Справа № 826/5027/15
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5027/15 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генерального штабу Збройних сил України про визнання протиправними та скасування наказів в частині, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Генерального штабу Збройних сил України про визнання протиправним та скасування пункту 9 параграфу 4 наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 28 січня 2015 року № 13, яким пункт 3 наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 02 серпня 2014 року № 446 про призначення полковника юстиції ОСОБА_2 начальником відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України скасовано як нереалізований; визнання протиправним та скасування пункту 10 параграфу 5 наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 28 січня 2015 року № 13, яким пункт 4 наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 02 серпня 2014 року № 446 про оголошення полковнику юстиції ОСОБА_2 військового звання полковник скасовано як нереалізований.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовими рішеннями, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач проходить військову службу в Збройних Силах України за контрактом, що підтверджується витягом із наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 квітня 2012 року № 307.

Відповідно до директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.07.2013 року № Д-322/1/02 посаду помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (з правової роботи) - начальника юридичного відділу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, яку обіймав полковник юстиції ОСОБА_2, скорочено 05.11.2013 року.

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.11.2013 № 763 полковника юстиції ОСОБА_2 зараховано у розпорядження начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України у зв'язку з проведенням організаційних заходів.

Відповідно до рішення начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (№300/1/С/3804 від 12.11.2013 року) командувачу Військово-Морських Сил Збройних Сил України було визначено утримувати полковника юстиції ОСОБА_2 у списках особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

На виконання рішення Міністра оборони України командувачу Військово-Морських Сил України було визначено завдання щодо службового відрядження полковника юстиції ОСОБА_2 до Генерального штабу Збройних Сил України з 10.03.2014 року на 1 місяць, проте позивач у службове відрядження до Генерального штабу Збройних Сил України не прибув.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 17.03.2014 року № 182, полковник юстиції ОСОБА_2 тимчасово, з 17.03.2014 по 03.04.2014, виконував обов'язки директора Департаменту правового забезпечення Міністерства оборони України.

Наказом Міністерства оборони України від 02.04.2014 року №218 полковнику юстиції ОСОБА_2 було визначено повернутися до Генерального штабу Збройних Сил України. Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, військовослужбовець до Генерального штабу Збройних Сил України не прибув, до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України не повернувся.

Відповідно до наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.08.2014 року № 446 полковника юстиції ОСОБА_2, який перебував у розпорядженні начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, колишнього помічника командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (з правової роботи) - начальника юридичного відділу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, призначено начальником відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Вказане рішення в частині, що стосується позивача було оскаржено ним до суду.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2014 року по справі №826/11977/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Генерального штабу Збройних Сил України задоволено частково, визнано протиправним та скасовано пункт 3 параграфу 3 наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 02.08.2014 року №446 про призначення позивача на посаду начальника відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, ВОС - 3400032. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.01.2015 року №13 пункт 3 наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.08.2014 року № 446 про призначення полковника юстиції ОСОБА_2 начальником відділу аналізу та профілактики правопорушень управління по роботі з особовим складом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України скасовано як нереалізований.

Крім того, пунктом 10 параграфу 5 вказаного вище наказу пункт 4 наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 02 серпня 2014 року № 446 про оголошення полковнику юстиції ОСОБА_2 військового звання полковник скасовано як нереалізований.

Вважаючи рішення відповідача в цій частині протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наказ начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 02 серпня 2014 року № 446 в частині, що стосується позивача не був реалізований, оскільки на його виконання позивач не прибув.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із вимогами пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Абзацом п'ятнадцятим пункту 116 Положення визначено, що військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 6, 71 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов'язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, наказ від 02.08.2014 року № 446 в частині, що стосується позивача не був реалізованим в зв'язку з неприбуттям останнього на виконання вказаного наказу до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2014 року по справі № 826/11977/14 визнано протиправним та скасовано лише пункт 3 параграфу 3 наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 02.08.2014 року № 446, питання правомірності пункту 4 наказу від 02.08.2014 року № 446 вказаним судовим рішенням не досліджувалося, даний пункт наказу скасований в судовому порядку не був.

При цьому, як вже було зазначено вище, оскаржуваний наказ в частині, що стосується позивача був прийнятий саме на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.10.2014 року по справі № 826/11977/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.