Справа № 804/11295/15
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2015-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Борисенка П.О, при секретарі судового засідання - Сергієнка В.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 від 03.06.2015 р.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податковим органом була проведена виїзна планова документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ «Логістик Юніон», під час якої встановлено порушення вимог Податкового кодексу України. На підставі акту перевірки податковим органом були винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення, які позивач вважає протиправними та таким, що підлягає скасуванню. З огляду на вищевикладене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на надані суду письмові заперечення, у яких зазначено, що перевіркою позивача не було встановлено факту реального здійснення господарських операцій позивачем із контрагентами-постачальниками за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., таким чином оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності до норм чинного законодавства, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам законодавства та як наслідок не підлягають задоволенню.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України органи податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Підпунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до ст.75.1.2. статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України), документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Судом встановлено, що у період з 12.03.2015 року по 23.04.2015 року, на підставі направлень від 12.03.2015 року № 000178, №000187, №000177, №000175, №000174 та №000176 відповідно до наказу № 115 від 25.02.2015 року, згідно плану - графіку проведення документальних перевірок на І квартал 2015 року Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, про що складено акт від 30.04.2015 №231/22-02/37090215 (далі Акт перевірки).
Згідно висновків акту перевірки, встановлены порушення:
- п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого ТОВ «Логістик Юніон» занизило податок на прибуток з 01.01.2012 по 31.12.2014 року всього у сумі 7 463 629 грн., у тому числі за 2014 рік на суму 7 463 629 грн.;
- п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ із змінами та доповненнями, внаслідок чого ТОВ «Логістик Юніон» занизило податок на додану вартість за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року всього на загальну суму 8 292 921 грн., в т.ч. за квітень 2014 року на суму 3 463 717 грн., за травень 2014 року на суму 4 829 204 грн.;
- абз. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ, а саме не відображені нараховані та виплачені суми виплаченого доходу фізичним особам у звіті за формою №1-ДФ за ІІ-ІІІ квартал 2014 року.
Не погодившись з висновками, викладеними у акті перевірки позивачем були подані до Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області заперечення від 21.05.2015 року.
28.05.2015 року листом за №9513/10/04-17-22-02 відповідач повідомив, що в результаті розгляду заперечень висновки до акту перевірки від 30.04.2015 року №231/22-02/37090215 не змінені, заперечення залишені без задоволення.
Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області 02.07.2015 року за № 6243/10/04-36-10-07-09 направлено позивачу рішення про продовження розгляду скарги, яке отримане позивачем 07.07.2015 року.
Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, про результати розгляду первинної скарги від 14.08.2015 року № 7322/10/04-36-10-07-09 було залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 03.06.2015 року № 000209202, №, №.

Суд вважає оскаржувані податкові повідомлення рішення протиправними та таким, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у періоді, який перевірявся, позивач перебував у господарських взаємовідносинах з ТОВ «Гіансар Трейд» та ТОВ «Буеноскел».

У Акті перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем: підпункту 138.1.1 пунктів 138.1, 138.2, 138.4 та 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1, статті 139 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ (далі Податковий кодекс), завищено витрати за 2014 рік на загальну суму 41464601,00 грн., за рахунок здійснення господарських операцій з ТОВ «ГІАНСАР ТРЕЙД», ТОВ «БУЕНОСКЕЛ», які не спрямовані на реальне настання наслідків. Зазначене призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 7463629,00 грн. за 2014 рік.; пункту 198.2, 198.3 та 198.6 статті 198 Податкового кодексу, завищено податковий кредит на загальну суму 8292921,00 грн., в тому числі: за квітень 2014 року - на суму 3463717,00 грн. та травень 2014 року - на суму 4829204,00 грн., за рахунок здійснення господарських операцій з ТОВ «ГІАНСАР ТРЕЙД», ТОВ «БУЕНОСКЕЛ», які не спрямовані на реальне настання наслідків. Зазначене призвело до заниження податку на додану вартість на суму 8292921,00 грн. за відповідні податкові періоди; пункту 51.1 статті 51, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу в частині надання ТОВ «Логістик Юніон» податкових розрахунків за ф. 1-ДФ з недостовірними відомостями нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку.

