Справа № 760/14035/15-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
03 грудня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Коротких А.Ю.,
суддів: Ганечко О.М.,
Літвіної Н.М.,
при секретарі Некрасовій М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства оборони України та Київського міського військового комісаріату на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року позов задоволено частково.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України та Київський міський військовий комісаріат подали апеляційні скарги, в яких просять суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позов ОСОБА_1 залишити без розгляду. Свої вимоги апелянти аргументують тим, що судом першої інстанції були неповно з`ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач був звільнений з військової служби з 21 листопада 2006 року та є пенсіонером Міністерства оборони України, учасником бойових дій у Демократичній Республіці Афганістан з 27 серпня 1984 року по 10 серпня 1986 року, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, має календарну вислугу у Збройних Силах 32 роки 02 місяці і пільгову - 36 років 05 місяців, нагороджений орденом «За службу Батьківщині у ЗС СРСР» ІІІ ступеню, що підтверджується наявними у справі копіями наказів, посвідчень та довідок та не заперечується відповідачами.
04 квітня 2007 року позивач отримав ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії КБ-1 № 011453 від 04 квітня 2007 року.
Грошове забезпечення позивача на час призначення зазначеної допомоги складало 2713 грн. 16 коп., у тому числі оклад за військовим званням-135 грн., посадовий оклад-235 грн., вислуга років-148 грн., надбавка 100%-518 грн., надбавка за таємність(15%) - 35,25 грн., НБВС(90%)-964,13 грн., премія (33,3%) - 677,78 грн., що підтверджується довідкою Української військово-медичної академії Міністерства оборони України від 11 квітня 2007 року (а.с. 24).
Таким чином, Міністерством оборони України при обрахуванні одноразової грошової допомоги позивачу врахувало не повний розмір грошового забезпечення позивача, а лише розмір окладу за військовим званням, посадового окладу, вислуги років та надбавки 100%.
02 червня 2015 року Міністерством оборони України отримано заяву позивача від 27 травня 2015 року про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 48-місячного грошового забезпечення відповідно до статей 9, 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням правового висновку Верховного Суду України, що підтверджується оригіналом фіскального чеку відділення зв`язку та роздруківкою з офіційного веб-сайту Українського ДППЗ «Укрпошта».
Однак Міністерством оборони України не було надано відповіді на заяву позивача.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей» від 20.12.199 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII).
Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону № 2011-XII).
За змістом частини другої статті 16 зазначеного Закону у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності військовослужбовцю виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї статті зазначеного Закону, Кабінет Міністрів України постановою № 499 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, згідно з підпунктом 2 пункту 2 якого одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), зокрема інвалідам III групи, у разі настання інвалідності в період проходження військової служби, у розмірі 48-місячного грошового забезпечення.
Частина 2 статті 16 Закону № 2011-XII та Порядок № 499 не суперечать один одному, оскільки цим Законом Кабінету Міністрів України делеговано право визначати розмір одноразової грошової допомоги.
Кабінет Міністрів України у Порядку № 499 не вийшов за межі вимог статті 16 Закону № 2011-XII і встановленими умовами не обмежив права військовослужбовців, оскільки у Порядку № 499 деталізовані загальні підходи щодо компенсаційних виплат, встановлених Законом № 2011-XII.
Щодо визначення складових грошового забезпечення стосовно виплати одноразової грошової допомоги слід зазначити таке.
Абзацом 5 підпункту 4 пункту 2 Порядку № 499 передбачено, що для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, грошове забезпечення визначається за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення виходячи з таких складових: посадовий оклад, оклад за військовим званням, відсоткова надбавка за вислугу років.
Водночас частина 2 статті 9 Закону № 2011-XII складові грошового забезпечення визначає по-іншому: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Виходячи із визначених в частині 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативно-правовими актами, для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги слід застосовувати не Порядок № 499, а Закон № 2011-XII, який має вищу юридичну силу.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що розмір одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби, визначається Порядком № 499, а складові такого грошового забезпечення - відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII.
Також суд апеляційної інстанції відкидає доводи апелянта щодо недотримання позивачем строків звернення до суду, оскільки позивач вказаних строків не пропускав.
Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а постанову суду без змін.
Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд
Апеляційні скарги Міністерства оборони України та Київського міського військового комісаріату залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року без змін.
Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.
Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено 07 грудня 2015 року.

.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.