Справа № 826/10633/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 грудня 2015 року № 826/10633/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., суддів: Арсірія Р.О., Кузьменка В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Міністерства внутрішніх справ України
провизнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2015 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2015 було відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2015 відмовлено у задоволенні заяви позивача про відвід.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2015 позивачу відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді Окружного адміністративного суду м. Києва Огурцова О.П. та у задоволенні заяви про забезпечення доказу.

23.09.2015 позивачем через канцелярію суду подано заяву про зміну позовних вимог, в пунктах 1 - 4 прохальної частини якої викладено позовні вимоги в новій редакції та в пунктах - 5-7 клопотання. Зазначені уточнення позовних вимог прийняті судом.

У судових засіданнях 08.11.2015 та 05.11.2015 позивачу протокольно відмовлено у задоволенні клопотань щодо виклику свідків та у судовому засіданні 05.11.2015 протокольно відмовлено у задоволенні клопотання щодо призначення експертизи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2015 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що МВС України має здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача з урахуванням тарифних ставок, кратності та доплат згідно вимог конкретних нормативно-правових актів, перелік яких зазначений в резолютивній частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 13.08.2004 у справі № 2-232404, з огляду на що приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження державний виконавець не переконався, чи відповідає здійснений МВС України перерахунок положенням положенням відповідних нормативно-правовим актам та дійшов передчасного висновку про фактичне виконання рішення суду. Також позивач посилався на те, що надано йому довідка ДФЗБО МВС України № 15/4-257 від 13.02.2015 про "фактичну заробітну плату" в розмірі 2525 крб. 35 коп. є фальсифікованою.

У судових засіданнях позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач 1 проти позовних вимог заперечив надав суду копію матеріалів виконавчого провадження №46261209 та письмові заперечення на адміністративний позов. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач 1 обґрунтовує тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 46261209 від 24.03.2015 була винесена відповідно до вимог чинного законодавства. Також відповідач 1 зазначив про те, що в рамках виконавчого провадження №46261209 ним було застосовано до боржника штрафні санкції, винесено постанова про стягнення виконавчого збору та на адресу боржника направлялись вимоги щодо зобов'язання боржника виконати рішення суду.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні 05.11.2015 заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та покинув судове засідання.

Відповідач 2 проти позовних вимог заперечив надав суду письмові заперечення на адміністративний позов. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач 2 обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого листа № 2а-5068/12/2670 від 22.01.2015 було відкрито виконавче провадження № 46261209 про зобов'язання МВС України надати довідку про фактичну заробітну плату в розмірі 2525 крб. 35 коп. на підставі звернення ОСОБА_1 від 30.01.2015, у зв'язку з чим на виконання вимог державного виконавця листом № 15/4-1131 від 13.02.2015 було направлено ОСОБА_1 нову довідку про заробітну плату у сумі 2525 крб. 35 коп., з огляду на що були наявні правові підстави для закриття виконавчого провадження.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 05.11.2015 заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів ухвалила продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час розгляду справи колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

22.01.2015 Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №2а-5068/12/2670 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення коштів в розмірі 36 583,00 грн., зобов'язання МВС України провести перерахунок фактичної заробітної плати в розмірі 4 405 крб. 93 коп. та зобов'язання МВС України надати нову довідку про фактичну заробітну плату в розмірі 4 405 крб. 93 коп. про "Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України надати довідку про фактичну заробітну плату в розмірі 2 525 крб. 35 коп. на підставі звернення ОСОБА_1 від 30 січня 2012 року.".

30.01.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою відкрито виконавче провадження № 46261209 з примусового виконання виконавчого листа №2а-5068/12/2670 виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 22.01.2015 про : "Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України надати довідку про фактичну заробітну плату в розмірі 2 525 крб. 35 коп. на підставі звернення ОСОБА_1 від 30 січня 2012 року.".

