Справа № 2а-0770/4075/11
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Справа № 876/8965/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Сердюк О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року в справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області Державної податкової служби до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2011 року Закарпатським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області Державної податкової служби до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 фінансової санкції у вигляді штрафу в сумі 7680000,00 грн. за порушення норм Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», що полягали в організації азартних ігор на гральних автоматах з метою отримання прибутку; конфіскацію в дохід держави гральних автоматів у кількості 11 штук, які були вилучені за адресою м. Тячів, вул. Незалежності, 8/2; стягнення коштів в сумі 50,00 грн. в дохід Державного бюджету України як таких, що отримані від проведення азартних ігор (з урахуванням заяви про заміну неналежного відповідача на належного).

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що відповідачем було порушено вимоги Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» шляхом організації азартних ігор на гральних автоматах.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року позов задоволено. Постановлено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України фінансову санкцію у вигляді штрафу в сумі 7680 000,00 грн., за порушення норм Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», що полягає в організації азартних ігор на гральних автоматах з метою отримання прибутку. Постановлено конфіскувати в дохід держави гральні автомати у кількості 11 штук, які були вилучені за адресою: Закарпатська область, м. Тячів, вул. Незалежності, буд. 8 кв. Постановлено кошти в сумі 50,00 гривень стягнути в дохід Державного бюджету України, як такі, що отримані від проведення азартних ігор. Постановлено стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за проведення судової експертизи у сумі 2652 (дві тисячі шістсот п'ятдесят дві) гривні 00 копійок.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти іншу про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що відповідач не організовувала заборонені законом азартні ігри на гральних автоматах, не підписувала ніяких договорів оренди приміщення, і взагалі в цей період була відсутня на території України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 14 вересня 2011 року під час проведення перевірки господарської одиниці, що розташована за адресою: м. Тячів, вул. Незалежності, 8/2 було виявлено ігровий зал.

Під час огляду приміщення за вищевказаною адресою старшим слідчим слідчого відділу Тячівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області ОСОБА_3 виявлено 11 гральних автоматів, з яких до мережі електропостачання підключено 9 гральних автоматів, за якими відвідувачі грали в азартні ігри, що передбачали отримання виграшу, що зафіксовано в протоколі огляду місця події від 14 вересня 2011 року (а.с.18,19).

Вищезазначені обставини справи відображені в акті перевірки від 14 вересня 2011 року за № 008568, який складено спільно працівниками Державної податкової інспекції у Тячівському районі Закарпатської області та працівниками Тячівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на час здійснення перевірки власника гральних автоматів та орендаря приміщення (грального залу) встановлено не було.

Разом з тим, позивач прийшов до висновку, що ФОП ОСОБА_2 є орендарем приміщення за адресою м. Тячів, вул. Незалежності, 8/2, і саме до нього повинні бути застосовані штрафні санкції, оскільки до перевірки було представлено копію Свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_2 та договір оренди приміщення від 01 вересня 2011 року, складений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Судом першої інстанції 09 серпня 2012 року було зупинено провадження по даній справі та призначено почеркознавчу експертизу і скеровано адміністративну справу № 2а-0770/4075/11 до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення почеркознавчої експертизи (а.с.134-138).

12 грудня 2012 року дана адміністративна справа повернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із висновком за № 2639/2640 від 07 грудня 2012 року, яким, зокрема, було встановлено той факт, що підпис від імені ОСОБА_2, розташований в графі «Орендатор» оригіналу договору оренди приміщення, складеного 01 вересня 2011 року виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.

На підставі вищенаведеного висновку та заяви Державної податкової інспекції у м. Ужгороді від 11 березня 2013 року судом першої інстанції було проведено заміну відповідача з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, за якою зареєстровано приміщення за адресою м. Тячів, вул. Незалежності, 8/2.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що не зважаючи на вимоги Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» відповідач ОСОБА_1, здійснювала діяльність, спрямовану на організацію та проведення азартних ігор за допомогою гральних автоматів.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з даними висновками з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону гральний бізнес - діяльність, пов'язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп'ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера.

Пунктом 2 ч.1 вказаної статті Закону визначено, що азартна гра - це будь-яка гра, обов'язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, у тому числі через систему електронних платежів, що дає змогу учаснику як отримати виграш (приз) у будь-якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості.

Згідно ч.1 ст.3 вказаного Закону до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять території України азартні ігри, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у вісім тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання, а прибуток (дохід) від проведення такої азартної гри підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.

Отже, предметом доказування у даній справі є встановлення факту організації проведення азартних ігор. Проте, податковим органом факт порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» у вигляді організації та здійснення діяльності з проведення азартних ігор з метою отримання прибутку не підтверджено належними та допустимими доказами.

Встановлено, що 24 вересня 2011 року слідчим відділом Тячівського РВ УМВС України у Закарпатській області порушено кримінальну справу № 4330211 за ознаками злочину, передбаченого ст. 203-2 Кримінального кодексу України, з приводу виявлення працівниками міліції в м. Тячів, в приміщенні будівлі, розташованої за адресою вул. Незалежності, 8/2, того, що невстановлені особи, порушуючи Закон України «Про заборону грального бізнесу в Україні» встановили 11 гральних апаратів, організували та проводили гральний бізнес, до виявлення вказаного місця працівниками міліції та вилучення гральних апаратів.

Кримінальне провадження, відомості про яке 11 березня 2013 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000496, постановою від 09 вересня 2013 року закрито у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 Кримінального кодексу України.

У даній постанові, зокрема, вказано, що згідно відміток митних органів Республіки Словаччина, що наявні у паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії ЕЕ № 397335, що виданий ОСОБА_1 13 серпня 2008 року, вона 09 липня 2011 року виїжджала за межі України та повернулася на територію України 19 травня 2012 року.

Також зазначено, що проведеним досудовим розслідуванням не встановлено факту організації і проведення азартних ігор з боку ОСОБА_1, також не здобуто доказів того, що будь-які особи отримували виграші від гри в ігрові апарати, та чи взагалі гра в дані апарати приносила виграш, оскільки згідно висновку експертизи компютерної техніки та програмних продуктів № 7674 від 09 липня 2013 року, у вилучених гральних апаратів ігрові плати є непрацездатними (частково непрацездатними).

Частиною 1 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою для застосування господарсько-правової відповідальності до учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення в сфері господарювання.

Згідно приписів п. 20.1.36 ст. 20 Податкового кодексу України податкові органи мають право звертатися у випадках, передбачених законом до суду щодо застосування санкцій, пов'язаних із забороною організації і проведення азартних ігор на території України.

Проте, оскільки у кримінальній справі проводилося досудове слідство, вина ОСОБА_1 не була доведена на час звернення до суду із адміністративним позовом, то у податкового органу були відсутні підстави для звернення з позовом про стягнення штрафних санкцій.

Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем факту порушення відповідачем вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог не відповідає обставинам справи.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року в справі № 2а-4075/11/0770 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області Державної податкової служби до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про стягнення штрафних санкцій відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

ОСОБА_6 Постанову складено в повному обсязі 01 грудня 2015 року.