Справа № 808/3660/15
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року 16:45Справа № 808/3660/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складісудді ОСОБА_1, за участю секретаря судового засідання Яланської В.А. та представників

позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

третьої особи: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької

обласної ради

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

третя особа Приморський РВ ГУ МВС України в Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради (далі позивача, СМР «Глорія») до Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області, третя особа Приморський РВ ГУ МВС України в Запорізькій області, в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить суд визнати протиправними та скасувати п. 2 постанови від 15.06.2015 в частині часткового задоволення скарги, акт перевірки №08-27-0014/0024 та припис №08-27-0014/0016 від 22.05.2015.

В судовому засіданні 16 листопада 2015 року протокольною ухвалою суду замінено відповідача Територіальну державну інспекцію з питань праці у Запорізькій області на належного відповідача Головне управління Держпраці у Запорізькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправомірність проведення відповідачем позапланової перевірки позивача, оскільки на думку позивача були відсутні передбаченні чинним законодавством підстави для проведення позапланової перевірки, а саме було відсутнє відповідне рішення суду. Крім того, представник позивача зазначив, що відповідач дійшов необґрунтованих висновків про порушення СМР «Глорія» приписів ст.21, ч.1,3 ст.32 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), оскільки бухгалтера ОСОБА_4 не було переведено на іншу роботу, а лише покладено обовязки бухгалтера іншого спрямування, тому позивач вважає, що він не зобовязаний був повідомляти ОСОБА_4 за два місяця про істотну зміну умов праці. Також, представник позивача вказує на те, що позивачем правомірно припинено трудовий договір з ОСОБА_5 щодо виконання нею за сумісництвом обовязків сестри медичного кабінету, оскільки такий трудовий договір про часткове сумісництво було укладено виключно до 31.08.2014. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що відповідачем правомірно проведено позапланову перевірку позивача, оскільки до відповідача надійшла постанова слідчого Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, якою призначено позапланову перевірку СМР «Глорія» та доручено її проведення Територіальній державній інспекції з питань праці у Запорізькій області (правонаступник Головне управління Держпраці у Запорізькій області). Зазначає, що за результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем приписів ст.21, ч.1,3 ст.32 КЗпП України, а саме позивачем не було у встановленому порядку та строки повідомлено бухгалтера ОСОБА_4 про істотну зміну умов праці та встановлено безпідставне припинення трудових відносин з ОСОБА_5 щодо виконання нею за сумісництвом обовязків сестри медичного кабінету, а саме позивачем не прийнято наказу про звільнення з посади та/або іншого наказу який ОСОБА_5 усунуто від виконання посадових обовязків за сумісництвом. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 14 травня 2015 слідчим СВ Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області прийнято постанову про призначення перевірки КЗ «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» для дослідження питання про дотримання позивачем вимог трудового законодавства щодо покладення на бухгалтера ОСОБА_4 обовязків бухгалтеру з обліку продуктів харчування та малоцінних швидкозношуваних матеріалів.

Крім того, 14 травня 2015 слідчим СВ Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області прийнято постанову про призначення перевірки КЗ «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» для дослідження питання про дотримання позивачем вимог трудового законодавства відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6

19 травня 2015 року заступником начальника Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області видано, на підставі наказу №330 від 19.05.2015, направлення на проведення перевірки СМР «Глорія».

22 травня 2015 року за результатами проведеної перевірки головним державним інспектором праці ОСОБА_7 складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №08-27-0014/0024 (далі акт перевірки).

В акті перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог:

- ч.1, 3 ст. 32 КЗпП України, а саме встановлено, що переведення на іншу роботу здійснюється без згоди працівника, про зміну істотних умов праці працівник не повідомлений більше ніж за 2 місяці;

- ст.21, 94 КЗпП України керівник закладу не виплачує працівникові заробітну плату та не забезпечує умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, угодою сторін і трудовим договором.

Крім того, 22 травня 2015 року відповідачем складено припис №08-27-0014/0016, яким позивача зобовязано усунути порушення чинного законодавства України про працю (привести у відповідність з законодавством) вказані у пунктах 1-2 описової частини припису та у строк до 22.06.2015 письмово повідомити відповідача про виконання припису.

Не погодившись з висновками акту перевірки та припису позивач звернувся з відповідною скаргою до Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області

Постановою начальника Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області, за результатами розгляду скарги позивача, вирішено:

скаргу головного лікаря Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради ОСОБА_8 в частині скасування висновків акту перевірки №08-27-0014/0024 залишено без розгляду;

частково задоволено скаргу головного лікаря Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради ОСОБА_8 на припис №08-27-0014/0016 від 22.05.2015 та скасовано частину 2 припису №08-27-0014/0016 від 22.05.2015 щодо порушень вимог ст.94 КЗпП України.

Позивач, не погодившись з рішенням за результатами розгляду скарги, актом перевірки та приписом, звернувся з позовом до суду.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування п.2 постанови від 15.06.2015 в частині часткового задоволення скарги та акту перевірки №08-27-0014/0024, суд зазначає наступне.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства. Він містить субєктивні висновки особи, яка його склала, що виявлених порушень.

Виходячи з вказаної норми, слід зазначити, що акт перевірки не містить владних управлінських приписів щодо позивача та не породжує для нього жодних правових наслідків.

Так само, як і п. 2 постанови начальника Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області, прийнятої за результатами розгляду скарги позивача, не породжує для нього жодних негативних правових наслідків.

Отже, виключно результат реалізації повноваження контролюючого органу (а саме - рішення контролюючого органу, припис, постанова про накладення штрафних санкцій, тощо), а не процес реалізації його повноважень може бути об'єктом судового оскарження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині про визнання протиправними та скасування п.2 постанови від 15.06.2015 в частині часткового задоволення скарги та акту перевірки №08-27-0014/0024.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним дій по проведенню перевірки та скасування припису, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 №390 (далі Порядок №390), передбачено, що Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою (ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

При розгляді адміністративної справи, судом встановлено, що підставою для призначення та проведення перевірки позивача стали постанови слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 14.05.2015.

Суд зазначає, що відповідно до п.4 ч.2 ст.40 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) слідчий уповноважений призначати ревізії та перевірки у порядку, визначеному законом. Згідно ч.7 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обовязковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

При цьому вищевказані норми чинного законодавства містять імперативний припис щодо обов'язку органу якому доручено проведення перевірки призначити позапланову перевірку, у випадку отримання постанови слідчого у кримінальній справі. При цьому виконання такого обов'язку не передбачає дослідження перевіряючим органом підстав призначення відповідної перевірки слідчим, оцінювання правомірності та законності цієї перевірки. Правова оцінка дій слідчого щодо призначення перевірки у рамках кримінальної справи здійснюється у порядку, визначеному кримінально-процесуальним законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в частині прийняття наказу на перевірку та направлення на проведення перевірки субєкта господарювання, а посилання представника позивача про неправомірність дій відповідача щодо проведення перевірки спростовуються матеріалами справи.

Щодо правомірності складання відповідачем оскаржуваного припису, суд зазначає, що згідно ч.6 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Відповідно до ч.7 ст.7 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом пяти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до субєкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

При розгляді справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного припису стало, на думку відповідача, порушення позивачем вимог ст.21, ч.1,3 ст.32 КЗпП України, а саме не повідомлення бухгалтера ОСОБА_4 про істотну зміну умов праці у строк більший і 2 місяці та не забезпечення умов праці, необхідних для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, угодою сторін і трудовим договором щодо ОСОБА_5

Стосовно встановленого порушення частин 1 та 3 статті 32 КЗпП України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

01 квітня 2015 року головним лікарем СМР «Глорія» прийнято наказ №35-осн. «Про призначення відповідальних осіб за ведення матеріалів», яким у звязку з мобілізацією провідного бухгалтера ОСОБА_9, з метою взаємозаміняємості, на період відсутності бухгалтера матеріального відділу з поважних причин, зроблено перерозподіл посадових обовязків між бухгалтерами матеріального відділу та призначено відповідальним за облік продуктів харчування та малоцінних швидкозношуваних матеріалів ОСОБА_4 з 01.04.2015.

Під час розгляду справи судом встановлено та не заперечується представниками сторін, що на ОСОБА_4, який до прийняття наказу №35-осн. від 01.04.2015 виконував обовязки бухгалтера матеріального відділу по здійсненню прийому та контролю первинної документації по утриманню транспортних засобів, було покладено обовязки відповідального за облік продуктів харчування та малоцінних швидкозношуваних матеріалів без відповідно попередження за 2 місяці.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 3 ст.32 КЗпП України передбачено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

З наданої до матеріалів справи посадової інструкції ОСОБА_4, судом встановлено, що ОСОБА_4 був призначений на посаду бухгалтера наказом від 21.10.2011, на момент виникнення спірних взаємовідносин мав вищу кваліфікаційну категорію та виконував обовязки бухгалтера по прийманню, обробці первинних документів з обліку матеріальних цінностей по підгрупі «транспортні засоби та матеріали».

