Справа № 815/5903/15
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 р. Справа № 815/5903/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Юнітон до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -

встановиЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю Юнітон (далі ТОВ Юнітон) звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому просило суд: визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610107/2 від 07.08.2015 року; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2015/00225 від 07.08.2015 року, прийняту Одеською митницею ДФС.

Суд першої інстанції своєю постановою від 21 жовтня 2015 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Юнітон задовольнив.

Визнав протиправними та скасував рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610107/2 від 07.08.2015 року.

Визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2015/00225 від 07.08.2015 року, прийняту Одеською митницею ДФС.

Одеська митниця ДФС не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Одеська митниця ДФС посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.04.2015 року між Wenzhou Baorui Steel Co, Ltd ОСОБА_5) як продавцем, з однієї сторони, та ТОВ Юнітон як покупцем з іншої сторони, укладено контракт № 09VD15 від 15.04.2015 року, згідно п.1.1 якого продавець продає, а покупець придбаває нержавіючу сталь згідно відповідним специфікаціям, які являються невідємною частиною даного контракту. Товар поставляється звичайної експортної якості виробника у відповідності з сертифікатами якості заводу-виробника (п. 2.1. Контракту). Загальна сума контракту складає 400000 USD (п.3.1).

05.08.2015р. за умовами поставки СІF відповідно до умов контракту №09VD15 від 15.04.2015р. на адресу ТОВ Юнітон надійшов вантаж від Wenzhou Baorui Steel Co, Ltd Зеньчжоу, Китай) - прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, без подальшого оброблення, гарячекатаний і холоднокатаний марок 304 та 430 (загалом 8 товарів).

Вантаж був розміщений в зоні митного контролю митного поста Одеса-порт.

Позивачем для митного оформлення вказаного товару подано до Одеської митниці ДФС наступні документи: зовнішньоекономічний контракт №09VD15 від 15.04.2015р., специфікації №3 від 05.06.2015р. та №4 від 17.06.2015 року; комерційний інвойс №BR150605-3 від 17.06.2015р.; платіжні доручення в іноземній валюті №77 від 22.06.2015р. та №83 від 20.07.2015р.; пакувальний лист від 17.06.2015р.; коносамент ZIMUSNH9083756 від 29.06.2015р; міжнародну товаро-транспортну накладну (CMR) №70 та №70-1 від 05.08.2015р.; копію митної декларації країни відправлення №12295510 від 27.06.2015р.; сертифікат про походження товару № ССРІТ346 НОМЕР_1 від 22.07.2015р.; сертифікат якості № від 02.07.2015р.

Водночас, як вбачається з листа митниці від 06.08.2015 року, митний орган повідомив позивачу, що у звязку зі спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості та у звязку з тим, що подані документи містять розбіжності, а саме: згідно умов зовнішньоекономічного контракту, додатків до нього та комерційного інвойсу поставка товарів здійснюється на умовах CIF Одеса, але в наданих до митного оформлення документах відсутні страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Крім того, вага та вартість товару, що зазначена у специфікаціях до контракту, відрізняється від даних зазначених у рахунку фактурі. Проте, у зовнішньоекономічному контракті зазначається (п.3.2) що товар поставляється згідно специфікацій, які с невідємною частиною контракту. З огляду на вищевикладене, відповідно до п.3 ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості декларант або уповноважена ним особа зобов'язані (за наявності) протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

07.08.2015р. декларантом на вимогу митниці було надано: страховий поліс №354 від 29.06.2015р.; лист ТОВ Юнітон вих..№180 від 07.08.2015р.; сертифікат ціни від 07.08.2015р. з перекладом; графік біржових котирувань на нікель; проформа-інвойс від 05.06.2015р., прайс-листи от 02.06.2015р., 06.06.2015р., на вересень та жовтень 2014 року, квітень, червень та серпень 2015 року, інтернет-статті щодо падіння ціни на сталь.

Також декларантом надано лист № 057 від 07.08.2015р. з відмовою надати додаткові документи.

Листом №180 від 07.08.2015р. ТОВ Юнітон розяснило, яким чином здійснювалася оплата товару за специфікаціями з початку замовлення товару та зазначено, що товар, який знаходиться на митному оформлені поставлений частково по специфікації №3 на суму 46399,62 дол.США та по специфікації №4 на суму 23165,18 дол.США. Зазначений товар оплачений на загальну суму інвойсу 97875,80 дол.США платіжними дорученнями №77 від 22.06.2015р. (на суму 28311,00 дол.США) та №83 від 20.07.2015р. (на суму 69564,80 дол.США), при цьому в платіжному доручені №83 оплата за специфікацією №3 складає 46399,62 дол.США, а за специфікацією №4 - 23165,18 дол.США, про що на специфікаціях містяться відмітку банку.

