Справа № 2а-11052/10/1370
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року № 2а-11052/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області, про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 33949 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач в розумінні ст. 1 Закону України від 11.12.1991 року № 1963-XII «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» є платником податку з власників транспортних засобів. На імя позивача в липні і серпні 2009 року було зареєстровано два автомобілі, Citroen, д.н.з. НОМЕР_1, 2001 р.в. та Peugeot, д.н.з. ВС 8840АН, 2002 р.в., проте податок з власників транспортних засобів при їх першій державній реєстрації до бюджету не надійшли. У звязку з цим позивач звернувся з даним позовом до суду.

На підставі ст.55 КАС України суд замінив позивача на його правонаступника Державну податкову інспекцію у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - ДПІ у Залізничному районі м. Львова).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але про місце, дату і час судового розгляду справи повідомлений належним чином. В попередніх судових засіданнях представник відповідача стверджував, що його довіритель не є власником зазначених в позові автомобілів і не реєстрував їх в органах ДАІ.

Ухвалою від 03.11.2011 року суд залучив до участі у розгляді справи Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. На вимогу суду третя особа надала копії матеріалів реєстраційних справ щодо транспортних засобів, зареєстрованих на імя відповідача, які долучено до матеріалів справи.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до листа Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області №9/2074 від 31.08.2010 року, який надійшов на адресу ДПА у Львівській області, на імя ОСОБА_1 зареєстровано два транспортних засоби, а саме: Citroen, д.н.з. НОМЕР_1, 2001 р.в. (дата державної реєстрації 30.07.2009 року) та Peugeot, д.н.з. ВС 8840АН, 2002 р.в. (дата державної реєстрації 21.08.2009 року). Сума податку, що підлягає сплаті при державній реєстрації цих автомобілів, обчислена у відповідності зі ст. ст. 3, 5 Закону України від 11.12.1991 року №1963-XII «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», становить 19970,00 грн. та 13979,00 грн. відповідно.

Відповідно до довідки Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова №30312/9/19-023/1569 від 05.11.2010 року кошти на загальну суму 33949 грн., які мали бути сплачені при першій державній реєстрації зазначених вище двох транспортних засобів на імя ОСОБА_1, до бюджету не надходили.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про систему оподаткування» (чинного у період виникнення спірних правовідносин) під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування. Одним із загальнодержавних податків відповідно до ч. 1 ст. 14 цього Закону є, зокрема, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 року № 1963-XII (чинний у період виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1963-ХІІ,) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування. Об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до ст. 3 Закону №1963-ХІІ перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу. Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. Закону №1963-ХІІ податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Частиною 6 ст. 5 Закону №1963-ХІІ встановлено, що у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Відповідно до ч. 5-8 ст. 6, ст. 7 Закону № 1963-ХІІ сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників. У разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету. Чинний Бюджетний кодекс України у ч. 5 ст. 45 містить норми такого ж змісту.

Відповідно до ч. 1 п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, (в редакції, чинній на час реєстрації автомобілів; далі Порядок №1388), державна реєстрація транспортних засобів проводиться в т.ч. з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до ч. 4 п. 8 Порядку №1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів. Крім того, пунктом 8 Порядку №1388 передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

Пунктом 3.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України № 379 (далі - Інструкція) встановлено, що працівниками РЕП ДАІ здійснюється контроль за внесенням обов'язкових платежів власниками транспортних засобів, у тому числі податку з власників транспортних засобів.

З наведених вище норм Закону №1963-ХІІ та Порядку №1388 вбачається, що обов'язок розрахувати суму податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується за ставками, встановленими цим Законом, покладається на особу - платника податку. Платником податку з власників транспортних засобів є особа, яка є власником транспортного засобу та звертається до компетентного державного органу про проведення державної реєстрації такого транспортного засобу. Разом з тим, неможливо здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів.

Суд встановив, що державну реєстрацію автомобілів НОМЕР_2, 2001 р.в. та Peugeot, д.н.з. ВС 8840АН, 2002 р.в., на імя ОСОБА_1 здійснено на підставі заяв №6574 від 29.07.2009 року та №177 від 20.08.2009 року відповідно, а також інших документів щодо придбання та ввезення на митну територію України зазначених вище транспортних засобів. Відповідач заперечив правомірність державної реєстрації на його імя зазначених автомобілів, у звязку з чим звернувся з позовною заявою про визнання неправомірними дій органів ДАІ та скасування державної реєстрації згаданих вище транспортних засобів, щодо яких ДПІ у Залізничному районі м. Львова заявлено позов про стягнення податку з власників транспортних засобів

Ухвалою від 05.05.2011 року суд зупинив провадженні в даній адміністративній справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 2а-4140/11/1370.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2015 року по справі №2а-4140/11/1370 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо першої державної реєстрації за ОСОБА_1 транспортних засобів CITROEN, державний номерний знак НОМЕР_3, 2001 року випуску, від 30.07.2009 року та PEUGEOT, державний номерний знак НОМЕР_4, 2002 року випуску, від 21.08.2009 року. Зазначена постанова не оскаржувалася і набрала законної сили.

У цій постанові суд серед іншого зазначив про те, що відповідач не представив суду доказів, які б підтверджували фактичну сплату податку з власників транспортних засобів до бюджету та доказів в підтвердження проведення контролю за сплатою такого податку. Крім того, як зазначено у постанові суду від 24.09.2015 року, висновком експерта № 6/636 від 29.10.2014 року не підтверджуються обставини особистого подання власником заяви про реєстрацію транспортних засобі, як цього вимагає п.8 згаданого Порядку. Таким чином, як зазначено в постанові від 24.09.2015 року, дії щодо державної реєстрації зазначених автомобілів є протиправними. Поряд з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування державної реєстрації суд зазначив про те, що згідно з абзацом 3 п.40 згаданого Порядку в редакції чинній на час прийняття судового рішення, скасування державної реєстрації віднесено до компетенції органів ДАІ. Враховуючи те, що на даний час вищезгадані транспортні засоби вже зняті з державної реєстрації, підстави зобовязувати відповідача вчиняти щодо них будь-які дії відсутні.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позовні вимоги ДПІ у Залізничному районі м. Львова ґрунтуються на тому, що відповідач як власник автомобілів не сплатив податку з власників транспортних засобів, державну реєстрацію яких на імя ОСОБА_1 постановою суду від 24.09.2015 року, яка набрала законної сили, визнано неправомірною. З огляду на це суд вважає, що відповідач не може вважатися платником податку з власників транспортних засобів в розумінні ст. 1 Закону № 1963-ХІІ, відтак у нього немає обов'язку по сплаті цього податку.

З урахуванням наведеного вище суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення даного позову немає.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати не належить стягувати зі сторін.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.