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Як встановлено судом в ході судового розгляду справи ОСОБА_4 займав посаду бухгалтера СМР «Глорія» та після прийняття позивачем наказу №35-осн. від 01.04.2015 продовжив виконувати обовязки бухгалтера.

На переконання суду, жодних змін істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших, у звязку з перерозподілом функціональних обовязків бухгалтера ОСОБА_4 не відбулось, оскільки ОСОБА_4 продовжив виконувати ті самі обовязки бухгалтера та частково обовязки бухгалтера з іншого профілю, що не є істотною зміною умов праці.

Суд зазначає, що керівник установи/відділу має право на перерозподіл функціональних обовязків співробітників всередині відділу при цьому не змінюючи основні обовязки співробітника, а саме ведення бухгалтерського обліку підприємства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у позивача обовязку повідомляти ОСОБА_4 про покладання на нього відповідального за облік продуктів харчування та малоцінних швидкозношуваних матеріалів за 2 місяці.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість оскаржуваного припису в частині зобовязання позивача усунути порушення ч.1,3 ст.32 КЗпП України та наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Стосовно встановленого порушення ст.21 КЗпП України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом №4 від 03.01.2014 «Про надання сумісництва» надано ОСОБА_5 сестрі медичній з дієтичного харчування, сумісництво 0,5 ставки сестри медичного фізкабінету з 03.01.2014.

За результатами проведеної відповідачем перевірки встановлено, що починаючи з 01.09.2014 по день проведення перевірки, без прийняття будь-якого розпорядчого документу про звільнення, ОСОБА_5 перестали надавати робоче місце для виконання обовязків сестри медичного фізкабінету на 0,5 ставки за сумісництвом.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що оскільки між СМР «Глорія» та ОСОБА_5 було укладено трудовий договір про виконання нею, за сумісництвом на 0,5 ставки, обовязків сестри медичного фізкабінету до 31.08.2014, то позивач не зобовязаний був приймати будь-яких розпорядчих документів з цього питання, зважаючи на те, що ОСОБА_5 жодних заяв про продовження строку дії договору не подавалось.

На підтвердження своєї позиції представником позивача до матеріалів справи надано засвідчену головним бухгалтером копію наказу №4 від 03.01.2014 (оригінал надавався суду для огляду), в якому надано ОСОБА_5 сестрі медичній з дієтичного харчування, сумісництво 0,5 ставки сестри медичного фізкабінету з 03.01.2014 по 31.08.2014.

Разом з тим, суд не приймає посилання представника позивача на те, що з ОСОБА_5 укладено строковий договір та не бере до уваги наданий позивачем наказ, з огляду на наступне.

По перше, з наданої до матеріалів справи копії заяви ОСОБА_5 від 03.01.2014, на імя головного лікаря КУСМР «Глорія», встановлено, що ОСОБА_5 просить надати дозвіл на суміщення на 0,5 ставки медичною сестрою фізкабінету без значення конкретного строку суміщення даної посади.

По друге, в судовому засіданні 26.11.2015, в якості свідка судом допитано слідчого СВ Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, яким призначалась перевірка та який пояснив, що оригінал наказу №4 від 03.01.2014 (в двох екземплярах) був вилучений у позивача, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду від 14.11.2014, що підтверджується описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 18.11.2014.

Крім того, слідчим СВ Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області до матеріалів справи надано копію вилученого ним наказу №4 від 03.01.2014, засвідчену печаткою Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, з якого судом встановлено, що ОСОБА_5 сестрі медичній з дієтичного харчування, надано сумісництво 0,5 ставки сестри медичного фізкабінету з 03.01.2014,без зазначення строку дії такого сумісництва.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки між позивачем та ОСОБА_5 укладено трудовий договір без зазначення строку дії договору, на переконання суду, позивач зобовязаний був прийняти відповідний розпорядчий документ щодо припинення виконання ОСОБА_5 за сумісництвом обовязків сестри медичного фізкабінету.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині та відсутність підстав для їх задоволення.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем частковоне доведено правомірність прийнятого припису.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваногоприпису відповідач частково діяв необґрунтовано, тобто безурахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючивищевикладене,суддійшоввисновкупронаявністьпідставдля частковогозадоволенняпозовнихвимогКомунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючисьст.ст. 2, 4,7-12,14,71,86,158-163,254КАСУкраїни,суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати припис Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області №08-27-0014/0016 від 22.05.2015 в частині усунення порушення чинного законодавства України про працю вказаного у пункту 1 описової частини припису.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Судові витрати в сумі 24 (двадцять чотири) гривні 36 копійок присудити на користь Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П. Бойченко