Справа № 809/4317/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
"03" грудня 2015 р. Справа № 809/4317/15
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Суддя: Остап'юк С.В.,
за участю секретаря Котик Д.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані рішення відповідачем винесено за наслідками фактичних перевірок магазину «Діоніс» та кафе «Діоніс», де здійснює свою господарську діяльність позивач, які проведено без відома та присутності позивача, позивачу та її працівникам за наслідками проведених перевірок не надано копії актів перевірок та додатків до них.
Рішення про застосування фінансових санкцій за №161/09-19-22-07-13/НОМЕР_1 від 09.07.2015 позивач вважає незаконним внаслідок того, що застосовані ним санкції за роздрібну торгівлю алкогольними товарами за цінами нижчими від установлених мінімальних цін за таке порушення, що мало місце 17.06.2014, тобто в день опублікування та набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України за №177 від 11.06.2014, якою такі мінімальні ціни встановлені, а факт продажу алкогольних напоїв після моменту опублікування зазначеної постанови є недоведеним.

Податкові повідомлення-рішення за № за № від 09.07.2015, якими застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 39113, 80 гривень та 9 503 гривень за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації вважає незаконним внаслідок того, що жодних інвентаризаційних заходів за участю позивача не проводилося під час перевірки, крім того, встановлений порядок ведення Книги обліку доходів і витрат не містить вимог щодо обліку товарних запасів, а в самій Книзі такі графи відсутні.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав вказаних в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представники відповідача, в судовому засіданні проти заявленого адміністративного позову заперечили, надали суду письмове заперечення відповідача мотивоване тим, що проведеними фактичними перевірками місць, де здійснює свою господарську діяльність позивач встановлені порушення, зміст яких зафіксовано в актах фактичних перевірок, а саме: незабезпечення щоденного друку на реєстраторах розрахункових операцій фіскального звітного чеку; порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку; роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої; незабезпечення суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, несвоєчасне оприбуткування готівки в касі. Вважають оскаржувані рішення правомірними, прийнятими за наслідками проведених у відповідності до законодавства фактичних перевірок, а позовні вимоги необґрунтованими.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов безпідставний та такий, що до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

29.01.1999 ОСОБА_4 зареєстрована фізичною особою-підприємцем та на час виникнення спірних правовідносин здійснювала підприємницьку діяльність в кафе ТК «Діоніс», що розташоване в місті Івано-Франківську, вулиця Гната Хоткевича, 46/3 та магазині ТД «Діоніс», що розташоване в місті Івано-Франківську, вулиця Гната Хоткевича, 46.

10.06.2015 наказом начальника Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за №211 наказано головним державним ревізорам інспекторам відділу контролю за проведенням розрахункових операцій та проведення фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС в області ОСОБА_5, ОСОБА_6 провести фактичну перевірку господарських одиниць позивача з 11.06.2015 (а.с.53).

Тоді ж, 10.06.2015 вказаним посадових осіб виписано направлення на перевірку за №238 та 239 (а.с.51-52).

11.06.2015 проведено фактичні перевірки кафе ТК «Діоніс» та магазині ТД «Діоніс», де здійснює свою господарську діяльність позивач, про що 18.06.2015 складено Акти про результати фактичної перевірки №090081 та №090082, від підпису та отримання яких продавці позивача відмовилися, що зафіксовано відповідними актами (а.с.37-38, 43-46).

09.07.2015 відповідачем за наслідками розгляду вказаних актів винесено оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій за №161/09-19-22-07/НОМЕР_1, податкові повідомлення-рішення за № та за № (а.с.17-19).

В обґрунтування позовних вимог про скасування вказаних рішень позивач та її представник зазначає порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки, що допущено внаслідок завчасного неповідомлення позивача про проведення такої перевірки та її проведення за відсутності позивача чи її повноважного представника. ОСОБА_7 твердження позову не обґрунтовують, виходячи з наступного.

У відповідності до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших обєктів права власності такого платника. ОСОБА_7 перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 Податкового кодексу України.

Пунктом 80.1. вказаної статті Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2. статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Продавці ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які фактично проводили розрахункові операції в магазині та кафе «Діоніс», де здійснює господарську діяльність позивач ознайомилися з направленнями на проведення перевірки та копії наказів про її проведення отримали, про що свідчать відповідні написи на зворотах направлень №238, №239 від 10.06.2015 (а.с.51-52).