Тобто, на думку відповідача взаємовідносини ТОВ «Логістик Юніон» з ТОВ «Гіансар Трейд» та ТОВ «Буеноскел» містять нереальність здійснення господарських операцій та юридичну дефектність документів.

Висновки про нереальність господарських операцій з вищезазначеними контрагентами, зроблені відповідачем виключно на підставі:

- первинних документів ТОВ «Логістик Юніон» (які надані в повному обсязі для підтвердження здійснених господарських операцій та з яких вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства);

- матеріалів перевірки ТОВ «Гіансар Трейд», а саме акту ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 2152/04-62-22-3/38280814 від 06.08.2014 р. про неможливість проведення зустрічної звірки;

- матеріалів перевірки ТОВ «Буеноскел», а саме акту ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 2157/04-62-22-3 від 06.08.2014 р. про неможливість проведення зустрічної звірки;

- інформації компютерних баз та автоматизованих інформаційних систем органів доходів і зборів, а саме АІС «Податковий блок», з якої вбачається розбіжність між сумою податкового кредиту ТОВ «Логістик Юніон» та сумою податкових зобовязань його контрагентів та відсутність необхідних умов у контрагентів нашого Підприємства для здійснення господарських операцій (відсутні основні фонди);

- інформації від оперативного управління ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (лист від 06.08.2014 року за №9693/7/04-36-07-10-06), а саме: пояснення гр. ОСОБА_3, згідно якого опитаний гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який згідно з реєстраційними даними є засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» (код за ), повідомив про свою непричетність до фінансового-господарської діяльності вказаного СПД.

Матеріали справи свідчать, що під час дослідження первинних документів податковим органом не встановлено жодних порушень щодо оформлення податкових накладних. Отже наявність належним чином оформлених податкових накладних не позбавляє позивача права на формування податкового кредиту у відповідному звітному періоді.

Тобто, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій та добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит.

Судом встановлено, що позивачем з ТОВ «Гіансар Трейд» укладені:договір №68 від 16.04.2014 про надання послуг складської обробки; договори №93 від 22.05.2014, №67 від 01.04.2014, №66 від 01.04.2014 про надання послуг суборенди обєкта нерухомості; договір №92 від 14.05.2014 про надання клінингових послуг; договір №95 від 31.05.2014 про постачання товарів.

На підтвердження виконання зазначених договорів позивачем надані до перевірки та містяться в матеріалах справи: акти здачі-прийняття робіт за період з 01.01.2012 по 31.12.2014; податкові накладні на придбання товарів та послуг за період з 01.01.2012 по 31.12.2014; платіжні доручення за період з 01.01.2012 по 31.12.2014; журнали-ордери по рахункам №63.1 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та №68.5.2 «Розрахунки господарські» за 2014 рік.

Судом досліджені надані позивачем первинні документи на підтвердження фактичного отримання послуг та постачання продукції, а саме: наявність усіх необхідних реквізитів та відповідність наданих документів сутності господарських операцій позивача.

Пунктом 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України передбачено, що доходи, що враховуються при обчислені об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2, та складаються з: доходу від операційної діяльності та інших доходів, які визначаються відповідно до п. 135.5, за винятком доходів, визначених у пункті 135.4 та у статті 136.

Відповідно п.137.1 ст. 137 Податкового кодексу України, дохід від реалізації товарів визначається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визначається за датою складання акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

У п. 135.2 ст. 135 Податкового кодексу України вказано, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення (ч.1 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Згідно з пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Виходячи з положень пп. 14.1.181. п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Суд вважає, що будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно п.198.1, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт і послуг), вартість яких відноситься до складу витрат виробництва (обігу). Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів, послуг.

