Справа № 263/11366/15-а
Суддя: Кір'якова Н. П.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/263/295/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Кірякової Н.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій відповідача щодо невиплати їй пенсії за віком з 01.04.2015 року незаконними з тих підстав, що з вересня 2010 року за постановою суду їй було призначено пенсію за віком як державному службовцю, але з 01.04.2015 року вказана пенсія їй не виплачується, чим порушено її права на пенсійне забезпечення, гарантовані ОСОБА_2 України.

Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, до суду надав заперечення проти позову, в яких зазначив, що виплата пенсії позивачці припинена відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», згідно з яким пенсія працюючим державним службовцям у тому числі суддям не виплачується. Просив розглянути справу за відсутністю представника.

Згідно ч. 4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про місце та час розгляду справи, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неявки розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ч. 6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що обидві сторони не зявилися у судове засідання, від позивача є клопотання про розгляд справи у його відсутності, представник відповідача надав заперечення проти позову, в яких висловив свою думку стосовно позовних вимог, суд розглянув справу у відсутності сторін в письмовому провадження, на підставі наявних по справі доказів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 03 вересня 2010 року позивачці на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.02.2011 року було призначено пенсію за віком державного службовця.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 з 20.06.2003 року по теперішній час працює суддею Апеляційного суду Донецької області.

Тому станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивачка, давала право на отримання нею пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», але з 1.04.2015р. відповідачем виплату пенсії позивачці було припинено.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачці, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4, 6 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон України № 1788) (з урахуванням змін, внесених Законом України № 213, які набрали чинності з 1 квітня 2015 року), тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

У теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

04.06.2015 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про відновлення виплати пенсії державного службовця, але їй було відмовлено на підставі абзацу 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 року. При цьому відповідач посилається на те, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Таку відмову суд вважає незаконною, оскільки відповідно до ст. ст.1 та 3 ОСОБА_2, Україна є соціальною, правовою державою, в якій людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Утвердження і забезпечення прав та свобод людини є головним обовязком держави. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх старості. Статтею 46 ОСОБА_2 України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у звязку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею, є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обовязку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Тому суд вважає, що позбавлення позивачки з 01.04.2015року по 31.12.2015 року права на отримання раніше призначеної пенсії державного службовця є звуженням її конституційного права на соціальний захист і порушує її конституційні права на соціальний захист.

Згідно ст. 8 ОСОБА_2 України ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй.

ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Окрім того, статті 58 та 64 ОСОБА_2 України передбачають, що Закони не мають зворотної дії в часі. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту або обсягу існуючих прав і свобод, а конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України. Тому суд вважає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, який скасовує норми щодо пенсійного забезпечення державних службовців та суддів, прийнятий через 4 роки після призначення позивачці вказаної пенсії, не може бути підставою для невиплати пенсії позивачці, оскільки обмежує права на соціальне забезпечення, передбачені ОСОБА_2 України.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі ст.ст. 1, 3, 8, 58, 64 ОСОБА_2 України, керуючись статтями ст.ст. 2, 6-15, 17-18, 69-71, 79, 86, 94, 122, 128, 143, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя, які виразились в призупиненні виплати пенсії за віком державного службовця ОСОБА_1 з 01 квітня 2015 року та зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя відновити з 1 квітня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 грн.20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається у письмовій формі протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.П. Кірякова