Справа № 2а/0570/13448/2011
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Полякова К.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року справа №2а/0570/13448/2011

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Суддів: Жаботинської С.В.

ОСОБА_2

за участі секретаря судового засідання Корадо А.А.

За участі представника відповідача 1 ОСОБА_3 (на підставі довіреності),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2011 року у справі № 2а/0570/13448/2011 за позовом Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області про визнання недійсними: вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі від 05 травня 2011 року № 13 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29 червня 2011 року № 10854/08, -

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2011 року Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (далі позивач, ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ), управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області (далі - відповідач 2, управління УПФУ у м. Вугледарі Донецької області) про визнання недійсними вимоги управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі про сплату боргу від 05 травня 2011 року № 13 на суму 809 142,42 грн. та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29 червня 2011 року № 10854/08 (арк. справи 3-5).

09 листопада 2011 року Донецьким окружним адміністративним судом винесено постанову, якою у задоволені вищенаведеного адміністративного позову було відмовлено (арк. справи 105-107).

Не погодившись із даним рішенням суду позивач звернувся до Донецького апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в доводах якої зазначив, що судом першої інстанції при винесенні постанови не надано належної оцінки позовним вимогам позивача щодо безпідставності нарахування УПФУ в м. Вугледарі недоїмки у розмірі 809 142,42 грн., оскільки станом на 01 травня 2011 року позивач сплатив внески за березень 2011 року у повному обсязі, а отже, на думку апелянта заборгованості за останнім не існувало. До того ж апелянт зауважив на тому, що відповідно до Постанови КМУ № 153 від 23 лютого 2011 року пеня та штрафні санкції не входять до собівартості готової товарної вугільної продукції, що свідчить про безпідставність сплати заборгованості бюджетними коштами в рахунок погашення пені та штрафних санкцій, внаслідок чого УПФУ у м. Вугледарі безпідставно прийнята вимога про сплату боргу від 05 травня 2011 року № Ю-13 (арк. справи 110-112).

В судовому засіданні представник відповідача 1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача 2 у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Апелянт в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Згідно частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши пояснення представника відповідача 1- ГУ ПФУ у Донецькій області, дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, а також вбачається з матеріалів адміністративної справи, 26 січня 2011 року ДП «Шахтоуправлінню «Південнодонбаське №1» в управлінні Державного казначейства у Марїнському районі ГУ ДКУ у Донецькій області відкрито рахунок 6896 по КПК 1101110 «Державна підтримка вугледобувних підприємств на часткове покриття витрат із собівартості готової товарної продукції», що підтверджено листом управління Державного казначейства у Марїнському районі ГУ ДКУ у Донецькій області № 50/5-38-2135 від 04 листопада 2011 року та копією повідомлення про відкриття рахунків (арк. справи 90,92). Міністерством енергетики та вугільної промисловості на спеціально відкритий рахунок № 6896, ДП «Шахтоуправлінню «Південнодонбаське №1» 07 квітня 2011 року були перераховані грошові кошти, що підтверджується випискою з рахунку (арк. справи 94).

Позивач здійснив оплату єдиного внеску за березень 2011 року з вищезазначеного рахунку, що підтверджується платіжними дорученнями № 39 та № 40 від 11 квітня 2011 року (арк. справи 96, 97), а також довідкою Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25 жовтня 2011 року за № 1465, якою Міністерство підтверджує, що за даними платіжними дорученнями дійсно перераховані кошти, які є державними та отримані ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» з державного бюджету з метою покриття витрат вугледобувних підприємств, що включаються до собівартості товарної продукції відповідно до Постанови КМУ № 153 від 25 лютого 2011 року (арк. справи 79 а).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, а саме, із відповіді УПФУ в м. Вугледарі від 27 травня 2011 року № 3652/02, останнім, за результатами перевірки даних особового рахунку позивача, 29 березня 2011 року винесено рішення про накладання штрафу на позивача за несплату (неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 771 769,38 грн. та 24 673,58 грн. Термін сплати вказаних сум настав 13 квітня 2011 року.

З урахуванням викладеного, за рахунок сум, що надійшли від позивача у квітні 2011 року відповідачем 2, у порядку календарної черговості їх виникнення було перерозподілено на погашення штрафних санкцій та пені, про що складено повідомлення № 67 від 05 травня 2011 року про суми розподілу сплачених коштів (арк. справи 7).

Проте, як вказав відповідач 2, з урахуванням того, що станом на 01 травня 2011 року за даними картки особового рахунку за позивачем обліковується недоїмка зі сплати єдиному внеску у розмірі 809 142,42 грн., управлінням Пенсійного фонду України в м. Вугледарі 05 травня 2011 року складно вимогу № Ю-13 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 809 142,42 грн., яка спрямована управлінням на адресу позивача (арк. справи 6).

