Справа № 573/2307/15-а
Суддя: Свиргуненко Ю. М.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/2307/15-а
Номер провадження 2-а/573/18/15
П О С Т А НО В А

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст )

03 грудня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

за участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФ України у Білопільському районі Сумської області про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії. Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 01 вересня 1977 року по 22 лютого 1979 року навчався в Сумському ТУ на електрогазозварника, з 30 травня 1978 року по 13 квітня 1979 року працював електрогазозварником у Сумському виробничому обєднанні «Хімпром», а з 13 квітня 1979 року по 24 квітня 1981 року проходив службу в армії. Після цього, з 29 липня 1981 року по 14 січня 1987 року він працював газоелектрозварником у вагонному депо ст. Ворожба, а з 15 березня 1989 року по 12 листопада 1991 року працював в цьому ж депо електрогазозварником. Таким чином він має близько 14 років пільгового стажу, який дає право на оформлення пенсії на пільгових умовах за вислугою років. По досягненню 55 років він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області із заявою про призначення вказаного виду пенсії. Однак, відповідач відмовив йому в призначенні пільгової пенсії, посилаючись на те, що період роботи електрогазозварником з 27 червня 1994 року по 18 вересня 1996 року у вагонному депо ст. Ворожба до пільгового стажу не зараховується у звязку з відсутністю атестації робочого місця електрогазозварника складального цеху. У звязку з викладеними обставинами позивач просить визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області протиправною та зобовязати відповідача призначити йому пенсію за вислугою років на підставі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 11 липня 2015 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області ОСОБА_2 проти позову заперечувала, суду зазначила, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 було встановлено, що період роботи останнього електрогазозварником складального цеху з 27 червня 1994 року по 18 вересня 1996 року не підлягає зарахуванню до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах внаслідок відсутності доказів атестації робочого місця, на якому працював позивач протягом вказаного періоду. На підставі наданих ОСОБА_1 документів, управлінням було враховано 11 років 09 місяців 06 днів стажу, в тому числі: 8 років 11 місяців 25 днів (з 30 травня 1978 року по 11 квітня 1979 року, з 29 липня 1981 року по 14 січня 1987 року та з 15 березня 1989 року по 11 листопада 1991 року) стажу на роботі зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2; 2 роки 12 днів строкової військової служби та 8 місяців 29 днів - навчання за спеціальністю. З огляду на положення, закріплені в п. «а» ч. 1 ст. 55 та ч. 5 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, становить 10 років 3 місяці 3 дні, з них - 1 рік 3 місяці 8 днів (з 19 березня 1993 року по 26 червня 1994 року) - робота оглядачем-ремонтником вагонів магістральних залізниць, зайнятих на пунктах технічного обслуговування вагонів станцій позакласних та 8 років 11 місяців 25 днів робота зі шкідливими і важкими умовами праці. Посилаючись на те, що відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також пенсії за вислугу років, згідно п. «а» ст. 55 цього ж Закону, представник відповідача просила відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, повно, всебічно і обєктивно дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст. 8 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що з 01 вересня 1977 року по 22 лютого 1979 року ОСОБА_1 навчався у Сумському ТУ-1. На підставі наказу №463 від 26 квітня 1978 року останній тимчасово, на період виробничої практики, був прийнятий електрогазозварником 1 розряду в цех нейтралізації виробничого обєднання «Хімпром». З 26 лютого по 11 квітня 1979 року позивач працював на вказаному виробничому обєднанні електрогазозварником 3 розряду, а з 13 квітня 1979 року по 24 квітня 1981 року проходив службу в армії. З 29 липня 1981 року ОСОБА_1 працював газоелектрозварником 3 розряду у вагонному депо станції Ворожба Південно-Західної залізниці, а з 22 грудня 1981 року по 15 квітня 1982 року газорізальником на цьому ж підприємстві. З 15 березня 1989 року по 12 листопада 1991 року ОСОБА_1 працював у вагонному депо станції Ворожба Південно-Західної залізниці електрогазозварником підсобного та складального цехів. Після цього, 12 листопада 1991 року останній був призначений майстром складального цеху вагонного депо, 19 березня 1993 року переведений оглядачем-ремонтником 5 розряду на пункти механічного обслуговування, а з 27 червня 1994 року переведений електрогазозварником 5 розряду складального цеху. 19 вересня 1996 року ОСОБА_1 був призначений інженером-технологом вагонного депо, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки серії БТ-І №3007214 (а. с. 6-8).

На підставі атестації робочих місць, наказом начальника вагонного депо №311 від 20 серпня 1993 року було затверджено перелік робочих місць зі шкідливими умовами праці, які дають право на пільгові пенсії за списком №2, а саме: електрогазозварника механічного цеху, газорізальника складального цеху та електрозварника всіх цехів (а. с. 9).

