Справа № 2-а-242/11
Суддя: Шкіндер О. А.
Дата ухвалення: 2011-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2-а-242/11
Провадження №
П О С Т А Н О В А

іменем України

04.02.2011 м. Генічеськ

головуючого судді Хоменко В.Г.

при секретарі Новиковій К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України у Генічеському районі Херсонської області про порушення матеріального права при призначенні пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому посилається на те, що він як постраждалий від Чорнобильської катастрофи першої категорії та інвалід ІІІ групи, має право на пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнення недоплаченої частини пенсії та додаткової пенсії з період з 01.01.2010 року. У листопада 2010 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Генічеському районі Херсонської області із заявою про перерахунок пенсії, однак в проведенні перерахунку пенсії йому було відмовлено.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просить їх задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав пояснив суду, що нарахування та виплата пенсії здійснювалась позивачу без порушень діючого законодавства, та також відповідач посилався також на необхідність застосування ст.ст.99, 100 КАС України (строки звернення до адміністративного суду).

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд встановив слідуючі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії - інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням серії А № 017433 від 08.07.1997 року, довідкою МСЕ № 010340від 20.08.2002 року.

Відповідачем в листопада 2010 року було виконано рішення Апеляційного суду Херсонської області від 20.07.2010 року, за яким було зобовязано УПФУ в Генічеському районі здійснити перерахунок з 05.02.2009 року державної пенсії у розмірі не меншому, ніж встановлено ч. 4 ст. 54 та ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». За відомістю №6 в листопаді 2010 року позивач отримав доплату з 05.02.2009 року по 30.11.2010 року в сумі 51700,54 грн. щомісячний розмір пенсії позивача становить 3237,00грн., а саме основний розмір 498,00х6= 2988,00грн., додаткова пенсія інваліда з 01.01.2010 року нараховувалася та виплачувалася групи в наслідок Чорнобильської катастрофи 498,00х50%=249,00 грн. підстав для проведення перерахунку пенсії, виходячи із розмірів прожиткового мінімуму, ніж ті, що діяли на дату, з якої судом було встановлено зобовязання, немає, оскільки в регулятивній частині вказаної вище постанови не зазначена ст. 67 Закону № 796 ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49 названого Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 50 зазначеного Закону (в редакції до 28 грудня 2007 року), особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 1II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у вказаній редакції встановлено, що розмір пенсії для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, в усіх випадках не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції, відповідно до якої особам, віднесеним до категорії 1 - інвалідам IІI групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом викладено в новій редакції і статтю 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році по II групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України № 10 рп/2008 від 22 травня 2008 року положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що стосуються виплат, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення .

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Із врахуванням викладеного позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та інвалід ІІІ групи, з 22 травня 2008 року має право на отримання державної пенсії в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, передбаченому ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до 28 грудня 2007 року), та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, передбаченому ч. 1 ст. 50 зазначеного Закону у названій редакції.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону.

На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Із врахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якого мають обраховуватися державна та додаткова пенсія позивачу, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься в ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 названого Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Будь-якими іншими чинними законодавчими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання державної та додаткової пенсії у встановлених законом розмірах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру державної та додаткової пенсії позивачу підлягають застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції України, ст. ст. 49, 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»і ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року та № 654 від 16 липня 2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Безпідставними є і посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної пенсії у вказаному розмірі, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтями 49, 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»затверджено на 2009 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

На підставі викладеного позивач має право на перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлених законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»перерахунок призначеної пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановлено матеріалами справи, позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Генічеському районі Херсонської області із заявою про перерахунок пенсії 11 січня 2011 року. Таким чином перерахунок пенсії позивачці повинен проводитися з 01 січня 2011 року.

Крім того, виходячи з положень ч. 2 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не має права визначати суми недоплаченої державної та додаткової пенсії.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України у Генічеському районі Херсонської області про порушення матеріального права при призначенні пенсії, задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області в перерахунку ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії у відповідності зі ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду - чорнобильцю ІІІ групи першої категорії.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії з 01 грудня 2010 року відповідно до ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру державної пенсії в шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

В іншій частині ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд шляхом подання в строк 10 днів з моменту її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_2