Справа № 569/11317/15-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Доля В.А.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА
іменем України

"03" грудня 2015 р. Справа № 569/11317/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Кузьменко Л.В.
суддів: Зарудяної Л.О.
Іваненко Т.В.,

при секретарі Іщенко І.П. ,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "16" вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Рівненського обласного військового комісаріату про відшкодування матеріальної шкоди, призначення, перерахунок та виплату пенсії, проведення індексації ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням збільшених позовних вимог просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повну суму різниці між необхідною пенсією за період з 01 січня 2008 року по 21 лютого 2010 року з часу зміни розмірів грошового забезпечення, що сталися після звільнення з військової служби у розмірі 33 443,86 грн. та провести індексацію пенсії за період з січня 2008 року по квітень 2015 року.
В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 є ветераном військової служби, полковник у відставці, протягом більш як 27 календарних років проходив військову службу, в тому числі на посадах з підвищеним ризиком для життя та отримував пенсію через Рівненський військовий комісаріат з 19 листопада 1996 року.
Відповідно до Постанови КМУ «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян», з 01 січня 2007 року позивачу виплачується пенсія Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Рівненській області.
Постановою Рівненського міського суду від 26 листопада 2014 року у справі № 2а-3361/10 визнано неправомірною бездіяльність Рівненського Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області по призначенню, перерахунку та виплаті пенсії позивачу, зокрема зобов"язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зробити перерахунок та виплату пенсії на користь ОСОБА_1 з урахуванням, відповідно до постанови КМУ №268 від 09.03.2006 року посадового окладу головного спеціаліста Комітету з питань соціального захисту військовослужбовців при кабінеті Міністрів України в розмірі 2033 грн., постанови КМУ №1294 від 07.11.2007 року надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавку за вислугу років, надбавки за кваліфікацію майстра в розмірі 11 % посадового окладу, відповідно до постанови КМУ №1294 від 07.11.2007 року, починаючи з 21 лютого 2010 року.
Перерахунок раніше призначених пенсій з урахуванням усіх нововведених щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій став можливим з 01 січня 2005 року, у зв"язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 15.06.2004 року «Про внесення змін до статті 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», яким було передбачено здійснити перерахунок всіх пенсій з 01 січня 2005 року за новою нормативною базою.
Позивач зазначає, що у відповідності до ст. 63 Закону України ««Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня 2005 року, має право на отримання повної суми різниці між необхідною до виплати і фактично виплаченою пенсією за період з часу зміни розмірів грошового забезпечення, що стались після звільнення з військової служби, що становить за його розрахунком 33443,86 грн., що і підтверджено вказаною постановою Рівненського міського суду від 26 листопада 2014 року.
Позивач вважає, що відповідно до ст.ст. 4,5,6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» слід провести індексацію його пенсії за період з січня 2008 року по квітень 2015 року.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом Міністра оборони України №491 від 18 листопада 1996 року ОСОБА_1 було звільнено у запас за пунктом 65 «б» (у звязку з скороченням штатів) з посади головного спеціаліста Комітету з питань соціального захисту військовослужбовців по Рівненській області.
З 01 січня 2007 року позивачу ОСОБА_1 пенсія виплачується Головним управлінням пенсійного Фонду України в Рівненській області.
На обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю Рівненського обласного військового комісаріату та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у період з 01 січня 2008 року по 21 лютого 2010 року, позивач посилається на постанову Рівненського міського суду від 26 листопада 2014 року у справі № 2а-3361/10, якою визнано неправомірною бездіяльність відповідачів.