У відповідності до наказу начальника вагонного депо №146 від 08 квітня 1993 року, виданого на підставі проведеної атестації робочих місць, згідно зі складеними картами умов праці на робітників з шкідливими умовами праці, у відповідності до наказу №72 від 24 грудня 1992 року, з 1 квітня 1993 року здійснювалася доплата наступним категоріям працівників: оглядачам вагонів, оглядачам ремонтникам, слюсарям з ремонту рухомого потягу ПТО, укладачам потягів, слюсарям - ремонтникам, газорізальникам, машиністам крану, ковалям ручного кування та електрозварникам всіх цехів (а. с. 10).

З довідки про підтвердження наявного пільгового стажу №273 від 16 червня 2015 року, виданої відокремленим підрозділом локомотивного депо Конотоп Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця», вбачається, що ОСОБА_1 в період із 27 червня 1994 року по 18 вересня 1996 рік працював повний робочий день електрогазозварником у вагонному депо станції Ворожба Південно-Західної залізниці і здійснював електрогазозварювальні роботи (а. с. 29).

24 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 (а. с. 21).

Рішенням управління від 02 липня 2015 року №858 позивачу відмовлено в призначенні вказаного виду пенсії у звязку з відсутністю в останнього необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 має пільговий стаж 11 років 09 місяців 06 днів.

Причини відмови: 1) період роботи електрогазозварником із 27 червня 1994 року до 18 вересня 1996 року у вагонному депо станції Ворожба Південно-Західної залізниці не зараховано до пільгового стажу за Списком №2 у звязку з відсутністю атестації робочого місця електрогазозварника складального цеху; 2) період роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченої п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 19 березня 1993 року по 26 червня 1994 року не підлягає взаємозаліку за періодом роботи за списком №2, так як зазначена робота не дає право на пенсію на аналогічних або на пільгових умовах (ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення») (а. с. 22).

В подальшому, на заміну вказаного вище рішення відповідачем було прийнято нове рішення, в якому яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 з аналогічних підстав, а другу причину відмови викладено наступним чином: «відсутній необхідний стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, передбаченої п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 12 років 06 місяців має 10 років 3 місяці 3 дні з врахуванням взаємозаліку за періодом роботи за Списком №2» (а. с. 22 зворотна сторона).

03 липня 2015 року управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області листом повідомило ОСОБА_1 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, передбаченої п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу - 12 років 6 місяців (а. с. 11).

Вирішуючи спір, суд відзначає, що відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають чоловіки, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років 6 місяців (у період звернення 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року), з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають вищезазначеного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно зі статтею 62 вказаного Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, визначено, що атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Тобто, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного пятирічного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно з пунктом 4.5 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з означеним Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41.

Згідно з зазначеними вище нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоровя України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Таким чином, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2 протягом повного робочого дня, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Наданий позивачем наказ начальника вагонного депо Ворожба №311 від 20 серпня 1993 року «Про затвердження переліку робочих місць зі шкідливими умовами праці, які дають право на пільгову пенсію» суд не може прийняти як належний і допустимий доказ на підтвердження доводів ОСОБА_1 стосовно того, що період його роботи з 27 червня 1994 року по 18 вересня 1996 року підлягає зарахуванню до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на те, що вказаним наказом на підставі атестації робочих місць затверджені наступні робочі місця, які дають право на пільгову пенсію за Списком №2: електрогазозварник механічного цеху, газорізник складального цеху і електрозварники всіх цехів, тоді як протягом вказаного періоду часу позивач працював ектрогазозварником складального цеху, що обєктивно підтверджується зібраними по справі доказами.

Доводи позивача стосовно того, що протягом означеного періоду часу він працював газорізником складального цеху і інколи, за дорученням керівництва, електровазварником належним чином не підтверджені і спростовуються письмовими матеріалами справи, дослідженими судом.

Суд також вважає безпідставними доводи позивача стосовно того, що його професія електрогазозварника є обширною і не підлягає атестації, оскільки за умовами законодавства, що дає право на пільгові пенсії, атестації підлягає саме робоче місце на підприємстві, яке займає працівник, а не його професія.

Інші доводи ОСОБА_1, у тому числі і стосовно того, що він двічі на рік отримував спецформу і талони на молоко за шкідливі умови праці, не є підставою для задоволення позову.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до УПФ України в Білопільському районі Сумської області про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

На підставі викладеного, керуючись п «б» ст. 13, ст. 55, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», п. 3, п. 4.5 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, ст. 2, 3, 6 9, 11, 17, 18, 69 71, 94, 159, 160 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Білопільський районний суд протягом десяти днів з моменту її проголошення, а учасниками процесу, які не були присутні під час її проголошення, в той же строк з моменту отримання копії постанови.

Суддя:

Справа № 573/2307/15-а

Номер провадження 2-а/573/18/15

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

(вступна і резолютивна частина)

03 грудня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

за участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність справи, на підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, суд відстрочує складення постанови у повному обсязі і проголошує її вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови буде виготовлений протягом пяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Білопільський районний суд протягом десяти днів з моменту її проголошення, а учасниками процесу, які не були присутні під час її проголошення, в той же строк з моменту отримання копії постанови.

Суддя: