Справа № 2а-4226/11/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2012-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2012 р. Справа № 2a-4226/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Андрейчук Л.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську

про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 14.04.2008 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ДПІ в м. Івано-Франківську про скасування податкового повідомлення рішення №/0 від 14.04.2008 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що посадовими особами ДПІ в м. Івано-Франківську неправомірно нараховано суму податкового зобовязання, оскільки в 2007 році ним фактично не здійснювалась підприємницька діяльність, тому й не подавав декларацію про доходи за 2007 рік. Однак, пізніше йому стало відомо, що таку декларацію від його імені подано громадянкою ОСОБА_5 Позивач звертався із протоколом-заявою до органів МВС, однак постановою від 19.07.2008 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5

З посиланням на положення ч.1 ст.13 Закону України «Про державну податкову службу», вказує, що оскаржуване рішення підлягає до скасування.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Суду пояснили, що податковим органом, з метою перевірки зазначених в поданій декларації даних, слід було провести документальну перевірку діяльності позивача й на підставі отриманих даних виносити податкове повідомлення-рішення. Винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення без отримання додаткового документального підтвердження отриманих позивачем доходів, тягне за собою скасування такого рішення. Просили суд, позов задовольнити в повному обсязі.

На запитання суду позивач пояснив, що після того як дізнався про подання декларації про доходи отримані в 2007 році від його імені громадянкою ОСОБА_5, в податковий орган із письмовою заявою не звертався.

Представники відповідача проти позову заперечили, суду пояснили, що оскаржуване рішення прийняте на підставі та в межах повноважень визначених законом. Крім того, сума податкового зобовязання розрахована на підставі самостійно задекларованої суми отриманого позивачем доходу за 2007 рік, яка є узгодженою. Просили суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, пояснення свідка, оцінивши зібрані в справі докази, судом встановлено наступне.

16.10.2006 року проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

08.04.2008 року ОСОБА_1, подав до ДПІ в м. Івано-Франківську декларацію про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2007 року, згідно з якою протягом 2007 року сума одержаного валового доходу становить 268 728 грн., витрати повязані з одержанням доходу 184 580 грн., сума чистого доходу становить 84 148 грн.

Відповідно до п.4.1.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

А отже, приймаючи декларацію про доходи ОСОБА_1, відповідач діяв в межах вищевказаної норми закону та при цьому прав позивача не порушив.

Згідно п. 14.3. Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю затвердженої Наказом ДПА України №12 від 21.04.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №64 від 09.06.1993 року оподаткування доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності податковими органами здійснюється на підставі податкових декларацій за звітний податковий період, які надаються наростаючим підсумком з початку року (за квартал, півріччя, три квартали, рік).

На підставі отриманих даних відображених в декларації про доходи ОСОБА_1 отриманими в 2007 році, посадовою особою ДПІ в м. Івано-Франківську 14.04.2008 року проведено перерахунок податку за 2007 рік та визначено до сплати податок з доходів фізичних осіб в розмірі 12 622,10 грн., та як наслідок на вказану суму винесено податкове повідомлення-рішення за №/0 від 14.04.2008 року.

В цей же день вказане податкове повідомлення-рішення отримано позивачем.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_4, яка в 2008 році працювала на посаді головного державного податкового інспектора управління оподаткування податку фізичних осіб ДПІ в м. Івано-Франківську та була куратором позивача. Згідно її пояснень, після проведення розрахунку суми податку з доходів фізичних осіб, вона розмовляла із ОСОБА_1, який зазначив, що вказану суму податку в розмірі 12 622,10 грн., буде погашати по мірі можливості. В той же час, ОСОБА_1, не повідомляв інспектора про те, що декларація подана не ним, чи про те, що в поданій декларації відображено невірні дані.

Крім того, суду пояснила, що після винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення неодноразово розмовляла із ОСОБА_1 Однак, лише після надіслання йому вимоги про сплату податкового боргу та попередження про те, що вказаний податковий борг буде стягуватись в судовому порядку, ОСОБА_1 повідомив про те, що декларація подана не ним та дані відображені в ній не відповідають дійсності.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення податковий орган діяв в межах визначених законодавством чинним на час прийняття такого рішення. Оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам, які склались на час його прийняття.

В той же час, доказів допущення порушень податковим органом та протиправності оскаржуваного рішення позивачем не надано, не доведено допущення порушення при прийнятті декларації про доходи ОСОБА_1 та не доведено факт подання такої декларації без відома позивача.

Суд не приймає до уваги посилання позивача та його представника на ту обставину, що декларація про доходи отримані в 2007 році ОСОБА_1, ним не подавалась, оскільки на підтвердження даних обставин позивачем не долучено жодних доказів. Зокрема, доказів звернення до податкового органу з приводу отримання декларації від не уповноваженої на те особи, результатів проведеного службового розслідування, тощо.

Подана позивачем постанова про відмову в порушення кримінальної справи від 19.07.2008 року, також не підтверджує тієї обставини, що декларація про доходи отримані в 2007 році фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, подавалась до податкового органу не ним (а.с. 130).

Крім того, судом встановлено, що позивач до органу державної податкової служби будь-яких інших декларацій про доходи одержані за 2007 рік не подавав, про отримання інших доходів, ніж зазначені у вказаній декларації, поданій 08.04.2008 року за вказаний період не звітувався. Вказану обставину підтверджує позивач.

В органу державної податкової служби не було підстав для сумніву в достовірності даних відображених в декларації про доходи одержані позивачем з 01.01. по 31.12.2007 року.

Виходячи з аналізу вказаних обставин, суд дійшов висновку, що твердження позивача та його представника про надання органу державної податкової служби декларації про доходи одержані в 2007 році іншою особою від імені позивача та з помилковими даними, є недостовірним.

Посилання позивача та його представника на те, що при отриманні декларації податковим органом розраховано суму податку та прийнято оскаржуване рішення без проведення документальної перевірки не є обгрунтованим, оскільки, як зазначалось вище, сума податку розраховується на підставі даних відображених в декларації поданої платником.

З урахуванням того, що позивачем не доведено неправомірності дій відповідача при винесенні оскаржуваного рішення, а наведені позивачем обставини не підтверджені в судовому засіданні та не можуть слугувати підставою для звільнення його від обовязку сплати податку, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: (підпис) ОСОБА_6

Постанова складена в повному обсязі 22.02.2012 року.