Справа № 826/22472/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2015-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суду у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ганечко О.М.,

суддів Хрімлі О.Г., Коротких А.Ю.,

при секретарі Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2015 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікея" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України, Державної регуляторної служби України Державного підприємства "Українська правова інформація" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України, Державної регуляторної служби України Державного підприємства "Українська правова інформація" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2015 року позовну заяву в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування Рішення Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва в особі правонаступника Державної регуляторної служби України в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування Рішення Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва в особі правонаступника Державної регуляторної служби України про погодження проекту наказу Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року №966; визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року № 966; визнання незаконним та скасування Рішення Міністерства юстиції України про державну реєстрацію наказу Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року №966 14 жовтня 2014 року за №1267/26044; визнання незаконним і скасування Рішення Державної регуляторної служби України про погодження проекту наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року № 13; визнання незаконним і скасування Наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року № 13; визнання незаконним та скасування Рішення Міністерства юстиції України про державну реєстрацію наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року №13 30 січня 2015 року за №102/26547, зобов'язання ДП "Українська правова інформація" () опублікувати у журналі "Офіційний вісник України" резолютивну частину судового рішення про задоволення позовних вимог про визнання незаконними і скасування (втрату чинності) наказів Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року №966 та від 23 січня 2015 року №13 - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу на вищезазначену ухвалу та просить її скасувати.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідачів Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у м. Києві покладався на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, ухвала суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Згідно зі ст. 199 ч.1 п.1 та ст. 200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, в зв'язку з правильним встановленням судом першої інстанції обставин справи та винесення спірного рішення з дотриманням норм процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущений строк для звернення до адміністративного суду з частиною позовних вимог, а тому позов необхідно залишити без розгляду в цій частині.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову даної справи є законність наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року № 966 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", наказ Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року № 13 Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України", рішення податкових органів стосовно розгляду скарг позивача та зобов'язання Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві вчинити дії.

Наказ Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року № 966 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за № 1267/26044 та офіційно опубліковано Офіційному віснику України, 2014, N 86 (04.11.2014), ст. 2465. Згідно п. 4 даного наказу цей наказ набирає чинності з першого числа місяця, що настає за місяцем його офіційного опублікування. Тобто, оскаржуваний наказ набрав чинності 01.12.2014 року.

Наказ Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року № 13 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України" набрав чинності 30 січня 2015 року, у зв'язку з його опублікуванням в Офіційному віснику України від 30.01.2015 N 6.

Тобто, строк оскарження нормативно-правового акту починається з дня опублікування акта, не зважаючи на те, що особа, на яку поширюється його дія, можливо ознайомилася з ним пізніше.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 99 КАС України).

За змістом ст. 99 КАС України, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов'язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивач вказує, що про порушення своїх прав та свобод оскарженими наказами та діями він дізнався 20.08.2015, одержавши поштою рекомендований лист Р6712, яким скеровано позивачу рішення ДФС України від 22.07.2015 року № 15359/6/99-99-11-02-02-15 про результати розгляду скарги від 12.06.2015 року № 9/06.

Таким чином, судом встановлено, що позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав оскаржуваними наказами 14.10.2014 року та 30.01.2015 відповідно, тобто перебіг строку позовної давності почався 14.10.2014 року для оскарження наказу від 23.09.2014 року № 966 та 30.01.2015 для оскарження наказу від 23.01.2015 року № 13.

Разом з тим, згідно штемпеля вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду міста Києва, позов подано до суду 24.09.2015, тобто з порушенням строків, встановлених частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки оскаржувані накази було опубліковано та позивач весь період часу був учасником врегульованих спірними наказами правовідносин, колегія судів не вбачає підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та вважає, що суд першої інстанції вірно застосовав наслідки пропуску строку звернення до суду.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів, не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При цьому суд першої інстанції вірно зауважив, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування Рішення Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва в особі правонаступника Державної регуляторної служби України про погодження проекту наказу Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року № 966; визнання незаконним та скасування Рішення Міністерства юстиції України про державну реєстрацію наказу Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року № 966 14 жовтня 2014 року за №1267/26044; визнання незаконним і скасування Рішення Державної регуляторної служби України про погодження проекту наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року № 13; визнання незаконним та скасування Рішення Міністерства юстиції України про державну реєстрацію наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року №13 30 січня 2015 року за №102/26547 та зобов'язання ДП "Українська правова інформація" () опублікувати у журналі "Офіційний вісник України" резолютивну частину судового рішення про задоволення позовних вимог про визнання незаконними і скасування (втрату чинності) наказів Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року №966 та від 23 січня 2015 року №13 є похідними вимогами від вимоги про оскарження наказів від 23.09.2014 року № 966 та від 23.01.2015 року № 13, відносно яких судом в тому числі застосовуються строки позовної давності.

Вищевикладене свідчить про правомірність прийнятого рішення і, в сукупності, є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Таким чином, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню її доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 17, 109, 160, 195, 199, 201, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: О.Г. Хрімлі

А.Ю. Коротких

.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.