Не погодившись із даним рішенням позивач 01 червня 2011 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зі скаргою на вимогу УПФУ в м. Вугледарі від 05 травня 2011 року, яка рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 29 червня 2011 року № 10854/08 залишена без задоволення, а наведена вимога без змін (арк. справи 11).

Отже, факт того, що суми, які були виділені позивачеві з державного бюджету з метою покриття витрат вугледобувних підприємств, що включаються до собівартості товарної продукції відповідно до Постанови КМУ № 153 від 25 лютого 2011 року були перераховані до бюджету є документально підтвердженими, що встановлено судом першої та апеляційної інстанції, а також не є спірними між сторонами, тобто спірним питанням на стадії апеляційного провадження є незгода позивача саме із розподілом цих витрат на погашення заборгованості, оскільки на думку апелянта, згадані кошти у відповідності до Постанови КМУ № 153 від 23 лютого 2011 року повинні розподілятись на основну суму погашення заборгованості зі сплати єдиного внеску, а не на штрафні санкції та пеню в порядку черговості.

З приводу викладеного, керуючись нормами законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464 (далі Закон № 2464).

Тобто виключно цим Законом визначаються порядок нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску, а також стягнення заборгованості з даного внеску.

Так, пунктом 12 статті 9 Закону № 2464 встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Тобто за наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до частини 10 вищенаведеної статті встановлено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Згідно частини 10, пункту 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу та за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому, нарахування пені, передбаченої цим Законом, відповідно до частин 13, 14 статті 25 Закону № 2464 починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа територіального органу Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Отже, як зазначалось судом вище, та вбачається з матеріалів адміністративної справи, на виконання вищевикладеного УПФУ в м. Вугледарі 29 березня 2011 року винесено рішення за № 60 про накладання штрафу на позивача за несплату (неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 771 769,38 грн. та 24 673,58 грн. із терміном сплати 13 квітня 2011 року, що не є спірним між сторонами.

Згідно з пунктом 6 статті 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Протягом пяти робочих днів після закінчення базового періоду орган Пенсійного фонду складає повідомлення про суму розподілу сплачених коштів, яке надсилається такому платнику.

Як вказувалось судом вище, 11 квітня 2011 року ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» за платіжними дорученнями № 39, № 40 спрямували Пенсійному фонду в м. Вугледар суми у розмірі 3 410 277,00 грн. та 212 380,82 грн.

З урахуванням викладеного, у відповідності до вищенаведених положень пункту 6 статті 25 Закону № 2464 управлінням Пенсійного фонду України в м. Вугледар перерозподілені вказані суми на погашення заборгованості у порядку календарної черговості їх виникнення, а саме:на погашення штрафних санкцій та пені, про що 05 травня 2011 року складено повідомлення про перерозподіл суми у порядку її календарної черговості на погашення боргу, з урахуванням якого 05 травня 2011 року територіальним відділенням Пенсійного фонду складено вимогу № Ю-13 про сплату боргу (недоїмки зі сплати єдиного внеску) у розмірі 809 142,42 грн. (арк. справи 6).

З наведеного вбачається, що відповідачем 2 правомірно, у відповідності до пункту 6 статті 25 наведеного Закону за календарною черговістю спрямовані наведені вище суми на покриття штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату суми єдиного внеску, з урахуванням чого правомірно прийнято вимогу управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі від 05 травня 2011 року № 13, яка залишена в силі рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29 червня 2011 року № 10854/08.

До того ж суд погоджується з висновком суду першої інстанції, та не приймає до уваги посилання апелянта, на неправомірно проведений відповідачем перерозподіл сум єдиного внеску, сплаченого за рахунок бюджетних коштів у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 23 лютого 2011 року, оскільки, по-перше, дія цієї постанови поширюється лише на правовідносини між Міністерством енергетики та вугільної промисловості та вугледобувних підприємств, та не стосується органів Пенсійного фонду та підприємств зі сплати єдиного внеску; по - друге, відносини щодо механізму та порядку сплати єдиного внеску регулюються виключно Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено,що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Проте, впротеріч викладеного апелянтом не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували неправомірне винесення вимоги, або порушення Пенсійним фондом України процедури та як наслідок, її складання, а також неправомірності винесення ГУ ПФУ рішення про розгляд скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, управління Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області про визнання недійсними вимоги управління Пенсійного фонду України в місті Вугледарі про сплату боргу від 05.05.2011 року на суму 809142,42 грн. та визнання недійсним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.06.2011 року № 10854/08, що відповідно до вимог статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2011 року у справі № 2а/0570/13448/2011,- залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2011 року у справі № 2а/0570/13448/2011, - залишити без змін.

Повний текст виготовлено 09 грудня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді С.В. Жаботинська

ОСОБА_2