Справа № 826/21911/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя доповідач Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Національного банку України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національного банку України та просило визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 08.09.2015 №502-р «Про проведення позапланової виїзної перевірки ПАТ «Банк Михайлівський».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року позов задоволено.

Задовольняючи даний адміністративний позов, суд першої виходив з того, що оскаржуваним розпорядженням в частині проведення перевірки валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 31.07.2015 призначено повторну перевірку з тих самих питань та за той же період, які були предметом планової перевірки, проведеної на підставі доручення на проведення планової комплексної перевірки ПАТ «Банк Михайлівський» від 07.08.2015 №25-03001/55885, - що вказує на порушення відповідачем п. 2.15 Порядку 338, яким прямо заборонено проведення повторної перевірки за той же період та з тих самих питань, що були предметом попередньої перевірки.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване розпорядження було винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, зазначає, що ним 28.09.2015 до суду першої інстанції було подано додаткові письмові докази, зокрема, Розпорядження від 25.09.2015 №552-р, яким внесено зміни до Розпорядження Національного банку України від 08.09.2015 №502-р, а саме: змінено період діяльності ПАТ «Банк Михайлівський», що підлягає перевірці з « 01 січня по 04 вересня 2015 року» на « 01 серпня по 04 вересня 2015 року», що, на переконання апелянта, спростовує висновки суду першої інстанції про допущення ним порушень п. 2.15 Порядку 338 та, відповідно, підстав до визнання оскаржуваного розпорядження протиправним.

09 Листопада 2015 року, до початку апеляційного перегляду справи, позивачем було подано заяву про відмову від адміністративного позову.

В свою чергу, відповідачем 19 листопада 2015 року через канцелярію суду було подано заперечення проти заяви позивача про відмову від позову та заяву про продовження Київським апеляційним адміністративним судом розгляду адміністративної справи №826/21911/15 за апеляційною скаргою Національного банку України на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 вересня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, доводи заяви про відмову від позову та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що означена заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 194 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь - який час до закінчення апеляційного розгляду, про що постановляється ухвала відповідно до ст. ст. 112, 113 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково. Відмова від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову під час підготовчого провадження мають бути викладені в адресованій суду письмовій заяві, яка приєднується до справи.

При цьому, відмова від позову - це спеціальне процесуальне право позивача.

Відповідач може заперечувати проти прийняття відмови від позову, оскільки його інтерес може полягати в офіційному встановленні, що відповідач прав позивача не порушував.

Водночас, на переконання колегії суддів, відповідач не може наполягати на відмові у прийнятті судом відмови від позову, адже це б суперечило принципу диспозитивності адміністративного процесу.

Про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.

Вирішення цього питання апеляційним судом має свої особливості

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу. Якщо ж судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Таким чином, прийняття відмови від позову судом апеляційної інстанції має свою специфіку, адже вирішуючи питання про можливість прийняття такої відмови суду потрібно дослідити її не лише на предмет порушення або непорушення прав інших осіб, а й надати правову оцінку рішенню суду першої інстанції з метою обрання правильного процесуального наслідку з передбачених ст.203 КАС України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної постанови не було допущено порушень норм матеріального та процесуального права, повно і правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено правовідносини, що склалися між сторонами, і таким обставинам дано належну правову оцінку.

Стосовно посилань апелянта на додаткові письмові докази, які були подані до суду першої інстанції 28.09.2015, зокрема, Розпорядження від 25.09.2015 №552-р, яким внесено зміни до Розпорядження Національного банку України від 08.09.2015 №502-р, а саме: змінено період діяльності ПАТ «Банк Михайлівський», що підлягає перевірці з « 01 січня по 04 вересня 2015 року» на « 01 серпня по 04 вересня 2015 року», що, на переконання апелянта, спростовує висновки суду першої інстанції про допущення ним порушень п. 2.15 Порядку 338 та, відповідно, наявність підстав до визнання оскаржуваного розпорядження протиправним, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в ході судового розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що оскаржуваним розпорядженням в частині проведення перевірки валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 31.07.2015 призначено повторну перевірку з тих самих питань та за той же період, які були предметом планової перевірки проведеної на підставі доручення на проведення планової комплексної перевірки ПАТ «Банк Михайлівський» від 07.08.2015 №25-03001/55885, що є порушенням п. 2.15 Порядку 338.

В судовому засіданні, що відбулось 23.09.2015, представники сторін не заявляли клопотань про надання додаткових доказів та погодились з пропозицією суду про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, тобто на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

25 Вересня 2015 року Окружним адміністративним судом м. Києва було винесено оскаржувану постанову в порядку письмового провадження. Тобто, на час вирішення справи судом першої інстанції розпорядження, яким було внесено зміни до Розпорядження Національного банку України від 08.09.2015 №502-р, не існувало, а тому не могло бути враховано судом при вирішенні справи.

В контексті наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на правову позицію Верховного суду України, викладену в постанові від 01.06.2010 по справі №21-300во10 де зазначено, що вирішуючи правові спори у справах цієї категорії, суд повинен досліджувати правомірність рішення суб'єкта владних повноважень на момент його прийняття (вчинення), та не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) таких актів із урахуванням подій, які сталися, або могли статися у майбутньому. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах, а також тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте, ймовірно, могли мати місце у майбутньому.

Аналіз змісту вищевикладеної позиції Верховного суду України дозволяє дійти висновку, що суд апеляційної інстанції перевіряє правомірність рішення суду першої інстанції саме на час його винесення, а подальші події, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, не можуть бути підставою до його скасування.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав до закриття провадження по справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, та, як наслідок, визнання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року нечинною.

Керуючись ст.ст.112, 160, 167, 194, 195, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про відмову від адміністративного позову задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року визнати нечинною.

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення у зв'язку з відмовою Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» від адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 08 грудня 2015 року.