Таким чином, для підтвердження включення витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат підприємства, а також для підтвердження включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги) до складу податкового кредиту необхідні належним чином оформленні первинні документи.

З наведеного вбачається, що підставою для формування податкового кредиту є саме наявність у платника податку належно оформленої податкової накладної, та здійснення операцій з метою досягнення господарської мети.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2. ст.198 Кодексу).

Виходячи з положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

У відповідності з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суд критично ставиться до висновків податкового органу щодо юридичної дефектності первинних документів з огляду на те, що акти виконаних робіт (послуг) містять назву робіт (послуг), місце здійснення вартісні показники у відповідності до умов договорів.

Відповідачем не надано доказів невідповідності актів здаі-прийняття робіт (послуг) сутності господарської діяльності позивача або відсутності пов»язаності отриманих робіт (послуг) власне з господарською діяльністю позивача.

Розрахунки за отримані товари та послуги проведено позивачем в повному обсязі в безготівковій формі на розрахунковий рахунок ТОВ «ГІАНСАР ТРЕЙД»

Витрати по придбанню вказаних робіт (послуг) та придбаних товаро-матеріальних цінностей були віднесені до витрат на придбання, до податкового кредиту суми ПДВ були віднесені згідно отриманих податкових накладних, оформлених згідно чинного законодавства.

Суд зазначає, що Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 року №28. Придбаний у ТОВ «Гіансар Трейд» товар не міститься у вказаному Переліку, а відтак посилання на відсутність документів щодо якості придбаного товару не може бути свідченням нереальності правочину.

Судом встановлено, що п.2.1 Договору поставки №95 від 31.05.2014 визначено, що постачання товару відбувається на умовах DDR (згідно правил Інкотермс в ред. 2010 року), якими передбачено доставку придбаного товару за рахунок постачальника у визначене місце призначення. Таким чином ТОВ «Логістик Юніон» не є учасником транспортного процесу, не несе витрат на перевезення придбаного товару, тобто відсутність виключно товарно-транспортних накладних не може бути розцінена як відсутність первинних документів на підтвердження господарської операції в цілому.

Окрім того, позивачем було підтверджено документами фізична та технічна можливість здійснення господарських операцій, реальність виконання умов укладених договорів поставки.

Суд вважає безпідставними твердження відповідача про завищення позивачем податкового кредит по взаємовідносинам з ТОВ «ГІАНСАР ТРЕЙД» на загальну суму 2 675 118 грн., в т.ч. за квітень 2014 року на суму 1 514 117 грн., за травень 2014 року на суму 1 161 001 грн.

Також, судом встановлено, що позивачем з ТОВ «Буеноскел» укладені: договір №64 від 01.04.2014 про надання клінингових послуг; договори №62 від 01.04.2014, №63 від 01.04.2014, №96 від 01.05.2014 про надання послуг суборенди обєкта нерухомості; договір №98 від 01.05.2014 про надання послуг складської обробки.

На підтвердження виконання зазначених договорів позивачем надані до перевірки та містяться в матеріалах справи: акти здачі-прийняття робіт за період з 01.01.2012 по 31.12.2014; податкові накладні на придбання товарів та послуг за період з 01.01.2012 по 31.12.2014; платіжні доручення за період з 01.01.2012 по 31.12.2014; журнали-ордери по рахунку №68.5.2 «Розрахунки господарські» за 2014 рік.

Витрати по придбанню вказаних робіт (послуг) та придбаних товаро-матеріальних цінностей були віднесені до витрат на придбання, до податкового кредиту суми ПДВ були віднесені згідно отриманих податкових накладних, оформлених згідно чинного законодавства.

Отже, вказані договори укладені позивачем з метою забезпечення здійснення власної господарської діяльності з придбання продукції, що поставлялася позивачем у межах здійснення господарської діяльності, яка полягала у оптовій торгівлі, а тому такі угоди спрямовані на отримання позивачем доходів від реалізованої продукції.

