Справа № 813/2512/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Справа № 876/7993/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу державного підприємства «Дашавський завод композиційних матеріалів» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року в адміністративній справі № 813/2512/15 за позовом державного підприємства «Дашавський завод композиційних матеріалів» до управління Пенсійного фонду України в м.Стрию та Стрийському районі Львівської області про визнання протиправними та скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року державне підприємство «Дашавський завод композиційних матеріалів» (надалі ДП «Дашавський завод композиційних матеріалів») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправними і скасувати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон № 1058-IV) в частині пенсій, призначених відповідно до пункту а статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за жовтень та листопад 2014 року управління Пенсійного фонду України в м.Стрию та Стрийському районі Львівської області (надалі УПФУ в м.Стрию та Стрийському районі).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в цих розрахунках неправильно встановлено 100% відшкодування підприємством пільгових пенсій за осіб, і не враховано те, що вказані в розрахунках особи працювали в шкідливих умовах після 1 січня 1992 року період, який був меншим повного стажу для призначення пільгових пенсій.

Тому підприємство повинно відшкодовувати тільки ту частину витрат Пенсійного Фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, яка стосується періоду роботи особи після 01.01.1992 року, у звязку з чим частка відшкодування пільгових пенсій підприємством повинна бути значно менша, ніж у розрахунках відповідача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржило ДП «Дашавський завод композиційних матеріалів», яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тими ж обставинами, що й вимоги позовної заяви. Крім того, зазначено, що оскаржуваний розрахунок є рішенням субєкта владних повноважень, яке зобовязує підприємство відшкодувати зазначені в ньому суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ДП «Дашавський завод композиційних матеріалів» перебуває на обліку в УПФУ в м.Стрию та Стрийському районі Львівської області як платник страхових внесків.

Листами від 08.10.2014 р. та від 04.11.2014 р. пенсійний орган надіслав на адресу позивача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV в частині пенсій, призначених відповідно до пункту а статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за жовтень та листопад 2014 року.

Не погодившись із сумами відшкодування цих витрат, позивач оскаржив вказані розрахунку до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що оскаржувані розрахунки є правомірними, оскільки підприємство зобовя-зане у повному обсязі відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Такий висновок суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідає дійсним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Згідно із пунктом 2 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

На момент набрання чинності Законом № 1058-IV питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон № 400/97-ВР), відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1 якого позивач є платником збору на обовязкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, зокрема, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» ? «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від обєкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пунктів «а», «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за списком № 1 та списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями.

При цьому обовязок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом України після 1 січня 2004 року, не повязаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом № 1058-IV).

Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонд України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 року (надалі Інструкція).

Згідно з пунктом 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах, зокрема:

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 6.4 Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до пункту 6.5 Інструкції розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

За приписами пункту 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Оскільки зазначеним у розрахунках працівникам ДП «Дашавський завод композиційних матеріалів» пенсії призначено за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», такі пенсії підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

При цьому, правомірність призначення чи виплати пільгової пенсії цим особам позивачем не оскаржувалася.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати судове рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

При цьому покликання апелянта на пропорційне визначення стажу роботи працівників на підприємстві та відшкодування відповідно до цього витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, не грунтуються на нормах законодавства, оскільки обовязок підприємства з відшкодування цих витрат не повязаний з часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після 01.01.1992 року).

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, тому підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державного підприємства «Дашавський завод композиційних матеріалів» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року в адміністративній справі № 813/2512/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_2

Ухвала в повному обсязі складена 07 грудня 2015 року.