Справа № 817/3253/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3253/15

26 листопада 2015 року 17год. 55хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Вавелюк А.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідач 1 : представник не з'явився,

відповідача 2: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ "ДельтаБанк"ОСОБА_4

про визнання дій протипрпавними та зобов'язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозит), № 031-21061-170215 « Лояльний» від 17.02.2015 року на суму 6500 доларів США укладеного з ПАТ «Дельтабанк» та по не включенню до переліку вкладників ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозит), № 031-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 року; зобовязання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «Дельтабанк» ОСОБА_4 щодо включення до переліку вкладників ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (по тексту постанови (ФГВФО) Фонд ) за договором банківського вкладу (депозит), № 031-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 року на загальну суму 174 846 грн. 05 коп. та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про включення до переліку вкладників ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і необхідність здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу ( депозит), № 031-21061- 170215 « Лояльний» від 17.02.2015 року в сумі 174 846 грн. 05 коп..; зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних включити до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу ( депозит), № 031-21061-170215 « Лояльний» від 17.02.2015 року на загальну суму 174 846 грн. 05 коп. та провести виплату відшкодування в зазначеному розмірі.

Крім того, позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно поданої заяви, останні викладено в наступній редакції:

- Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу ( депозит), № 031-21061-170215 « Лояльний» від 17.02.2015 року на суму 6500 доларів США, укладеного ОСОБА_3 з ПАТ «Дельтабанк» та по не включенню до переліку вкладників ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу 031-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 року;

- Зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідації ПАТ «Дельтабанк» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу № 031-21061-170215 « Лояльний» від 17.02.2015 року на суму вкладу, що еквівалентна 6500 долара США і нарахованих відсотків та надати Фонду додаткову інформацію, як вкладний ПАТ «Дельтабанк», який має право на відшкодування коштів за цим вкладом, а також про необхідність здійснення виплати відшкодування за ним на загальну суму вкладу, що еквівалентна 6500 долара США і нарахованих відсотків;

- Зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельтабанк» для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за договором банківського вкладу № 031-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 року на суму вкладу, що еквівалентна 6500 доларів США і нарахованих відсотків провести виплату відшкодування за ним.

- Встановити судовий контроль за виконанням постанови суду, зобовязавши уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати звіт про виконання судового рішення у 10-денний строк.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

Так, позивач вказує, що 17 лютого 2015 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу ( депозит), № 031-21061-170215 « Лояльний» від 17.02.2015 року, за умовами якого остання розмістила в ПАТ «Дельта Банк» депозит в іноземній валюті в сумі 6500 доларів США строком до 19 березня 2015 року з виплатою процентів в розмірі 5,5% річних .

Зазначає, що Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, у звязку з чим введено тимчасову адміністрацію та припинено нарахування відсотків по договору відповідно до Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Підчас дії тимчасової адміністрації уповноваженою особою Фонду не виплачено жодної суми відшкодування за даним договором банківського вкладу.

На думку позивача, починаючи з 2 жовтня 2015 року, відповідно до ч.2 ст.26 Закону в неї виникло право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу на загальну суму 174 846 грн. 05 коп. за рахунок коштів відповідача 1.

Крім того, вказує, що звернувшись до визначеного відповідачем банку за місцем реєстрації свого проживання дізналась, що її не включене загального реєстру вкладників на виплату відшкодування за вкладом № 031-21061-17021 «Лояльний» від 17.02.2015.

Звертає увагу і на те, що 7 жовтня 2015 року на її адресу від тимчасової адміністрації ПАТ «Дельтабанк» надійшло повідомлення за підписом представника ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_5 про нікчемність Договору банківського вкладу № 031-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 року з підстав, передбачених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такі дії тимчасової адміністрації про нікчемність укладеного договору банківського вкладу та не включення до переліку вкладників, які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування за вкладами та самого відповідача щодо невключення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вважає неправомірними, оскільки вони суперечать нормам міжнародного права та чинному законодавству України щодо гарантування права власності та порушують право на одержання суми вкладу в межах граничного розміру відшкодування.

Відповідач 1 позов не визнав у повному обсязі, подав суду письмове заперечення.

У своєму запереченні вказує, що оскільки Фонд гарантування є особою публічного права, то в силу приписів ст. 19 Конституції України він має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що не передбачені законом, або вчиняти їх передчасно (безпідставно).

Вважає, що відповідно до приписів Закону у Фонду гарантування ще не виникло жодного обов'язку перед позивачем, і тому права позивача не могли бути порушені Фондом гарантування, жодної підстави для спонукання Фонду гарантування судом до вчинення відповідних дій на даний час не існує.

За таких обставин вимога позивача щодо необхідності зобов'язання Фонду щодо включення до Загального реєстру та вжиття заходів щодо здійснення виплати коштів є хибними, адже у разі надходження додаткової інформації Фонд автоматично включить позивача до Загального реєстру без будь-яких рішень судів, атому такі позовні вимоги носять ознаки передчасності.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі на підставах, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач 1 явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку, судом явка обовязковою також не визнавалась.

У судовому засіданні представник відповідача 2 позов заперечив у повному обсязі.

Пояснив суду, що Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону.

За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами-клієнтами ОСОБА_6 після 16.01.2015 року включно.

Вказав, що дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ «Дельта Банк», були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів - ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом, і, відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни АТ «Дельта Банк», для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації АТ «Дельта Банк» та реалізації його майна.

З огляду на це, вказані фізичні особи - платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу.

