Справа № 307/1277/14а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Справа № 876/2485/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання Кіри Н.В.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Воловецької районної державної адміністрації Закарпатської області на постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2015 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Воловецької районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги,-

в с т а н о в и в :

Позивач- Управління соціального захисту населення Воловецької районної державної адміністрації звернулося в суд з позовом до відповідача- Глюдзик В.М., в якому просило стягнути з останньої незаконно виплачену державну соціальну допомогу в розмірі 87152,12 грн.

Постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що Порядком призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям передбачено, що орган праці та соціального захисту населення вирішує питання про стягнення у судовому порядку у разі неповернення надміру виплачених коштів особою добровільно в установлені строки. Оскільки виявлено факт подачі відповідачем недостовірної інформації, що призвело до надмірної виплати державної соціальної допомоги, тому таку необхідно стягнути в судовому порядку. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_1 у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому з врахуванням вищенаведеного суд відповідно до положень ст.197 КАС України вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 зверталася до управління соціального захисту населення із заявою про призначення допомоги та надавала декларацію про доходи та майновий стан осіб, де у розділі відомості про транспортні засоби, які зареєстровані у встановленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім'ї, відзначено словом "не маю" (а.с.16-24).

На підставі наданих документів ОСОБА_2 була нарахована та виплачена тимчасова соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям за період з 01 травня 2012 р. по 31 липня 2014 р. у розмірі 87152,12 грн.

Під час проведення перевірки декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, шляхом звірки інформації про транспорті засоби з центром ДАІ надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів виявлено, що ОСОБА_2 є власником двох транспортних засобів: автомобіля НОМЕР_1, 2006 року, зареєстрований 15 лютого 2012 року та автомоблія марки RENAULT SCENIC д.н.з. НОМЕР_2, 2005 року, зареєстрований 03 липня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 за період з 01 травня 2012 р. по 31 липня 2014 р. призначена соціальна допомога управлінням праці та соціального захисту населення Воловецької РДА в розмірі 87152,12 грн., виплата якої була припинена у зв'язку з невідповідністю даних у поданій нею декларації про доходи та майновий стан.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що автомобіль НОМЕР_1, 2006 року вибув з володіння ОСОБА_2 03 червня 2013 року. Після чого відповідачем був придбаний автомобіль НОМЕР_3, 2005 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки не мало місця навмисного подання недостовірних відомостей чи їх приховування з боку відповідача, тому відсутні підстави для стягнення з неї виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у розмірі 87152,12 грн.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення ч.2 ст. 21 КАС України, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди, яка була завдана лише суб'єктом владних повноважень; а також такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності останнього.

П.4 ч.1 ст.17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на публічно- правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Однак, такий суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у адміністративній справі лише у випадках, передбачених ч.4 ст.50 КАС України, до переліку яких віднесено також випадки, встановлені іншими законами.

Якщо суб'єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то, залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ст.15 ЦПК України.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 червня 2013 року у справі № 21-204а13, від 22 вересня 2015 року у справі №21-2209а15, згідно з якою справи за позовами органів Пенсійного фонду України до підприємств, організацій, установ про стягнення суми зайво виплачених пенсій не належать до адміністративних справ, оскільки містять вимоги про відшкодування шкоди. Так, Верховний Суд України зазначає, що адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а не спір про стягнення переплаченої пенсії у зв'язку з наданням відповідачем недостовірних відомостей, а в силу вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи те, що характер спорів між органами Пенсійного фонду України та підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами з приводу стягнення надмірно сплаченої пенсії, а також між органом соціального захисту населення та фізичними особами з приводу стягнення безпідставно виплаченої субсидії є аналогічним, тому на даний спір юрисдикція адміністративних судів також не поширюється.

Таким чином, між сторонами склалися відносини, що стосуються стягнення надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, тобто спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на виплачену управлінням соціального захисту державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та стягнення цієї суми з неї, як недобросовісного набувача, що регулюються цивільним законодавством, цей спір має приватно- правовий, а не публічний характер, тому такий повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 195, 196, п.4 ч.1 ст.198, ст.ст.203, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Воловецької районної державної адміністрації Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Воловецького районного суду Закарпатської області від 19 лютого 2015 року у справі № 300/1277/14-а скасувати, та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 09 грудня 2015 року.