Згідно пункту 80.7. статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб субєкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Виходячи з вказаних положень норм статті 80 Податкового кодексу України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд вказує на відсутність у посадових осіб Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області обовязку завчасного повідомлення позивача про проведення фактичної перевірки 11.06.2015 та правомірності проведення фактичної перевірки в присутності осіб, що фактично здійснюють розрахункові операції в місцях, де здійснює свою господарську діяльність позивач, за відсутності позивача чи її повноважного представника.

Твердження позивача та її представника ненадання копії актів перевірок спростоване в судовому засіданні представленими актами відмови від підпису та отримання акта фактичної перевірки за №090081 та №090082 від 18.06.2015 (а.с.43, 50).

Обовязку надання позивачу копій додатків до актів перевірок статтею 86 Податкового кодексу України, яка у відповідності до пункту 80.10 статті 80 Податкового кодексу України регулює порядок оформлення результатів фактичних перевірок не передбачено.

Рішенням про застосування фінансових санкцій за №161/09-19-22-07-13/НОМЕР_1 від 09.07.2015 відповідачем до позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10 000 гривень (а.с.17).

Підставою застосування вказаних санкцій слугував виявлені актом перевірки №090081 від 18.06.2015 факт роздрібної торгівлі в магазині ТД «Діоніс» алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такої напої згідно щоденного фіскального звітного чеку за 17.06.2014 за №1851 (а.с.38).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Частиною 10 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв установлено згідно з додатком постановою Кабінету Міністрів України за №957 від 30.10.2008 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

Постановою Кабінету Міністрів України за №177 від 11.06.2014 внесено зміни у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», та викладено його в новій редакції.

Пунктом 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України за №177 від 11.06.2014 встановлено, що постанова набирає чинності з дня її опублікування.

Постанова Кабінету Міністрів України за №177 від 11.06.2014 «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 р. № 957» опублікована в щоденному виданні центральних органів виконавчої влади «Урядовий курєр» за №107 від 17.06.2014.

Факт продажу алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених постановою Кабінету Міністрів України за №177 від 11.06.2014 мінімальних роздрібних цін на такі напої 17.06.2014 позивачем не заперечується, однак позивач вважає, що положення вказаного нормативно-правового акта до правовідносин, що мали місце 17.06.2014 не підлягають застосуванню, оскільки магазин «Діоніс», де здійснює свою підприємницьку діяльність позивач розпочинає роботу о 8 годині, тобто до моменту виходу видання «Урядовий курєр» в продаж, а позивач реалізацію алкогольних напоїв могла здійснити до такого моменту, внаслідок чого вважає, відсутнім допущення вказаного порушення в своїх діях.

З цього приводу суд зазначає, що статтею 57 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовязки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом.

Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обовязки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Набрання чинності актами Кабінету Міністрів України врегульовано статтею 55 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» якою визначено, що постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Отже, цим Законом встановлено дату набрання чинності нормативно-правовим актом з дня його офіційного опублікування. Іншої дати, такої як «дата, з якої змінюються правовідносини, що регулюються нормативно-правовим актом», законодавством не передбачено. ОСОБА_7 не повязує годину виходу офіційного друкованого засобу масової інформації, в якому здійснено опублікування нормативно-правового акта з моментом набрання ним чинності. Таким моментом є день офіційного опублікування нормативно-правового акта.

Як наслідок, до спірних правовідносин підлягають застосування положення постанови Кабінету Міністрів України за №957 від 30.10.2008 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» із змінами і доповненнями, внесеними, в тому числі постановою Кабінету Міністрів України за №177 від 11.06.2014 «Про внесення змін у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 р. № 957».

Абзацом 13 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що до субєктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень

У звязку з цим, здійснення 17.06.2014 роздрібної торгівлі в магазині ТД «Діоніс» алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такої напої, що визначені постанови Кабінету Міністрів України за №957 від 30.10.2008 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» із змінами і доповненнями, внесеними, в тому числі постановою Кабінету Міністрів України за №177 від 11.06.2014 є порушенням, що передбачене абзацом 13 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за допущення якого підлягають застосуванню фінансові санкції в розмірах, встановлених зазначеною нормою Закону.