На підставі вищевикладеного, Комісія дійшла до висновку, що умови Договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Протоколу), укладені між ОСОБА_6 та фізичними - особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами ОСОБА_6, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону.

Просив суд відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 17 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу ( депозит), № 031-21061-170215 « Лояльний» від 17.02.2015 року, за умовами якого розміщено в ПАТ «Дельта Банк» депозит в іноземній валюті в сумі 6500 доларів США строком до 19 березня 2015 року з виплатою процентів в розмірі 5,5% річних.

Матеріалами справи стверджено, що 17.02.2015 здійснено переказ коштів в іноземній валюті в сумі 6500 доларів США на депозитний рахунок позивача згідно депозитного договору № 031-21061-170215 від 17.02.2015 та додаткової угоди, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №2 від 17.02.2015.

Разом з тим, 2 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено ОСОБА_4.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою НБУ №664 від 02.10.2015 року, відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Згідно матеріалів справи, 7 жовтня 2015 року на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення, що жовтня 2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Дельтабанк» через банки-агенти, яким по Рівненській області визначено ПАТ «Укргазбанк».

ОСОБА_3 звернувшись до визначеного відповідачем 1 банку за місцем реєстрації свого проживання дізналась, що її не включене загального реєстру вкладників на виплату відшкодування за вкладом № 031-21061-17021 «Лояльний» від 17.02.2015.

7 жовтня 2015 року на адресу позивача від тимчасової адміністрації ПАТ «Дельтабанк» надійшло повідомлення за підписом представника ПАТ «ДельтаБанк» ОСОБА_5 про нікчемність Договору банківського вкладу № 031-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 року з підстав, передбачених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На думку суду такі дії відповідачів не відповідають вимогам чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3 визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з частиною п'ятою статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина шоста статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (далі - Положення) уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

У ході розгляду справи встановлено, що Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону.

Перевірка здійснювалася на виконання Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 408 від 29.05.2015 року, та на виконання рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 174/15 від 27.07.2015 року.

Перевірці підлягали договори (правочини) за вкладними операціями, передані на розгляд Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» Комісією з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк», відповідно до протоколу від 14.09.2015 року.

За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичними особами-клієнтами ОСОБА_6 після 16.01.2015 року включно.

Комісія дійшла до висновку, що умови Договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Протоколу), укладені між Банколі та фізичними - особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами ОСОБА_6, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі Договори банківського вкладу є нікчемніши з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до пункту 7 частини 3 ст. 38 вказаного Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав

- банк уклав правочини (у тому числі договори) умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачами не наведено, а судом не встановлено, підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозит), № 031-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 року на суму 6500 доларів США укладеного позивачем з ПАТ «Дельтабанк».

Крім того, відповідачами також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Суд зазначає, що в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Особи, які беруть участь у справі не заперечують той факт, що відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу (депозиту), № 031-21061-170215 « Лояльний» від 17.02.2015 року на суму 6500 доларів США укладеного позивачем з ПАТ «Дельтабанк» немає, про існування таких судових рішень суду також не відомо.

Таким чином, відповідачем 2 не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Враховуючи викладене, на думку суду, позовні вимоги у вказаній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У частині позовних вимог щодо зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельтабанк» для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за договором банківського вкладу № 031-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 року на суму вкладу, що еквівалентна 6500 доларів США і нарахованих відсотків провести виплату відшкодування за ним, суд зазначає наступне.

На думку суду, вказана частина позовних вимог є невірно обраним способом захисту порушеного права та, як наслідок, задоволенню не підлягає, оскільки в межах наданих повноважень Фонд сам по собі не включає вкладників до Загального реєстру вкладників відповідного банку, а лише складає Загальний реєстр вкладників виключно на підставі інформації (переліку вкладників), яка надається Уповноваженою особою фонду.

При цьому, саме Уповноважена особа фонду наділена повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування, внаслідок чого належним способом захисту порушеного права, в рамках подібних правовідносин, є саме зобов'язання Уповноважену особу Фонду надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування, в разі встановлення судом під час розгляду справи факту необґрунтованості не включення кожного окремого вкладника банку до переліку вкладників.

Як наслідок, суд вбачає наявними підстави для задоволення позовних вимог в частині зобовязання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «Дельтабанк» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу № 031-21061-170215 « Лояльний» від 17.02.2015 року на суму вкладу, що еквівалентна 6500 долара США і нарахованих відсотків.

У частині позовних вимог щодо встановлення судового контролю за виконанням постанови суду, зобовязавши уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати звіт про виконання судового рішення у 10-денний строк, суд зазначає наступне.

У відповідності до приписів ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, має застосовуватися у виключних випадках.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, оскільки позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачі можуть ухилятися від виконання рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно квитанції №79 від 23.10.2015 позивачем було сплачено 1461, 60 грн. судового збору. Таким чином, на користь позивача підлягає присудженню судовий збір в розмірі 974, 40 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозит), №031-21061-170215 «Лояльний» від 17.02.2015 на суму 6500 доларів США, укладеного ОСОБА_3 з ПАТ «Дельтабанк» та по невключенню ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозит), № 031-21061- 170215 «Лояльний» від 17.02.2015 року .

Зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ «Дельтабанк» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «Дельтабанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозит), № 031-21061-170215 « Лояльний» від 17.02.2015 року на суму, що еквівалентна 6500 доларів США і нарахованих відсотків.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судовий збір у розмірі 974, 40 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.