Справа № 809/970/14
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 р. Справа № 876/11557/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Запотічного І.І., Кузьмича С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу гаражного кооперативу "Соколи" на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.10.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Х-АДВАНС" до реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, гаражний кооператив "Соколи" про визнання недійсним рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання недійсним та скасування рішення №2655796 від 28.05.2013 року щодо реєстрації за громадянином ОСОБА_1 права власності на гараж №16 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1), що розташований в гаражному кооперативі "Соколи" за адресою вул. Вовчинецька, 225, м. Івано-Франківськ, та зобов'язання внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи про скасування реєстрації права власності на цей гараж.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем, всупереч вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 р. №703, проведено державну реєстрацію права власності на гараж за адресою: м. Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний кооператив, за громадянином ОСОБА_1 без відповідної на те дозвільної документації, за відсутності декларації органу ДАБК про готовність об'єкта до експлуатації, за відсутності речового права заявника на земельну ділянку та витягу з ДЗК про земельну ділянку. Крім цього, документи подано особою без належних на те повноважень, а сам перелік документів не відповідає затвердженому обов'язковому переліку, необхідному для проведення первинної державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Оскільки, гараж, розташований на земельній ділянці, загальною площею 6,2207га, що належить позивачу на праві приватної власності, згідно з державним актом серія ЯМ №657804, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі, таке рішення підлягає визнанню недійсним, а державна реєстрація скасуванню шляхом внесення відповідних записів про це до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Просив позов задоволити.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.10.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення №2655796 від 28.05.2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області про проведення державної реєстрації прав власності форма власності: приватна, розмір частки: 1/1 на гараж, що розташований: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, Соколи гаражний кооператив, гараж 16, ряд 4, ділянка 2 за субєктом: ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна. Зобовязано Реєстраційну службу Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області забезпечити внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно відповідний запис про скасування державної реєстрації речових прав на гараж, що розташований за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, Соколи гаражний кооператив, гараж 16, ряд 4, ділянка 2 за субєктом: ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1.

Постанову суду першої інстанції оскаржив гаражний кооператив "Соколи". Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, 25.05.2013 року державним реєстратором ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: гараж; адреса: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний кооператив, гараж 16, форма власності: приватна, розмір частки: 1/1, власник: ОСОБА_1.

Вказаним реєстраційним діям передувало подання ОСОБА_1 документів, на підставі яких вчинені оскаржувані дії реєстратора: заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.05.2013 року, реєстраційний № 1305180; квитанцій про оплату державного мита від 22.05.2013 року; копії паспорта та картки платника податків ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3; витягу з угоди про надання послуг адвокатом від 18.04.2013 року; довідки №62/01-04 від 18.04.2013 року Гаражного кооперативу "Соколи" про право власності на гараж; витягу із протоколу №7 від 31.03.2013 року про затвердження списку членів/асоційованих членів гаражного кооперативу "Соколи"; технічного паспорту від 25.04.2013 року, виданого ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації". Вищенаведені обставини підтверджуються карткою прийому заяви №2622253.

28.05.2013 року відповідачем прийнято рішення №2655796 про державну реєстрацію права власності форма власності: приватна, розмір частки: 1/1 на гараж, що розташований: м. Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний кооператив, гараж 16, за суб'єктом: ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відкриття реєстраційної справи на обєкт нерухомого майна.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним з шляхів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Також, при розгляді та вирішенні даної адміністративної справи до спірних правовідносин слід застосовувати Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону.

Частиною 3 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацом 2 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Абзацом 5 пункту 46 наведеного вище Порядку, визначено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, разом з іншими документами, подає органові державної реєстрації прав документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Частиною другої цієї статті передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що при проведенні державної реєстрації відповідачу не подавалися документи, які б підтверджували факт введення гаражу № 16 в експлуатацію. Таким чином, при здійсненні спірної реєстраційної дії відповідачем не дотримано вимог законодавства, необхідних для вчинення оскаржуваної реєстраційної дії.

Відповідно до пункту 26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 46 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення); витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер).

Виключення стосується житлових чи нежитлових приміщень, які є складовими частинами інших житлових будинків, будівель, споруд (їх окремих частин), в яких вони розташовані. З огляду на те, що гараж № 16, державна реєстрація прав на який оскаржується, є окремим об'єктом нерухомого майна, який встановлено безпосередньо на землі, а не розташовано в якійсь окремій будівлі чи споруді, про що свідчать виданий технічний паспорт, виключення щодо обов'язковості реєстрації речового права на земельну ділянку не стосується конкретного випадку.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу гаражного кооперативу "Соколи" залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.10.2015 року у справі №809/970/14 без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: І. Запотічний

ОСОБА_4