Справа № 818/2962/15
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2015 р.Справа № 818/2962/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Проспероус" на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2015р. по справі № 818/2962/15

за позовом Державної фінансової інспекції в Сумській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проспероус" , Військової частини НОМЕР_1
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:
25.08.2015 року Державна фінансова інспекція в Сумській області звернулась до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проспероус", в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила суд стягнути з військової частини НОМЕР_1 кошти в сумі 19997,76 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2015 року адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Сумській області задоволено.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 до Державного бюджету кошти в сумі 19997,76 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Проспероус" - подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідача, Державна фінансова інспекція в Сумській області, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники процесу не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Державною фінансовою інспекцією в Сумській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 , в тому числі щодо використання коштів, виділених з резервного фонду державного бюджету у зв`язку з оголошеною мобілізацією за період з 30.09.2013 року, 2014 р. та завершений звітний період 2015 року, за результатом якої складено акт від 28.04.2015 року №08-08/02 (а.с.9-14).

Згідно висновків акту ревізії, фінансовою інспекцією встановлено, що військовою частиною в порушення вимог пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України в жовтні 2014р. придбано товари групи 90 згідно з УКТ ЗЕД, зокрема приладів нічного бачення, захисних окулярів та аналогічних оптичних виробів, з урахуванням податку на додану вартість. Зайві витрати з оплати ПДВ військовою частиною проведено у жовтні 2014р. за рахунок коштів загального фонду за КПКВ 1001760 "Проведення невідкладних заходів щодо забезпечення національної безпеки" КЕКВ 2260 "Видатки та заходи спеціального призначення" в загальній сумі 19997,76 грн. Вищевказане порушення призвело до завищення касових і фактичних видатків у звіті форми №2д "Звіт про надходження та використання коштів загального фонду" за 2014р. за КПКВ 1001760 "Проведення невідкладних заходів щодо забезпечення національної безпеки", КЕКВ 2260 "Видатки та заходи спеціального призначення" на загальну суму 19997,76 грн., чим порушено вимоги ч.1 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", п. 1.2 Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012р. №44. Зазначене відповідно до п.32 ч.1 ст. 116 Бюджетного кодексу України є бюджетним правопорушенням в частині включення недостовірних даних до звітів державного бюджету. Внаслідок допущеного порушення військовій частині 3051 завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 19997,76 грн. (а.с. 9-14).

З метою усунення виявлених ревізією порушень, ДФІ в Сумській області на адресу військової частини НОМЕР_1 був направлений лист-вимога від 08.06.2015 р. №18-08-14-14/3414. Для усунення порушень законодавства Державна фінансова інспекція в Сумській області, зокрема, в п.3 вищевказаної вимоги пропонувала стягнути з ТОВ "ПРОСПЕРОУС" безпідставно сплачені кошти в сумі 19997,76 грн. (а.с.15-18). Також повідомлено, що вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень та недоліків разом з завіреними копіями підтверджуючих первинних, розпорядчих та інших документів надати Держфінінспекції в Сумській області в термін до 08.07.2015р.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що військовою частиною безпідставно проведені зайві витрати з оплати податку на додану вартість в сумі 19997,76 грн. під час придбання товарів, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та, у разі виявлення порушень законодавства, пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи убачається, що між Військовою частиною НОМЕР_1 (Покупець) та ТОВ «ПРОСПЕРОУС» (Продавець) укладено договір № 28/АС від 06.10.2014р., згідно з п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує засоби спеціального призначення: окуляри Муform МF-4200 з протиоскол. захистом чорні в кількості 96 шт. ( а.с.20-22).

Судовим розглядом встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 придбано у ТОВ «ПРОСПЕРОУС» окуляри Муform МF-4200 з протиоскол. захистом чорні в кількості 96 шт. загальною вартістю 119986,56 грн., в тому числі ПДВ 19997,76 грн. (країна виробник Китай).

Кошти військовою частиною перераховано платіжним дорученням №1 від 10.10.2014р. в сумі 119986,56 грн., в т.ч. ПДВ - 19997,76 грн. ( а.с. 24).

Відповідно до п. 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України продукції оборонного призначення, визначеної такою згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України "Про державне оборонне замовлення", що класифікується за такими групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД, зокрема, групи 90 (тільки для біноклів, приладів нічного бачення, тепловізорів, захисних окулярів та аналогічних оптичних виробів, телескопічних прицілів та інших оптичних пристроїв для військової зброї, якщо вони не поставлені разом із військовою зброєю, для якої вони призначені, інші оптичні, навігаційні та топографічні прилади та інструменти, що використовуються в оборонних цілях). Вказана норма не поширюється на продукцію оборонного призначення держави - окупанта, або визначеною згідно з нормами міжнародного права державою - агресором, а також держави, яка є стороною міжнародного договору, що має військову складову, якщо іншою стороною такого міжнародного договору виступає держава - окупант (агресор) по відношенню до України.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, військовою частиною в порушення вимог пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, в жовтні 2014 року придбано товари групи 90 згідно з УКТ ЗЕД, зокрема приладів нічного бачення, захисних окулярів та аналогічних оптичних виробів, з урахуванням податку на додану вартість. Зайві витрати з оплати ПДВ військовою частиною проведено за рахунок коштів загального фонду за КПКВ 1001760 Проведення невідкладних заходів щодо забезпечення національної безпеки, КЕКВ 2260 Видатки та заходи спеціального призначення в загальній сумі 19997,76 гривень.

Отже, військовою частиною безпідставно проведені зайві витрати з оплати податку на додану вартість в сумі 19997,76 грн. під час придбання товарів.

Доводи апелянта, що у ДФІ в Сумській області не має повноважень перевіряти і визначати стан розрахунків суб`єктів господарювання з бюджетом, встановлювати суми недоплат податків, робити висновки і приписи, що стосуються оподаткування колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки позивачем під час проведення ревізії військової частини НОМЕР_1 досліджувалось лише питання щодо використання і збереження активів (коштів), що не суперечить положенням ст.2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні".

Враховуючи, що в ході ревізії встановлено необґрунтованість перерахування військовою частиною бюджетних коштів товариству "Проспероус" у вигляді сплати ПДВ в сумі 19997,76 грн. під час придбання товарів, які звільнені від сплати такого ПДВ, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з військової частини НОМЕР_1 до державного бюджету кошти в сумі 19997,76 грн.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проспероус" залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2015р. по справі № 818/2962/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Присяжнюк О.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 08.12.2015 р.