Справа № 803/3804/15
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

04 грудня 2015 року Справа № 803/3804/15

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Смокович В.І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Апеляційного суду Волинської області про зобовязання апеляційного суду Волинської області діяти у правовий спосіб передбачений чинними законами України, а саме розглянути заяву позивача від 14 вересня 2015 року у відкритому судовому засіданні за його участі (відеоконференція) і винести вмотивоване рішення у формі ухвали (постанови).

Позивачу слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Стаття 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів.

Зокрема, пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Проаналізувавши вищезазначені положення законодавства, суддя дійшов висновку, що обовязковою ознакою публічно-правового спору є те, що одним із його учасників є субєкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції.

Як убачається з матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 оскаржує дії Апеляційного суду Волинської області щодо не розгляду його заяви від 14 вересня 2015 року у передбачуваний нормами КПК України спосіб. Просить Волинський окружний адміністративний суд зобовязати відповідача винести вмотивоване рішення у формі ухвали (постанови) за його участі.

Відповідно до статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Згідно з вимогами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 55 Конституції України до суду можуть бути оскаржені лише ті рішення, дії чи бездіяльність посадових і службових осіб органів судової влади, які належать до сфери управлінської діяльності.

Сутність позовної заяви полягає у тому, щоб визнати непроцесуальним документом лист секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_2 від 23 вересня 2015 року та зобовязати апеляційний суд розглянути його заяву у передбаченому нормами КПК України порядку. Тобто, позивач просить встановити наявність порушень процесуального закону, допущених судом при вирішенні питання щодо прийняття до провадження його заяви і зобовязати суд усунути ці порушення.

Дії суду, повязані з розглядом конкретної кримінальної справи, здійснюються за кримінальними процесуальними законами України.

Питання повязані з рухом справи в суді другої інстанції, різні клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення її розгляду, про зупинення або закриття провадження в ній, залишення заяви без розгляду у випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються мотивованими ухвалами. Ухвалу постановляє суд у повному складі, а у випадках, передбачених цим Кодексом, суддя одноособово.

Таким чином, процесуальна діяльність суду мала оформлятися ухвалами.

На думку судді надаючи відповідь у формі листа апеляційний суд заяву позивача від 14 вересня 2015 року можливо розцінював як таку, що неналежним чином оформлена відповідно до норм КПК України, без зазначення конкретних вимог та процесуальних підстав для її подання (апеляційна скарга, заява про перегляд за нововиявленими обставинами, заява щодо виконання вироку суду тощо).

Законність процесуальних дій суду, вчинених ним при розгляді справи, може перевірятися тільки судом вищої інстанції в порядку апеляційного, касаційного провадження. Законодавець надав учасникам справи можливість оскаржити деякі процесуальні акти окремо від остаточного рішення у справі, безпосередньо після їх прийняття, а інші лише разом із рішенням. Та обставина, що інколи суди помилково оформляють свої процесуальні дії та рішення не ухвалами, а іншими за назвою, формою або викладом документами (листами, записками, вироками, постановами, повідомленнями), що має місце і у цьому випадку, не змінює сутності таких документів. Вони можуть бути оскаржені в порядку, встановленому чинним на час вчинення дії процесуальним законом. Оскільки конституційне право на оскарження судових рішень за своїм обсягом є ширшим, ніж воно реалізоване в процесуальному законі, правило про апеляційне, касаційне оскарження поширюється і на випадки, коли суд (суддя) протягом визначеного законом процесуального строку не вчиняє процесуальну дію та не ухвалює за нею рішення, створюючи тим самим перешкоди для подальшого руху справи (допускає процесуальну бездіяльність).

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у Постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2008 року, Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6, яка в силу вимог статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обовязковою для врахування судами.

Адміністративним судам не підвідомчі скарги на акти і дії службових осіб суду, якщо законодавством встановлено інший порядок оскарження. Як зазначено у пункті 4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 це положення треба розуміти так, що судами не розглядаються скарги громадян на акти і дії судів (суддів), повязані зі здійсненням правосуддя, оскарження яких встановлюється відповідним процесуальним законодавством України. Лише акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності, можуть бути оскаржені громадянами в судовому порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

В цьому випадку, відмовляючи у відкритті провадження у справі ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 109, суддя обґрунтовано виходить з того, що оскаржені позивачем дії суду (судді) є не управлінськими, а процесуальними, вчиненими при виконанні ним своїх обовязків по здійсненню правосуддя, і тому їх законність може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Разом з тим, Апеляційний суд Волинської області здійснюючи процесуальні дії щодо конкретної кримінальної справи не здійснює владних управлінських функцій, а відтак не є субєктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, тому даний спір не є публічно-правовим та не підсудний адміністративним судам.

Згідно статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

За таких обставин, позивач може оскаржити процесуальні рішення Апеляційного суду Волинської області у порядку визначеному відповідним процесуальним кодексом.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України, з огляду на що позови, в яких оскаржуються акти і дії суддів та судів при здійснення правосуддя, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки позовну заяву ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області про зобовязання вчинити дії не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 109, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Волинської області про зобовязання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати позивачу, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.І. Смокович