і доставляти на спеціальні майданчики чи стоянки для зберігання транспортні засоби, експлуатація яких не допускається або забороняється законом.

Частиною 2 статті 8 Закону № 80/94-ВР передбачено, що інформація, яка є власністю держави, або інформація з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом, повинна оброблятися в системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю. Підтвердження відповідності здійснюється за результатами державної експертизи в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пп. 19.2 Інструкції № 111 забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні у разі якщо вони підлягають сертифікації відповідно до чинного законодавства та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і необхідними доказами, одним з яких є відеозапис.

Водночас, слід враховувати, що відеозапис є таким доказом виключно за умови правомірності його здійснення, тобто на технічний пристрій, який відповідає зазначеним вище вимогам законодавства та законно використовувався суб'єктом владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року у справі № к/9991/828/11-с.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ані у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 № 193579, ані а оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення від 11.03.2015 р. серії ПС1 №796300 відповідачем не вказано жодних відомостей щодо правомірності застосування технічного пристрою, на який здійснювався відеозапис маневру, вчиненого позивачем, та взагалі не зафіксовано факту його застосування, а також не надано суду будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем порушення ПДР, відповідальність за яке регламентовано ч. 2 ст. 122 КпАП, а в самому протоколі серії АП1 № 193579 та в оскаржуваній постанові від 11.03.2015 р. серії ПС1 №796300 містяться пояснення позивача про те, що вона не згодна із протоколом та постановою, оскільки їхала на зелене світло.

При цьому, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року у відповідача було витребувано докази правомірності застосування засобу відео-фіксації , за допомогою якого було здійснено відеозапис руху автомобілю «Porshe Panamera» з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 11.03.2015 р. об 11:10 год. по бул. Л. Українки, 23, однак, зазначене рішення суду виконано не було і жодних витребуваних доказів відповідачем не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав суду жодних належних і допустимих у розумінні ст. 70 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, не спростував тверджень позивача щодо відсутності в її діях складу такого правопорушення та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову, а судом першої інстанції було неповно встановлені обставини цієї справи і порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на це, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора Державної патрульної служби взводу екскортування полку дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Дударенка Миколи Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 11.03.2015 р. серії ПС1 № 796300.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.