Справа № К/9991/78220/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Київ К/9991/78220/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2011 року в справі за його позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області, третя особа Міністерство оборони України про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся з вказаним адміністративним позовом й зазначав, що у травні 1994 року звільнений зі служби в Збройних Силах України, а у грудні 2010 року зі служби в органах внутрішніх справ та при звільненні йому була виплачена грошова допомога в сумі 23 066,24 грн. за 16 років 05 місяців вислуги років, не зарахувавши при цьому строк військової служби.

Посилаючись на неправомірність нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у зв'язку з виключенням періоду служби в Збройних Силах України з 05 серпня 1979 року по 17 травня 1994 року та уточнивши позовні вимоги просив стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області таку заборгованість в сумі 20 182,96 грн.

Також просив зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області проводити виплату щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням протягом одного року після звільнення зі служби (з 01 січня по 31 грудня 2011 року) відповідно до статті 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відшкодувати моральну шкоду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області заборгованості по виплатам, належним при звільненні. У обґрунтування касаційної скарги зазначав, що належним відповідачем у справі є Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, оскільки при звільненні з військової служби у 1994 році він не набув права на пенсію то йому і не було виплачено грошову допомогу при звільненні, а також неправомірно протягом 2011 року не проводилась виплата щомісячної грошової допомоги за військове (спеціальне) звання.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач набув право на грошову допомогу при звільненні з військової служби у 1994 році, а тому Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області не відповідає за зобов'язаннями Міністерства оборони України. Оскільки після звільнення з органів внутрішніх справ тривав процес призначення позивачу пенсії, підстав для виплати щомісячної грошової допомоги також немає, як і відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З обставин справи вбачається, що наказом заступника міністра оборони України по тилу - начальника тилу Збройних Сил України від 17 травня 1994 року № 037 ОСОБА_4 звільнено з військової служби в запас за підпунктом «з» пункту 65 Тимчасового Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу (за власним бажанням).

Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 28 грудня 2010 року № 510 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ за підпунктом «а» пункту 65 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за віком) з 31 грудня 2010 року. Вислуга років на день звільнення складала 31 рік 02 місяці 27 днів, для виплати грошової допомоги 16 років 05 місяців.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини другої статті 15 даного Закону, в редакції чинній на час звільнення позивача з військової служби, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, при звільненні з військової служби виплачується грошова допомога у розмірі 5-місячного грошового забезпечення.

Даною нормою права не пов'язано право на одноразову допомогу з певними підставами звільнення, такими як вік, причина звільнення та право на призначення пенсійного забезпечення, тощо.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції чинній на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ та звернення до суду, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги (абзац шостий частини другої статі 15 Закону).

Оскільки позивач при звільненні з військової служби у травні 1994 року набув право на одноразову грошову допомогу відповідно до статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то суди попередніх інстанцій прийшли до правомірного висновку про відсутність підстав для зобов'язання відповідачів здійснити таку виплату після його звільнення з органів внутрішніх справ.

Посилання позивача що при звільненні з військової служби у 1994 році він не набув права на пенсійне забезпечення, а тому і на одноразову грошову допомогу при звільненні суперечить положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який не поширюється на нього як працівника міліції.

Статтею 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням. Умови призначення та порядок виплати щомісячної грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 31 грудня 2010 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ, супровідним листом від 17 січня 2011 року матеріали для нарахування його пенсійного забезпечення були направлені до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, а звідти 08 лютого 2011 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Таким чином позивач був звільнений зі служби за віком з правом на пенсію, питання призначення якої вирішувалося компетентними органами, а тому висновок судів попередніх інстанцій про відсутність у позивача права на призначення щомісячної грошової допомоги, встановленої статтею 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є законним та скасуванню не підлягає.

Оскільки судами попередніх інстанцій не встановлено неправомірності дій або бездіяльності відповідачів, то також обґрунтованим є висновок про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, тому передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та ухвалення нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Я.Л. Іваненко /підпис/ М.Г. Кобилянський /підпис/