Таким чином, суд вважає, що оскільки витрати позивача на придбавання продукції пов'язані з господарською діяльністю, то позивачем правомірно віднесено ці витрати до складу валових витрат.

При проведенні перевірки позивача відповідачем враховано висновки, викладені у актах перевірок: акту ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 2152/04-62-22-3/38280814 від 06.08.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки; акту ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 2157/04-62-22-3 від 06.08.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки.

Інформація оперативного управління ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області (пояснення гр. ОСОБА_3 з супровідним листом від 06.08.2014 року за №9693/7/04-36-07-10-06, згідно якого опитаний гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який згідно з реєстраційними даними є засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» (код за ), повідомив про свою непричетність до фінансового-господарської діяльності вказаного СПД) не підтверджена відповідачем вироком суду та наявністю кримінального провадження у відношенні посадових осіб ТОВ «БУЕНОСКЕЛ».

Таким чином, суд доходить висновку, що посадові особи податкового органу зробили висновок про незаконність віднесення позивачем витрат з виконання договору до податкового кредиту лише на підставі акту перевірки контрагента, який жодним чином не є доказом та проігнорували факт наявності первинної документації, що підтверджує податковий кредит.

Суд вважає безпідставними твердження відповідача про завищення позивачем податкового кредит по взаємовідносинам ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» на загальну суму 5 617 803 грн., в т.ч. за квітень 2014 року на суму 1 949 600 грн., за травень 2014 року на суму 3 668 203 грн.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, діюче законодавство України, так само як Податковий кодекс України не передбачає відповідальності у виді донарахування податкових зобов'язань, застосування штрафних санкцій або не підтвердження права на податковий кредит на господарюючого суб'єкта за можливі неправомірні дії свого контрагента; окрім того, не передбачає обов'язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності з податку на додану вартість іншого платника податку, або на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

Згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Висновки відповідача не узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява N 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, порушення допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Виходячи із правової позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної в інформаційному листі від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 02.03.2009 року по справі № К-21781/07 та від 06.11.2007 року.

Крім того, 29.09.2014 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесена постанова, яка ухвалою від 18.06.2015 року залишена без змін Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, відповідно до якої визнані протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області щодо коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Гіансар Трейд» в електронних автоматизованих системах співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, в тому числі в Інтегрованій автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» та її підсистемах, на підставі акту від 06.08.2014 року №2152/04-62-22-1/38280814 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання товариства з обмеженою відповідальністю «Гіансар Трейд» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за березень, квітень та травень 2014 року; зобов'язано Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області відновити в картці особового рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «Гіансар Трейд», інформаційних базах податкового органу, у тому числі Інтегрованій автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, які визначені товариством з обмеженою відповідальністю «Гіансар Трейд» у податковій звітності за березень, квітень та травень 2014 року.

Також, 29.09.2014 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесена постанова, відповідно до якої визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо проведення зустрічної звірки ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» за результатами якої складено акт від 06.08.2014р. №2157/04-62-22-3 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за квітень та травень 2014 року»; визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо внесення коригувань до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», зокрема, до підсистеми «Аналітична система» на підставі акту від 06.08.2014 №2157/04-62-22-3 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за квітень та травень 2014 року»;- зобов'язано Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» зокрема, у підсистемі «Аналітична система» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, які були відкориговані податковим органом на підставі акту від 06.08.2014 №2157/04-62-22-3 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «БУЕНОСКЕЛ» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за квітень та травень 2014 року». В подальшому, вищезазначена постанова від 29.09.2014 ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 залишена без змін, а ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.03.2015 провадження в адміністративній справі закрито у звязку з відмовою ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від касаційної скарги. Тобто, судові рішення станом на дату складення Акту набрали законної сили і є обовязковими для виконання, але були проігноровані відповідачем і не відображені в Акті перевірки та не враховані при розгляді заперечень.

Копії вищезазначених судових рішень знаходяться в матеріалах справи.

Окрім того, на момент проведення операцій з ТОВ «Логістик Юніон» і виписки податкових накладних ТОВ «Гіансар Трейд» та ТОВ «Буеноскел» були зареєстровані як платники податку на додану вартість, а отже мали право виписувати податкові накладні.

Суд також не враховує позицію відповідача про не підтвердження факту постачання товару внаслідок ненадання до перевірки товарно-транспортних накладних, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11 сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Суд зазначає, що товарно-транспортна накладна не може бути первинним документом, який підтверджує здійснення господарської операції з купівлі-продажу товарів, та відповідно набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з купівлі-продажу товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення.

Також, слід зауважити, що відповідно до умов та правил Інкотермс-2000, відповідно до вимог яких ТОВ «Логістик Юніон» було укладено договори поставки, наявність товарно-транспортних накладних передбачена саме у постачальника, яким не є ТОВ «Логістик Юніон».

Таким чином, наведеними нормами права визначено підстави для формування платником податкового кредиту і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата (нарахування) ПДВ, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Крім того, відповідачем в ході перевірки встановлено порушення ТОВ «Логістик Юніон» вимог підпункту «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ, а саме не відображення даних про нараховані та виплачені суми доходу фізичним особам підприємцям у податкових розрахунках (форма №1-ДФ) за ІІ-ІІІ квартал 2014 року.

За результатами перевірки Дніпропетровською ОДПІ застосовано штрафні санкції у сумі 510,00 грн. за подання не в повному обсязі податкових розрахунків (форма № 1-ДФ).

Згідно абз. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу, податкові агенти зобовязані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Кодексу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування.

Відповідальність за порушення платником порядку подання інформації про фізичних осіб платників податків передбачено пунктом 119.2 статті 119 Податкового кодексу України , а саме; неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобовязань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладання штрафу у розмірі 510,00 грн.

Згідно з п.п.14.1.180 Податкового кодексу України «податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу».

Для визначення чи є підприємство податковим агентом та у яких випадках, необхідно визначити чи мали місце обумовлені законодавством взаємовідносини.

На думку відповідача при перевірці авансових звітів встановлено виплати грошових коштів ТОВ «Логістик Юніон» 5 фізичним особам підприємцям у ІІ-ІІІ кварталах 2014 року та 1 фізичній особі у ІІІ кварталі 2014 року, яку не ідентифіковано. Зазначені виплати доходів не відображено у податкових розрахунках (форма №1-ДФ) за ІІ-ІІІ квартал 2014 року.

Судом були досліджені авансові звіти та накази про призначення на посади, які містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що фактично ТОВ «Логістик Юніон» не здійснювало нарахування та виплату доходів зазначеним в Акті фізичним особам-підприємцям. Під час перевірки цей факт встановлений та не заперечується відповідачем, що позивач здійснював компенсацію понесених у відряджені витрат власним працівникам, які в свою чергу отримували послуги від визначених фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, оскільки позивач лише компенсує витрати працівника на відрядження, він не є податковим агентом у відношенні до фізичної особи-підприємця та у нього не виникає обовязку по відображенню в розрахунку за формою 1-ДФ таких сум.

Матеріали справи свідчать, що позивачем надано всі документи на підтвердження правомірності формування витрат та податкового кредиту за перевіряємий період.

Також, як вбачається з матеріалів справи ні актом перевірки, ні в ході судового розгляду відсутність у вказаних контрагентів позивача реєстрації у ЄДР під час здійснення господарських операцій не встановлена.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, висновки відповідача про те, що позивач порушив положення Податкового кодексу України є безпідставними, не підтвердженими фактичними обставинами справи, у звязку з чим, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 від 03.06.2015 р.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету в сумі 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений 29.09.2015 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 29.09.2015р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5