Супровідним листом № 15/4-1131 від 13.09.2015 Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України направлено на адресу ОСОБА_1 та копію до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України довідку про "фактичну заробітну плату" в розмірі 2525 крб. 35 коп. за період перебування в зоні відчуження.

02.03.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанови ВП № 46261209 про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника - Міністерство внутрішніх справ України штраф у розмірі 680,00 грн. та про стягнення з боржника виконавчого збору, якою стягнуто з боржника - Міністерство внутрішніх справ України виконавчий збір у розмірі 1360,00 грн.

03.03.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено вимогу державного виконавця №К-929/5.-394/7 від 03.03.2015, в якій викладено вимогу виконати виконавчий лист № 2а-5068/12/2670 виданий Окружним адміністративним судом міста Києва 22.01.2015 негайно з моменту отримання даної вимоги.

24.03.2015 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову ВП № 46261209 про закінчення виконавчого провадження, якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-5068/12/2670 виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 22.01.2015 на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом, що підтверджується листом Міністерства внутрішніх справ України № 15/4-1131 від 13.02.2015.

ОСОБА_1 вважаючи, що державним виконавцем було вчинено протиправні дії, а постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 46261209 від 24.03.2015 такою, що підлягає скасуванню звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Отже, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. При цьому положеннями чинного законодавства державному виконавцю не надано повноважень щодо надання оцінки чи тлумачення рішення за яким здійснюється примусове виконання.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частинами першою та другою статті 75 зазначеного Закону встановлено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Згідно із статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Пунктом 8 частини першої статті 49 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частинами другою та третьою статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" у випадках, передбачених пунктами 1 - 6, 8, 9, 11 - 13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, після відкриття виконавчого провадження державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого для самостійного виконання рішення та у випадку невиконання боржником рішення накладає на останнього штраф, а у випадку отримання доказів на підтвердження фактичного виконання рішення в повному обсязі виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавче провадження № 46261209 було відкрито з примусового виконання виконавчого листа № 2а-5068/12/2670 виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 22.01.2015 про : "Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України надати довідку про фактичну заробітну плату в розмірі 2 525 крб. 35 коп. на підставі звернення ОСОБА_1 від 30 січня 2012 року.".

Постановою про накладення штрафу ВП №46261209 від 02.03.2015 на боржника було накладено штраф та державним виконавцем було винесено вимогу № К-929/5.-397/7 від 03.03.2015.

13.03.2013 відповідачем 1 отримано супровідний лист № 15/4-1131 від 13.09.2015, яким Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України направлено на адресу ОСОБА_1 та копію до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України довідку про "фактичну заробітну плату" в розмірі 2525 крб. 35 коп. за період перебування в зоні відчуження.

Позивачем факт отримання зазначеного супровідного листа з доданою до нього довідкою про "фактичну заробітну плату" в розмірі 2525 крб. 35 коп. за період перебування в зоні відчуження не заперечується та підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних документів.

З аналізу довідки, яка була надіслану на адресу позивача супровідним листом № 15/4-1131 від 13.09.2015 вбачається, що вона відповідає вимогам викладеним в резолютивній частині рішення суду зазначеній у виконавчому листі № 2а-5068/12/2670 виданому Окружним адміністративним судом міста Києва 22.01.2015.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що у відповідача 1 були наявні правові підстави для закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-5068/12/2670 виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 22.01.2015 та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 46261209 від 24.03.2015.

Частиною першою статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Враховуючи те, що виконавче провадження № 46261209 було закінчено відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 46261209 від 24.03.2015, а докази на підтвердження наявності іншого виконавчого провадження в рамках якого суд має зобов'язати відповідача 1 вчинити певні дії позивачем суду не надано, як і не зазначено про наявність відповідного факту, суд дійшов висновку про відсутні підстави для зобов'язання відповідача 1 вчинити дії вимогу щодо вчинення яких викладено позивачем в пункті 4 прохальної частини позовної заяви.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.П. Огурцов

Судді Р.О. Арсірій

В.А. Кузьменко