Справа № 817/172/14
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року м. Київ К/800/50167/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2014 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2014 року

у справі № 817/1721/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріанекс»

до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріанекс» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2014 року у справі № 817/1721/14, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2014 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 26.12.2013 року № 4, № 4, від 17.03.2014 року № .

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ «Тріанекс» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість задекларованого на рахунок платника у банку по деклараціях за вересень та жовтень 2013 року, відповідачем складено акт від 12.12.2013 року № 211/17-16-15-01/22557008, яким встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2013 року на 121 302, 00 грн. та завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2013 року на 124 002, 00 грн., завищено від'ємне значення з податку на додану вартість (рядок 19) за жовтень 2013 року на суму 272 866, 00 грн., завищено від'ємне значення з податку на додану вартість (рядок 24) за жовтень 2013 року на суму 65 670, 00 грн., занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на суму 167 650, 00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.12.2013 року № 4, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 245 304, 00 грн. та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 122 652, 00 грн.; № 4, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 338 536, 00 грн.; № 4, яким збільшено грошове зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 167 650, 00 грн. та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 83 825, 00 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення від 26.12.2013 року № № 4, № 4 залишено без змін, податкове повідомлення-рішення від 26.12.2013 року № 4 скасовано в частині збільшення грошового зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 41 912, 50 грн. застосованої штрафної (фінансової) санкції.

17.03.2014 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 209 562, 50 грн.

Підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень став висновок податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту, у зв'язку із тим, що операції з придбання товарів від постачальників до ТОВ «Тріанекс» не здійснювались.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що прийняті податкові повідомлення-рішення є протиправними, у зв'язку з правомірним формуванням позивачем даних податкового обліку по господарським операціям з його контрагентами.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій.

Згідно із п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.

Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 та п. 200.3 при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно із п. 200.4 ст. 200 вказаного Кодексу якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2013 року, від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту становить 124 002, 00 грн., сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, відображена у рядку 23.1 декларації становить 218 205, 00 грн., яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме за серпень 2013 року у розмірі 218 205, 00 грн.

Причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у серпні 2013 року є застосування пільги по податку на додану вартість, а саме: здійснення експорту товарів, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою відповідно до пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України. Причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у вересні 2013 року є експорт товарів в Нідерланди (насіння люпину) та надання послуг з міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом.

На думку податкового органу розбіжність за серпень 2013 року по податковому кредиту на суму 121 302, 00 грн. та за вересень 2013 року на суму 167 008,00 грн. виникла за рахунок того, що ТОВ «Тріанекс» в серпні та вересні 2013 року здійснювало придбання люпину та сої від постачальників, господарські операції між якими не підтверджені товарно-транспортними накладними.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач мав господарські відносини з ФГ «Хоменко В.І.», ТОВ «Агрофірма «Харчовик», ТОВ «Українсько-голландська агрокомпанія», ФГ «Вишеньки», СТОВ «Птахівник», згідно укладених договорів поставки сільськогосподарської продукції.

Виконання умов договорів підтверджується додатками до договору, податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями.

Матеріалами справи підтверджується подальша реалізація товару отриманого від постачальників.

На момент здійснення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстрованими платниками податку на додану вартість.

Також судами встановлено, що позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2013 року, від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту становить 272 866, 00 грн., сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, відображена у рядку 23.1 декларації становить 124 002, 00 грн., яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме за вересень 2013 року у розмірі 124 002, 00 грн.

Причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у вересні 2013 року є застосування пільги по податку на додану вартість, а саме: здійснення експорту товарів, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою відповідно до пп.195.1.1 п.195.1 ст. 195 Податкового кодексу України. Причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у жовтні 2013 року є експорт товарів в Нідерланди (насіння сої) та надання послуг з міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом.

На думку податкового органу розбіжність за вересень 2013 року по податковому кредиту на суму 167 008, 00 грн. та за жовтень 2013 року на суму 463 180, 00 грн. виникла за рахунок того, що ТОВ «Тріанекс» у жовтні 2013 року здійснював придбання сої від постачальників, господарські операції між якими не підтверджені товарно-транспортними накладними.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що матеріалами справи спростовуються вказані висновки податкового органу.

Судами встановлено, що позивач мав господарські відносини з СФГ «Яворина», ПСП «Обрій», ІП «Агро-Вільд Україна», СФГ «Клепачі», ТОВ «Фаворит-Агро», ПАП «Богдан», згідно укладених договорів поставки сільськогосподарської продукції.

Виконання умов договорів підтверджується рахунками-фактурами, накладними, податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями.

Отримана сільськогосподарська продукція була передана на відповідальне зберігання, що підтверджується договорами про надання послуг.

Матеріалами справи підтверджується подальша реалізація товару отриманого від постачальників.

На момент здійснення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстрованими платниками податку на додану вартість.

Таким чином, судами попередніх інстанцій, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінка яким дана з дотриманням ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, зроблений правильний висновок про недоведеність відповідачем, на якого в силу норми частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається обов'язок доказування, правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень. Так, судами встановлено, що позивачем надано всі первинні документи на підтвердження вчинення господарських операцій з його контрагентами, тому висновки податкового органу щодо неправомірного формування позивачем податкового кредиту є безпідставними.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено законні і обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області відхилити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23.07.2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2014 року у справі № 817/1721/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук