Справа № 2а-10849/10/1570
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року м. Київ К/800/49539/13

18 листопада 2015 року м. Київ

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Вербицької О.В., Олендера І.Я.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013

у справі № 2а-10849/10/1570 Одеського окружного адміністративного суду

за позовом Фізичної особи - підприємця (далі - СПД) ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2011 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 06.07.2010 № /0.

У касаційній скарзі ДПІ у Приморському районі м. Одеси просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Позивач не реалізував процесуальне право надати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1723971,26 грн. згідно з рішенням від 06.07.2010 № /0, з приводу правомірності якого виник спір, став висновок контролюючого органу, викладений в акті перевірки від 23.06.2010 № 7652/17-1//265, про порушення СПД ОСОБА_4 норм пункту 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (Закон № 265/95-ВР), а саме: СПД ОСОБА_4 не вела облік товарних запасів за місцем реалізації на загальну суму 861985,63 грн. впродовж 2007, 2008 та 2010 років згідно з переліком, викладеним в додатку № 3 до акту перевірки. Такий висновок контролюючого органу обґрунтований посиланням на виявлений під час перевірки факт, що в книзі обліку доходів та витрат (форма № 10) ОСОБА_4 не облікувала витрати в зазначеній сумі на придбання товарів, які в подальшому реалізувала (графа «витрати на виробництво продукції»), тоді як у звітах по єдиному податку ці витрати були нею задекларовані (а.с. 79-83, т.3).

У судовому процесі встановлено, що у 2007, 2008 та 2010 роках СПД ОСОБА_4 перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, у 2009 році - на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

Відповідно до пункту 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, передбаченому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами , що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів( наданих послуг).

Статтею 6 цього Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

За змістом наведених норм обов'язок щодо ведення обліку товарних запасів покладений на суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, які перебувають на загальній системі оподаткування, обліку та звітності, у той час як ті, що перебувають на спрощеній системі відповідно до норм Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», облік товарних запасів не повинні вести інакше як у спосіб відображення витрат, понесених у зв'язку з їх придбанням, та отриманої від їх реалізації виручки у книзі обліку доходів і витрат.

Такий зміст правового регулювання відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 11.06.2013 у справі за позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова Державної податкової служби України, третя особа - Державна податкова адміністрація у Харківській області (правонаступником якої є Державна податкова служба у Харківській області Державної податкової служби України), про визнання протиправним та скасування рішення.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Висновок суду апеляційної інстанції відповідає вищенаведеній позиції Верховного Суду України. Неправильне ведення платником єдиного податку книги обліку доходів і витрат не тотожне правопорушенню, за яке встановлена відповідальність статтею 21 Закону № 265/95-ВР, суб'єктом якої платник єдиного податку не є.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанції щодо юридичної оцінки податкового повідомлення-рішення, яке є предметом спору, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.В. Вербицька
підписІ.Я. Олендер