Справа № 146/838/15-а
Суддя: Семко Г. В.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/838/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Семко Г.В.,

за участю секретаря Козачук Н.П.,

представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Одеська залізниця», треті особи - управління соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, управління праці та соціального захисту населення Томашпільської РДА про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ: 30 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до державного підприємства «Одеська залізниця», треті особи - управління соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, управління праці та соціального захисту населення Томашпільської РДА про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, в якому просить визнати протиправними дії ДП «Одеська залізниця» в частині ненарахування та невиплати йому ОСОБА_3щомісячної доплати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю згідно ст. 39 ЗУ « Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячиіз розміру однієї мінімальної заробітної плати за період з 2003 року по вересень 2014 року»

Зобовязати ДП «Одеська залізниця» нарахувати та виплатити йому щорічну доплату за роботу в зоні посиленого радіоекологічного конртолю згідно ст. 39 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру однієї мінімальної заробітної плати за період з 2003 року по вересень 2014 року .

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані тим, що він є особою яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії, проживає на території посиленого радіоекологічного контролю і з травня 1993 року працював старшим стрілком Першого Одеського загону воєнізованої охорони команди ст. Котовськ.

Позивач зазначає, що в серпні 2014 року йому стало відомо , що з 2003 року йому припинена доплата за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю . В Звязку з цим у вересні 2014 року він звернувся із заявою до начальника Першого Одеського загону воєнізованої охорони із проханням вирішити питання про виплату йому щорічної доплати за період з 2003 року по даний час в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, як це передбачено ст. 39 ЗУ « Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

16 вересня 2014 року ОСОБА_3 була надіслана відповідь за № НОР-07/1351, згідно якої в задоволенні заяви відмовлено, оскільки вищевказана доплата трактована як податкова соціальна пільга.

Позивач вважає, що невиплата йому доплати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю, передбачена ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є неправомірною.

Посилаючись на ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю проводиться щомісячна доплата в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, ОСОБА_3 вважає, що така доплата повинна проводитися роботодавцем.

Позивач вказує, що він проживає і працював в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, яка згідно Постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" відноситься до 4 зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому має беззаперечне право на отримання щомісячної доплати в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

В звязку з вищевказаним позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ДП «Одеська залізниця» в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити в позові в повному обсязі. Зокрема пояснив, що даний позов предявлено до неналежного відповідача оскільки ДП «Одеська залізниця» не проводить нарахування та виплати передбачені ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", крім того ДП «Одеська залізниця» не є субєктом владних повноважень. Також зазначив, що позов подано з порушенням строків на звернення з позовом до суду та позивачем не надано доказів, які б свідчили, що ОСОБА_3 у період з 2003 року по 12.09.2014 року заявляв про свої права. Представник УПСЗН в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в судове засідання не зявився про причини неявки не повідомив

Представнки УПСЗН Томашпільської РДА в судове засідання не зявився однак начальник управління направив на адресу суду заяву згідно якої справу просить розглядати без участі представника управління, в задоволенні позовних вимог заперечує.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії, що підтверджується посвідченням серії В-П №449266 виданим 25 квітня 2009 року.

Позивач зареєстрований та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, яка згідно Постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" відноситься до 4 зони посиленого радіоекологічного контролю.

Яке вбачається з копії трудової книжки позивача ОСОБА_3, останній з травня 1993 року по 29 вересня 2014 рік працював старшим стрілком Першого Одеського загону воєнізованої охорони команди ст. Котовськ (відокремлена група ст. Вапнярка) ДП «Одеська залізниця».

У вересні позивач звертався із заявою до начальника Першого Одеського загону воєнізованої охорони із проханням вирішити питання про виплату йому щомісячної доплати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю за період з 2003 рік по день звільнення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, як це передбачено ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

16 вересня 2014 року ОСОБА_3 була надіслана відповідь за № НОР-07/1351, про те, що у разі перевищення місячної заробітної плати понад установлений Податковим Кодексом України розмір, незалежно від пільгової категорії-питання щодо надання податкової соціальної пільги не розглядається, а оскільки отримуваний позивачем місячний дохід перевищував встановлені Податковим Кодексом України розміри, тому питання отримання ним пільг у вигляді доплати за проживання на території посиленого радіоекологічного контролю не може бути розглянуто. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Однак, даними нормами передбачено, що порядок обчислення щомісячної грошової доплати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю та їх розмір, визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас сума, з якої здійснювався розрахунок виплат позивачу, передбачених Законом № 796-XII, визначалася згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплат як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретний розмір такої доплати в твердій грошовій сумі.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Положення п.28 розділу II Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI, яким були внесені зміни до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" і які обмежували права зокрема громадян, щодо виплати щомісячної доплати до заробітної плати, особі яка постійно працює на території радіоактивного забруднення, заподіяну здоров'ю, Рішенням Конституційного суду України у справі №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, вище наведені положення ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" є чинними у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

На даний час Закони України "Про державний бюджет України на 2011 рік", ЗУ «Про державний бюджет України на 2012 рік" та ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 01 січня 2014 року (п.1 Прикінцевих положень Закону) такі обмеження не встановлені.

Таким чином є чинними і підлягає застосуванню ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, відповідно до якої підвищення до заробітної плати працюючим громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема, у зоні посиленого радіоекологічного контролю не може бути нижчим ніж одна мінімальна заробітна плата.

Крім того, механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, головним розпорядником яких є Мінсоцполітики, визначений Порядком використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 (далі - Порядок).

Відповідно до вказаного Порядку виплата доплат за роботу на територіях радіоактивного забруднення проводиться за місцем основної роботи громадян.

Підприємство, в якому працює громадянин, якому повинна проводитись доплата, не пізніше ніж за два місяці до початку кожного бюджетного року повинно подати до уповноваженого орану відомості про підприємство з визначенням кількості постраждалих осіб за категоріями отримувачів компенсацій та допомоги певних видів за формою, затвердженою Мінсоцполітики, і списки громадян із зазначенням прізвища, імені та по батькові, категорії, серії та номера посвідчення, місця реєстрації, ідентифікаційного номера.

Крім цього, до 25 числа місяця, за який здійснюється нарахування, підприємства подають до уповноваженого органу документи щодо розрахункових витрат, пов'язаних з виплатою компенсацій та допомоги певних видів, за затвердженою Мінсоцполітики формою та реєстр отримувачів компенсаційних виплат і допомоги певних видів, де зазначаються прізвище, ім'я та по батькові, категорія, номер посвідчення, ідентифікаційний номер, відомості про нараховані виплати, суму компенсацій та вид доплати.

Уповноважений орган перевіряє, реєструє, обліковує розрахунки та подає органам Казначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків, що проводяться в установленому законодавством порядку.

Аналізуючи вказані норми, суд приходить до висновку, що ДП «Одеська залізниця» є належним відповідачем у даному спорі, яке в даному випадку виступає в якості суб'єкта владних повноважень при здійсненні делегованих повноважень, та яке зобов'язане виплатити позивачу доплату за роботу на території зони посиленого радіоекологічного контролю. Враховуючи викладене суд не погоджується з висновком представника ДП «Одеська залізниця» щодо безпідставності заявлених вимог саме до ДП «Одеська залізниця».

В свою чергу, як уже зазначалося вище порядок нарахування і виплати вказаної доплати встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936, якою затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок).

Згідно з п. 4 вказаної Постанови № 936, нарахування та виплата доплат за роботу на території зон радіоактивного забруднення проводиться через управління праці та соціального захисту населення місцевих органів виконавчої влади.

У відповідності до абз. 3, 4, 5 п. 3 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005р. за № 936, виплата компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг у разі, коли вперше встановлено відповідний статус постраждалої особи і видано відповідне посвідчення, проводиться з дня подання громадянином заяви, але не раніше ніж з дня видачі йому посвідчення встановленого зразка.

Як зазначив у своєму запереченні на позовну заяву відповідач, ОСОБА_3 звертався з заявою до ДП «Одеська залізниця» про зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити доплату до заробітної плати, відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 12.09.2014 р.

Таким чином, суд приходить до переконання, що доплата до заробітної плати відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_3 повинна проводитись саме з моменту подання відповідної заяви, тобто, з 12.09.2014р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14,15,55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХП, ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 3,17,18,71,90,100,128,158-163,171-2, 256 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до державного підприємства «Одеська залізниця», треті особи - управління соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, управління праці та соціального захисту населення Томашпільської РДА про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково. Визнати неправомірними дії державного підприємства «Одеська залізниця» в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_3 щомісячної доплати за роботу в зоні посиленого радіоекологічного контролю згідно ст. 39 ЗУ « Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати державне підприємство «Одеська залізниця» нарахувати та виплатити ОСОБА_3 щомісячну доплату за роботу в зоні посиленого радіоекологічного конртолю згідно ст. 39 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру однієї мінімальної заробітної плати за період з 12 вересня 2014 року до припинення права на такі виплати з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з державного підприємства «Одеська залізниця» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати, що складаються із сплати судового збору в розмірі 73,08 грн (сімдесят три гривні вісім копійок). Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Г.В. Семко