Справа № 2а-14791/11/2070
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Київ К/9991/44028/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року, -

встановив:

У листопаді 2011 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулося в суд із позовом, у якому просило скасувати постанову головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від 24 жовтня 2011 року ВП № 29441787 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього штрафу у розмірі 680 гривень.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 24 жовтня 2011 року ВП № 29441787 щодо стягнення з нього штрафу у розмірі 680 гривень за постановою від 5 жовтня 2011 року ВП № 26891560.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року у справі № 2а-13673/11/2070 скасовано постанову Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від 5 жовтня 2011 року ВП № 26891560 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області штрафу у розмірі 680 гривень, на підставі якої відкрито виконавче провадження від 24 жовтня 2011 року ВП № 29441787.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що постанова головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про відкриття виконавчого провадження від 24 жовтня 2011 року ВП № 29441787 винесена правомірно, в межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За правилами статті 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Частиною 1 статті 89 Закону № 606-XIV визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішеннями, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 2 Закону України «Про Державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР) правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

У відповідності до частини 2 статті 4 Закону № 202/98-ВР державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Панюковою О.О. розглянута заява про примусове виконання постанови від 5 жовтня 2011 року № 26891560, виданої підрозділом примусового виконання рішень відділу державного виконавчої служби головного управління юстиції у Харківській області про стягнення з Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області штрафу у розмірі 680 гривень.

Згідно частини 2 статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

24 жовтня 2011 року державним виконавцем відповідно до вимог статті 25 Закону № 606-XIV була винесена постанова № 29441787 про відкриття виконавчого провадження, згідно якої боржнику був наданий строк до 31 жовтня 2011 року для добровільного виконання постанови. Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, передбачені статтею 26 вказаного Закону, були відсутні.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі аналізу зазначених норм права колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, а посилання позивача на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2011 року, якою скасовано постанову від 5 жовтня 2011 року про накладення штрафу, обґрунтовано не прийнято судами до уваги, оскільки така на момент виникнення спірних правовідносин не набрала законної сили.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2012 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.