Таким чином, рішення відповідача за №161/09-19-22-07-13/НОМЕР_1 від 09.07.2015 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 10 000 гривень є правомірним, а позовні вимоги про його скасування є такими, що до задоволення не підлягають.

Податковим повідомленням-рішенням за № від 09.07.2015 відповідачем застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 38 773, 80 гривень, а податковим повідомленням-рішенням за № від 09.07.2015 відповідачем застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 6102 гривень за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Фактичною перевіркою магазину ТД «Діоніс», де здійснює господарську діяльність позивач (акт №090081) встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів і витрат на загальну суму 19 386, 90 гривень (а.с.38, 40-42). Аналогічне порушення на суму 3051 гривня встановлено фактичною перевіркою кафе ТК «Діоніс», де здійснює господарську діяльність позивач (акт №090082) а.с.46, 48).

Стаття 177 Податкового кодексу України регулює оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Пункт 177.10. статті 177 Податкового кодексу України встановлює, що фізичні особи - підприємці зобовязані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Пункт 12 Стаття 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлює, що субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Наказом Міністерства доходів і зборів України за №481 від 16.09.2013 відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення.

Виходячи з аналізу зазначених норм суд вказує на те, що позивач при здійсненні господарської діяльності несе обовязок вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку, а виконанням вказаного обовязку є ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність за затвердженою формою.

Невиконання вказаного обовязку є підставою для застосування фінансової санкції встановленої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», якою передбачено, що до субєктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_7 вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Як встановлено судом, позивач з 01.01.2015 та до моменту проведення фактичної перевірки, тобто до 11.06.2015 не вела Книгу обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та будь-яких записів у вказаний період до граф вказаної Книги не вносила (а.с.81-84).

За таких обставин, є правомірним застосування відповідачем до позивача податковим повідомленням-рішенням за № від 09.07.2015 штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 38 773, 80 гривень, а податковим повідомленням-рішенням за № від 09.07.2015 в розмірі 6102 гривень за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Твердження позивача про відсутність у графах вказаної Книги обліку розділів для відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації не спростовує факту допущеного порушення та не може бути підставою для звільнення від відповідальності у вигляді застосованих фінансових санкцій за обставин, коли субєкт господарської діяльності взагалі не здійснює ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність у встановленому порядку.

Крім того, податковим повідомленням-рішенням за № від 09.07.2015 застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 340 гривень за незабезпечення щоденного друку фіскальних звітних чеків (1 звіт), встановленого актом фактичної перевірки за №090081 від 18.06.2015, а податковим повідомленням-рішенням за №000221201 від 09.07.2015 застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 3400 гривень за незабезпечення щоденного друку фіскальних звітних чеків (10 звітів), 615 гривень за не оприбуткування готівки в касі підприємства, 1 гривня незабезпечення 31.01.2015 відповідності готівкових коштів на місці проведення розрахунків (вчинено вперше), встановлених актом фактичної перевірки за №090082 від 18.06.2015.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечив факту допущення вказаних порушень позивачем, при цьому вважає протиправним застосування штрафних (фінансових) санкції (штрафів) та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення за № від 09.07.2015 в частині застосованих санкцій розміром 340 гривень та податкове повідомлення-рішення за №000221201 від 09.07.2015 в частині 4015 гривень внаслідок відсутності в направленнях на проведення перевірки строку господарської діяльності позивача, який підлягає перевірці.

Пунктом 114.1. статті 114 Податкового кодексу України встановлено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобовязань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1. статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобовязань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобовязань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як наслідок, є правомірним застосування відповідачем оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення, що мали місце в період з 25.05.2013 до 17.05.2015, тобто в межах строків давності для нарахування податкових зобовязань, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

ОСОБА_7, відсутність виявлення плановою документальною перевіркою позивача 20.03.2014 вказаних порушень не може слугувати підставою для звільнення позивача від відповідальності за їх допущення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність рішення про застосування фінансових санкцій за №161/09-19-22-07-13/НОМЕР_1 від 09.07.2015 та податкових повідомлень-рішень за №№, НОМЕР_2 від 09.07.2015, винесених Державною податковою інспекцією у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, вказані рішення є таким, що винесені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій за №161/09-19-22-07-13/НОМЕР_1 від 09.07.2015, податкових повідомлень-рішень за №№, НОМЕР_2 від 09.07.2015, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 08.12.2015.