Судами встановлено, що постановою Рівненського міського суду від 26 листопада 2014 року у справі №2а-3361/10, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 20215 року, визнано неправомірною бездіяльністю Рівненського обласного військового комісаріату та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області по призначенню, перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Рівненський обласний військовий комісаріат відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 року видати довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії відповідно до Постанов КМУ № 1294 від 01.11.2007 року, № 268 від 09.03.2006 року, № 355 від 23.09.2012 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зробити перерахунок та виплату пенсії на користь ОСОБА_1 з урахуванням, відповідно до постанови КМУ №268 від 09.03.2006 року посадового окладу головного спеціаліста Комітету з питань соціального захисту військовослужбовців при кабінеті Міністрів України в розмірі 2033 грн., постанови КМУ №1294 від 07.11.2007 року надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавку за вислугу років, надбавки за кваліфікацію майстра в розмірі 11 % посадового окладу, відповідно до постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 року, починаючи з 21 лютого 2010 року. Зобов"язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зробити перерахунок та виплату пенсії на користь ОСОБА_1 з урахуванням, підвищення до пенсії встановленого відповідно до постанови КМУ № 355 від 23.04.2012 року в розмірі 35%, починаючи з 17 квітня 2014 року. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Разом з тим, ухвалою Рівненського міського суду від 26 листопада 2014 року у цій же справі № 2а-3361/10 позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зробити перерахунок та виплату пенсії на користь ОСОБА_1 з урахуванням відповідно до постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 року посадового окладу головного спеціаліста Комітету з питань соціального захисту військовослужбовців при кабінеті Міністрів України в розмірі 2033 грн., постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 року надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавку за вислугу років, надбавки за кваліфікацію майстра в розмірі 11 % посадового окладу, відповідно до постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 року, за період з 01 січня 2008 року по до 21 лютого 2010 року залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду. Також залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зробити перерахунок та виплату пенсії на користь ОСОБА_1 з урахуванням, підвищення до пенсії встановленого відповідно до постанови КМУ № 355 від 23.04.2012 року за період до 17 квітня 2014 року (а.с. 46).
Ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду, виходив з приписів ч.1 ст.72 КАС України, якою передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Суд першої інстанції також зазначив, що наведеними судовими рішеннями не встановлена бездіяльність відповідачів по відношенню до позивача в період з 01 січня 2008 року по 21 лютого 2010 року, за який заявлено даний позов. При цьому позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі не містять вимог щодо визнання неправомірною бездіяльності відповідачів.
У справі, що розглядається позивач ОСОБА_1 просить стягнути суму різниці між отриманою і необхідною пенсією за вказаний період в конкретній сумі - 33443,86 грн.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що обрахована позивачем різниця між розміром пенсії, яку позивачу виплатив відповідач і пенсією, яку повинен був виплатити не може розцінюватись як шкода, завдана неправомірною бездіяльністю відповідачів за відсутності вимоги щодо визнання такої бездіяльності неправомірною.
Суд першої інстанції врахував позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 28 жовтня 2008 року у справі за позовом до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, Обласного центру з нарахування та виплати пенсій та допомоги Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення сум виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", де Верховний Суд України серед іншого, зазначив, що відповідно до статей 21,105,162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов`язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Установивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов`язати відповідачів здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.
Також врахував суд першої інстанції приписи п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання застосування судами України законодавства про пенсійне забезпечення військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 15 квітня 2005 р. №4 де зазначено, що при порушенні пенсійними органами прав і свобод заявників, пов`язаних із пенсійним забезпеченням, останні мають право на відшкодування заподіяної їм моральної та матеріальної шкоди в установленому законодавством порядку на підставі ст.17 Закону від 20 грудня 1991 р. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відшкодування військовослужбовцям спричиненої моральної та матеріальної шкоди проводиться у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
За приписами частини другої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Зі змісту цієї норми випливає, що в такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що вимоги про визнання неправомірною бездіяльності відповідачів викладено ним в апеляційній скарзі, предметом судового розгляду судом першої інстанції такі вимоги не були, що суперечить наведеним вище приписам ст.21 КАС України.
Слід також зазначити, що позивач не позбавлений права звернення до суду з відповідним позовом з урахуванням винесених судами відповідних інстанцій судових рішень щодо спірних правовідносинах.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "16" вересня 2015 р. без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "04" грудня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028 Рівненський обласний військовий комісаріат вул.Грабник,4,м.Рівне,33023
- ,