Справа № 815/1813/15
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 р. Справа № 815/1813/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання нечинним наказу, зобов'язання поновити на рівнозначній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановиЛА:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_5 (далі Позивач, або ОСОБА_5О.) з адміністративним позовом до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі Відповідач-1, або ГУМВС України в Одеській області), Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі Відповідач-2, або Овідіопольський РВ ГУМВС України в Одеській області), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог (а.с. 171), просив визнати нечинним наказ начальника Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №137о/с від 27.02.2015 року в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_5 за п.66 (за дискредитацію), зобов'язати Головне управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області поновити ОСОБА_5 на рівнозначній посаді оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, стягнути з Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.02.2015 року по 16.07.2015 року у розмірі 13498,74 грн.

Суд першої інстанції своєю постановою від 27 липня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_5 до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання нечинним наказу начальника Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 137 о/с від 27 лютого 2015 року в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_5 за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України за дискредитацію, зобов'язання Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області поновити ОСОБА_5 на рівнозначній посаді оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, стягнення Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 27 лютого 2015 року по 16 липня 2015 року в розмірі 13498,74 задовольнив частково.

Змінив дату звільнення капітана міліції ОСОБА_5, оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області у запас Збройних Сил України за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України за дискредитацію з 27 лютого 2015 року, визначену в наказі Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 137 о/с від 27 лютого 2015 року, та вважати датою звільнення капітана міліції ОСОБА_5, оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області у запас Збройних Сил України за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України за дискредитацію перший робочий день після виходу з лікарняного, а саме: 10 березня 2015 року.

Зобов'язав Овідіопольське районне відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області провести розрахунки з ОСОБА_5, у зв'язку із зміною дати звільнення з 27 лютого 2015 року на 10 березня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

ОСОБА_5 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 2003 року Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 20.02.2014 року перебував на посаді оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області.

З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2015 року до ГУМВС України в Одеській області з Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшла інформація про те, що цього ж дня працівниками УСБУ в Одеській області та прокуратури м. Одеси, у рамках кримінального провадження, зареєстрованого 21.01.2015 року до ЄРДР за № 0000003, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою) КК України, затримано майора міліції ОСОБА_6, капітана міліції ОСОБА_5, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_7, які вимагали та отримали 52000 грн. від мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 А.Ю.

На підставі отриманої інформації, за фактом затримання працівників ГУМВС України в Одеській області, в тому числі, Позивача, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, наказом ГУМВС України в Одеській області №244 від 23.01.2014 року, було призначено проведення службового розслідування, за результатами якого складено висновок, затверджений начальником ГУМВС України в Одеській області 28.01.2015 року.

В ході проведення вказаного службового розслідування встановлено з боку Позивача порушення вимог ст.7 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, ч.3 ст.9 Закону України Про оперативно-розшукову діяльність, ст.223 КПК України, ст.ст. 2, 5 Закону України Про міліцію, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №382 від 28.12.1991 року, та зобов'язання, наданого ним при прийнятті на службу до ОВС України, п.5.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України №940 від 22.10.2012 року, п.2.8 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14.08.2012 року, розділу II п. 2.2, розділу III п. 2, розділу IV п.1.1 та п.1.2, розділу VII п.п. 7.2, 7.3, 7.5, 7.8 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України №155 від 22.02.2012 року, що виразилось у не вжитті заходів, передбачених чинним законодавством щодо реєстрації отриманої оперативної інформації та кримінального правопорушення за фактом можливої злочинної діяльності ОСОБА_8, незаконному затриманні та безпідставному утриманні останнього, здійсненні відносно нього оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, залученні до них сторонньої особи, не повідомленні чергової частини Приморського РВ ОМУ ГУМВС про факт затримання ОСОБА_8 з наркотичною речовиною, вимаганні та отриманні неправомірної вигоди для себе, зраді службовим інтересам, вступі у неділові стосунки зі злочинним елементом, власній недисциплінованості, яка призвела до надзвичайної події, що ганьбить органи внутрішніх справ України.

На підставі висновків зазначеного службового розслідування, 29.01.2015 року ГУМВС України в Одеській області було видано наказ №290 Про надзвичайну подію за участю працівників Приморського РВ ОМУ та Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області та покарання винних, відповідно до п. 3 якого оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області капітана міліції ОСОБА_5 з органів внутрішніх справ звільнено за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

27.02.2015 року ГУМВС України в Одеській області було видано наказ №137о/с, яким, у відповідності до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено у запас Збройних Сил за п.66 (за дискредитацію) капітана міліції ОСОБА_5, оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області 27.02.2015 року, на підставі наказу ГУМВС України в Одеській області № 290 від 29.01.2015 року.

Не погоджуючись з вказаним наказом, вважаючи його протиправним з огляду на його прийняття в період непрацездатності Позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень регламентований Законом України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України та Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року.

Так, відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Як вбачається зі ст.2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. За вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом (ст.5 Дисциплінарного статуту). Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, серед яких є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, в тому числі, за порушення дисципліни, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-65 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Окремо пунктами 66 і 67 зазначеного Положення передбачені підстави звільнення зі служби за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, та за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення. Так, п.66 цього ж Положення встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог п.62 цього Положення. Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Однак, з аналізу чинного законодавства слідує, що під вчинками, що дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ. Тобто, вчинком, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, є скоєння працівником міліції дій чи бездіяльності, які гублять честь і завдає шкоди органам внутрішніх справ, підриваючи до них довір'я з боку населення, є несумісними з нормами професійної етики і принципами моралі. Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Ці вимоги відображені, зокрема, у Правилах поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС №155 від 22.02.2012 року, інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Таким чином, такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ, як звільнення за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ є самостійною й спеціальною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу й факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним.

