Справа № 346/1492/15а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Справа № 876/4835/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.04.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області про перерахунок пенсії,-

встановив:

25.03.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області про перерахунок пенсії.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: поновити строк на звернення до суду; визнати дії управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийського районі Івано-Франківської області щодо відмови у перерахунку пенсії незаконними; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області провести перерахунок призначеної їй пенсії,починаючи з 28 березня 2014 року, з включенням до заробітку для обчислення пенсії таких видів оплати праці (виплат, доходу), на які нараховано збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників та суми отриманої матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, зазначених в Довідці № 280/02 від 18.02.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що їй призначено пенсію згідно з Законом України «Про державну службу». Однак всупереч вимогам ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при призначенні позивачці розміру пенсії не було включено до заробітку для обчислення пенсії таки види оплати праці, на які нараховано збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як суми виплат пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, суми отриманої позивачем матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань.

ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявою донарахувати їй пенсію, включаючи вищезгадані доплати та виплати, однак 24 лютого 2015 року отримала листом відмову. Такі дії управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області позивач вважає неправомірними, оскільки згідно чинного законодавства суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань повинні бути включені в заробітну плату для обчислення пенсії.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.04.2015 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії з врахуванням сум виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення - задоволено частково.

Визнано незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийського району, Івано-Франківської області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням сум виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийського району Івано-Франківської області провести з 25 вересня 2014 р. перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, з урахуванням всіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, включаючи суми матеріальних допомог, індексації заробітної плати з урахуванням виплачених сум.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що суми матеріальної допомоги і індексація заробітної плати та інші фактично отримані суми, як складові заробітної плати є складовими заробітної плати та повинні бути враховані при перерахунку пенсії.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачу призначена пенсія у відповідності до Закону України «Про державну службу» та згідно постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії". Так, відповідно до даної постанови, посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії державного службовця, враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії, а середньомісячна сума виплат премій та надбавок визначається за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цих періодів на даній роботі. Інші виплати до таких відрахувань не відносяться.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити частково, а оскаржувану постанову змінити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області та з 28.03.2014 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно Довідки № 280/02 від 18.02.2015 року ОСОБА_1 за період роботи з 01.03.2012 року по 31.03.2014 року була нарахована матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація грошових доходів, з яких утримано збір на загальнообов`язкове пенсійне страхування.

Так, колегією суддів встановлено, що в розрахунок для обчислення пенсії відповідачем не було включено матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, тому позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії з врахуванням зазначених вище виплат.

Проте, на подану ОСОБА_1 заяву, листом № 3067/03.3 від 24.02.2015 року управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області відмовило позивачці в проведенні зазначеного перерахунку мотивуючи відмову тим, що чинним законодавством не передбачено врахування зазначених виплат при обчисленні пенсії.

З таким твердженням відповідача ОСОБА_1 не погоджується, а тому звернулась до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу,необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Згідно ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (із змінами та доповненнями) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці», визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включаються суми матеріальної допомоги, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу», передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Беручи до уваги вищевикладені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст.66 Закону України № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

В даному випадку при вирішенні спірних правовідносин перевагу у застосуванні мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не положення Законів України "Про державну службу" та "Про оплату праці", які до спірних правовідносин є загальними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обовязковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України Про оплату праці).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою та грошовим доходом населення, який згідно ст.66 Закону України Про пенсійне забезпечення враховуються при обчисленні пенсій.

Тому, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 повинні враховуватись отримані нею при перебуванні на державній службі матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати, відповідно до Довідки № 280/02 від 18.02.2015 року, оскільки на вищезазначені виплати нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 зобовязавши управління Пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийського району Івано-Франківської області провести з 25 вересня 2014 р. перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, з урахуванням всіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, включаючи суми матеріальних допомог, індексації заробітної плати з урахуванням виплачених сум.

Однак, попри правильне по суті вирішення справи, колегія суддів вбачає підстави для зміни оскаржуваної постанови, з огляду на вирішення не всіх позовних вимог, зокрема в частині застосування передбаченого ст.99 КАС України шестимісячного строку на звернення до суду.

Так, згідно ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В контексті вищенаведених процесуальних норм, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області про перерахунок пенсії, зокрема про зобов'язання відповідача включити в розрахунок заробітної плати позивача, з якої обчислюється пенсія суми виплачених їх матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексацію виплат для перерахунку та виплати їй пенсії починаючи з 28.03.2014 року. Відповідно з 28.03.2014 року позивач просить суд задовольнити заявлені вимоги звернувшись до суду лише 25.03.2015 року.

Відтак, ОСОБА_1 пропущений передбачений КАС України шестимісячний строк на звернення до суду.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів звертає увагу на те, що в силу правової норми ч.1 ст.100 КАС України, суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів може знайти підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В контексті вищевикладеного, варто врахувати, що відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 у позовній заяві ставилась вимога про поновлення строку звернення до суду, однак дана позовна вимога є необґрунтована, не підтверджена належними та допустимими доказами, на підставі яких суд міг би встановити поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Відтак, наявні правові підстави для застосування у спірних правовідносинах ч.1 ст.100 КАС України та залишення позовних вимог без розгляду в частині позовних вимог, які заявлені у період з 28.03.2014 року по 24.09.2014 року, що всупереч п.4 ч.1 ст.163 КАС України не було враховано судом першої інстанції у резолютивній частині судового рішення від 10.04.2015 року (тобто вирішено не всі позовні вимоги).

Як наслідок, враховуючи те, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, а позивачем не наведено поважних підстав пропуску цього строку, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 пропущено строк на звернення до суду без поважних причин.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області про визнання дій незаконними та зобовязання управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області провести з 28.03.2014 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1, та включити до заробітку, з якого визначалась пенсія, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, зазначені в Довідці № 280/02 від 18.02.2015 року, на які нараховувався та сплачувався єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за період з 28.03.2014 року по 24.09.2014 року слід залишити без розгляду.

Позовні ж вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення починаючи з 25.09.2014 року (в межах передбаченого ст.99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду).

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, але не вирішив усіх позовних вимог, а тому встановлені обставини у справі дають підстави колегії суддів задовольнити апеляційну скаргу частково, змінивши постанову суду першої інстанції, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ст.201, ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області задовольнити частково, а постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.04.2015 р. по справі № 346/1492/15-а змінити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області про визнання дій незаконними та зобовязання управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області провести з 28.03.2014 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1, та включити до заробітку, з якого визначалась пенсія, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, зазначені в Довідці № 280/02 від 18.02.2015 року, на які нараховувався та сплачувався єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за період з 28.03.2014 року по 24.09.2014 року залишити без розгляду.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 08.12.2015 року.