Справа № 2а-183/11/2670
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 лютого 2011 року < Час проголошення > № 2а-183/11/2670

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Каракашьяна С.К. при секретарі

судового засідання Шкребтій І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Інспекції

державного архітектурно - будівельного контролю в Київській області

до ОСОБА_2

про зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від прокурора Василюк О.Г.

від позивача не прибув

відповідача: ОСОБА_2, особисто.

На підставі ч. З ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся заступник прокурора Київської області з позовом в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно -будівельного контролю в Київській області до ОСОБА_2 з позовом, в якому просить суд зобов'язати ОСОБА_2 ввести відповідно до норм чинного законодавства в експлуатацію самовільно побудовані багатоквартирні житлові будинки по АДРЕСА_1.

Представник Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Київській області позовні вимоги підтримав.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що відповідачем було здійснено будівництво, побудовані будинки фактично експлуатуються, проте, в експлуатацію у встановленому законом порядку не введені.

Відповідачем в судовому засіданні позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що нею будинки не будувалися.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до державних актів на право власності на землю серії НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 земельні ділянки, площею 0,1026 та 0,1507 га по АДРЕСА_1 належать на праві власності ОСОБА_2.

Актами від 12.11.2010р., складеним співробітниками Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Київській області встановлено, що на вищезазначених земельних ділянках побудовано багатоквартирні житлові будинки без отримання дозволів інспекції державного архітектурно - будівельного контролю.

24.12.2010р. Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю в Київській області було повідомлено прокуратуру Київської області, що забудовнику вищезазначених багатоповерхових будинків дозволи на виконання будівельних робіт не надавалися, в експлуатацію будинки не приймались.

Згідно з абзацами першим та третім резолютивної частини Рішення Конституційного суду України № З-РП/99 від 08.04.1999, положення абзацу четвертого частини першої статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України в контексті пункту 2 статті 121 Конституції України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява, за статтею 2 Арбітражного процесуального кодексу України, є підставою для порушення справи в арбітражному суді.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Згідно з абзацами другим та третім частини п'ятої мотивувальної частини даного рішення, поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора, і на підставі частини першої статті 21 Арбітражного процесуального кодексу України є стороною в арбітражному процесі. Цей орган вчиняє процесуальні дії (відповідні функції) згідно зі статтею 22 Арбітражного процесуального кодексу України.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 10.01.2011р. у прокурора витребовувалося нормативне обґрунтування позовних вимог з зазначенням прав органу, в інтересах якого подано позов, на звернення до суду з такими вимогами. Прокурором вказаних вимог суду виконано не було.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, "їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено в пункті 2 статті 121 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Такими законами, серед інших, є Кодекс адміністративного судочинства України та Закон України "Про прокуратуру". Відповідно до частини другої статті 60 КАС України, прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії адміністративного процесу. За змістом статті 36і Закону України "Про прокуратуру", представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються

інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що прокурор може звертатися до суду в інтересах держави, які, в свою чергу, можуть бути пов'язані з необхідністю захисту прав державних органів, а також підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування та форм власності.

Проте, зазначений припис слід розглядати у співвідношенні з нормами Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема пункту п'ятого частини другої статті 17, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Зазначені положення КАС України виходять з загальних приписів ч. 2 ст. 19Конституції України.

Отже, право прокурора на звернення до суду з позовом і інтересах держави в особі органу виконавчої влади обмежено правом цього органу на звернення до суду, зокрема, компетенцією такого органу.

Судом вбачається, що норми Закону України «Про основи містобудування»та Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2006 р. №1434, не містять визначення прав Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю на зьзрнення з позовом до суду про зобов'язання юридичних та фізичних осіб виконати вимоги чинного законодавства, зокрема, вчинити дії щодо прийняття об'єкта в експлуатацію.

Положення даних нормативних актів визначають компетенцію Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю щодо прийняття об'єкта в експлуатацію, натомість поняття «компетенція», яке застосовується щодо суб'єктів владних повноважень, не може розглядатися як аналогічне щодо поняття «право», яке застосовується щодо юридичних та фізичних осіб.

Встановлена вищезазначеними нормами Закону України «Про основи містобудування»та Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію процедура прийняття об'єкта в експлуатацію, за своєю правовою природою є дозвільною, тобто такою, яка надає право на вчинення певних дій суб'єкту таких відносин, за умови надання дозволу суб'єктом, якому надано таку компетенцію.

Законодавчо встановлений припис на заборону вчинення дій. без одержання дозволу, обумовлює вчинення компетентним органом дій, передбачених Законом, тобто обмеження прав суб'єкта, який не отримав дозволу, а не звернення до суду з позовом про спонукання дотриматися вимог Закону.

Тому Інспекцією мають бути застосовані прямо встановлені наслідки відсутності дозволу (приписи, штрафи та інші обмеження власника будівлі), а не право на звернення до суду з позовом про зобов'язання вчинити дії.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165. 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1 .В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції* протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.К. Каракашьян