Всі обставини скоєння Позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, мають бути встановлені в процесі проведення службового розслідування, а саме: чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою тощо.

З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення службового розслідування встановлено факт здійснення Позивачем вчинку, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справи України, що виразилось у не вжитті заходів, передбачених чинним законодавством щодо реєстрації отриманої оперативної інформацію та кримінального правопорушення за фактом можливої злочинної діяльності ОСОБА_8, незаконному затриманні та безпідставному утриманні останнього, здійсненні відносно нього оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, залученні до них сторонньої особи, не повідомленні чергової частини Приморського РВ ОМУ ГУМВС про факт затримання ОСОБА_8 з наркотичною речовиною, вимаганні та отриманні неправомірної вигоди для себе, зраді службовим інтересам, вступі у неділові стосунки зі злочинним елементом, власній недисциплінованості, яка призвела до надзвичайної події, що ганьбить органи внутрішніх справ України.

Вказані висновки службового розслідування Позивачем жодним чином не спростовуються.

На підставі зазначеного висновку службового розслідування, враховуючи встановлений факт вчинення Позивачем вчинку, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справи України, на підставі п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказом ГУМВС України в Одеській області №290 від 29.01.2015 року Позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за дискредитацію. Зазначений наказ ГУМВС України в Одеській області Позивачем не оскаржено, як в адміністративному порядку, так і до суду. Тобто, організаційний наказ про звільнення Позивача із займаної посади є чинним, встановлені факти службового розслідування щодо вчинення Позивачем вчинку, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справи України, на підставі яких він і був прийнятий, Позивачем не спростовуються.

З огляду на вищевикладене, підстави для поновлення Позивача на рівнозначно займаній раніше посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.02.2015 року по 16.07.2015 року у розмірі 13498,74 грн., відсутні.

Відповідно до п. 2 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, спеціальне звання капітан міліції, яке присвоєно Позивачу, відноситься до категорії середнього начальницького складу.

Згідно вимог п.8.1 Інструкції з організації обліку кадрів у системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1276 від 30.12.2005 року, у випадках, коли увільнення осіб начальницького складу від посад, які вони займають, або пониження у спеціальних званнях здійснено організаційними наказами, примірники цих наказів (або витяги з них) надсилаються до кадрових апаратів, що ведуть персональний облік осіб зазначених у наказах, та вносять відповідні зміни до їх облікових документів. При цьому особи начальницького складу, увільнені від посад, зараховуються в розпорядження відповідних органів і підрозділів внутрішніх справ МВС України наказами по особовому складу відповідних керівників, які мають право на видання наказів з цих питань. У випадках, коли в організаційних наказах оголошується рішення про звільнення осіб рядового й начальницького складу, реалізація цього рішення здійснюється наказами по особовому складу у встановленому порядку.

Оголошене організаційним наказом №290 від 29.01.2015 року рішення про звільнення Позивача із займаної посади реалізоване наказом по особовому складу №137о/с від 27.02.2015 року. Так, зазначеним наказом Відповідача-1, у відповідності до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію) капітана міліції ОСОБА_5, оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області 27.02.2015 року.

Як вбачається зі змісту заявленого адміністративного позову, єдиною підставою для скасування наказу від №137о/с 27.02.2015 року та поновлення Позивача на рівнозначно займаній раніше посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, на думку останнього, є видання цього наказу в період перебування Позивача на амбулаторному лікування, тобто в період його тимчасової непрацездатні.

На дату звільнення Позивача із займаної посади останній був тимчасово непрацездатним з 26.02.2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ МВС, виданою лікарнею з поліклінікою ГУМВС України в Одеській області за № 1599 від 26.02.2015 року.

На підставі ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України суд вважає недопустимим звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці, яка підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки спеціальними нормативними актами, що регулюють порядок проходження служби в органах внутрішніх справ, не визначено особливості порядку звільнення осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ, за дискредитацію в період їх тимчасової непрацездатності.

За таких обставин, оскільки оголошене організаційним наказом №290 від 29.01.2015 року рішення про звільнення Позивача із займаної посади, реалізоване наказом по особовому складу №137о/с від 27.02.2015 року під час тимчасової непрацездатності Позивача, то порушене право Позивача може бути поновлено шляхом зміни дати звільнення. Враховуючи, що в справи довідці про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ МВС, виданою лікарнею з поліклінікою ГУМВС України в Одеській області за № 1599 від 26.02.2015 року зазначено: стати до роботи 08 березня, а цей день є святковим, то дату звільнення 27.02.2015 року необхідно змінити на 10.03.2015 року, та зобовязати Відповідача-2 провести всі необхідні виплати, пов'язані із зміною дати звільнення, в тому числі, й з оплатою тимчасової непрацездатності Позивача.

На підставі матеріалів справи та оцінки представлених доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги Позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом зміни дати його звільнення з 27.02.2015 року на 10.03.2015 року та зобовязання Відповідача-2 провести всі необхідні виплати, пов'язані із зміною дати звільнення, в тому числі, й з оплатою тимчасової непрацездатності Позивача.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання нечинним наказу, зобов'язання поновити на рівнозначній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3