У сертифікаті ціни від 07.08.2015р. виробник надав пояснення стосовно світового падіння цін на сталь внаслідок падіння ціни на нікель. На підтвердження надано графік біржових котирувань ціни на нікель та прайс листи на вересень, жовтень 2014 року і квітень, червень та серпень 2015 року для порівняння.

Згідно оскаржуваного рішення, декларантом не було надано до митниці висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відтак, Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості №500060001/2015/610107/2 від 07.08.2015р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2015/00225 від 07.08.2015 року.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що за результатами проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом, було обрано метод визначення митної вартості резервний.

Одеською митницею ДФС проведено аналіз баз даних ПІК Інспектор-2006 та ЄАІС ДФС та митним органом встановлено, що рівень митної вартості товарів митне оформлення яких вже здійснено, є більшим: товар №2 (митна декларація від 12.06.2015 № 112050000/2015/9309)-2,30 дол.США за кг нетто, товар №3 - (митна декларація від 25.06.2015 №110070000/2015/305398) - 2,79 дол. США за кг нетто; товар №5 - (митна декларація від 03.07.2015 №100250005/2015/111758) - 2,71 дол. США за кг нетто; товар №7 - (митна декларація від 13.07.2015 №100270001/2015/218534)- 1,55 дол. США за кг нетто; товар №8 - (митна декларація від 13.07.2015 №100270001/2015/218534) - 1,42 дол. США за кг нетто.

Декларанту розяснено права, викладені у п.3 ст.52 МКУ на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі згоди декларанта або уповноваженої особи з рішенням органу доходів та зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з вартістю, визначеною органом доходів та зборів.

Як зазначено позивачем, враховуючи негайну потребу у використанні товару у господарській діяльності, 07.08.2015 року декларантом було подано нову митну декларацію № 500060001/2015/014674, якою здійснено митне оформлення товару шляхом сплати суми податку на додану вартість та ввізного мита, розрахованих виходячи із митної вартості, визначеної рішенням про коригування митної вартості №500060001/2015/610107/2 від 07.08.2015р.

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів №500060001/2015/610107/2 від 07.08.2015р. та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2015/00225 від 07.08.2015 року, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтований та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У даному випадку відповідач зобов'язав позивача надати наступні документи: - виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

При цьому, оскаржуване рішення обґрунтоване тим, що ТОВ Юнітон не було надано до митниці висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім того, є обґрунтованими доводи представника позивача відносно того, що той факт, що вага товару зазначена в специфікації відрізняється від ваги у інвойсі не може вважатися ані розбіжністю, ані недостовірністю документів, поданих до митного оформлення товару. Адже, товар, зазначений у специфікації № 3 був поставлений не в повному обсязі. За інвойсом №BR150605-3 від 17.06.2015 року було оплачено за фактично поставлений товар. На специфікаціях №3 і №4 містяться відмітки банку про перерахування грошових коштів у валюті за кожною специфікацією з зазначенням суми та дати платежу, яка збігається з даними платіжних доручень №77 і №83, про що відповідачу було зазначено в поясненнях позивача у листі №180 від 07.08.2015р.

Представник позивача пояснив, що залишок товару по специфікації №3 буде поставлено в майбутньому періоді, тому кількість товару в інвойсі відрізняється від кількості товару, зазначеної в специфікаціях.

Щодо посилання митного органу в оскаржуваному рішенні на відсутність страхових документів, слід зазначити, що декларантом на вимогу митниці було надано страховий поліс №354 від 29.06.2015р.

Крім того, слід зазначити, що ч.10 ст. 58 МК України визначено перелік складових митної вартості товару. При цьому, відповідач, посилаючись на те, що надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не конкретизує, які саме складові не знайшли свого документального підтвердження.

З аналізу ст. 58 Митного кодексу України вбачається, що основним методом визначення митної вартості товару є метод її визначення за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні (ч.2 ст.58 МК України).

При цьому, згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На підставі матеріалів справи та оцінки представлених доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Юнітон підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Юнітон до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3