Справа № 809/2710/15
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Справа № 876/9143/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Прикарпаття» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі до публічного акціонерного товариства «Прикарпаття» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2015 року позивач ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі звернувся до суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства «Прикарпаття», в якому просив винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача борг по сумах виплачених пільгових пенсій за Списком № 1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі 5976,60 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року позов задоволено повністю. Постановлено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Прикарпаття" в користь управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з 01.04.2015 року до 01.07.2015 року в сумі 5976 грн. 60 коп.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що при винесенні оскаржуваної постанови порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, в звязку з чим просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, в сумі 2725,80 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що визнає суму витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу по виплаті та доставці пенсій на пільгових умовах працівникам ПАТ "Прикарпаття" виплачені за квітень-червень 2015 року в сумі 2725,80 грн. Однак Товариство не погоджується із вимогою щодо стягнення таких відшкодувань по пенсіонеру ОСОБА_3, так як датою призначення останньої на роботу у Товаристві було 02.02.2009 року, а датою виходу якої на пенсію є 17.01.2009 року. Незважаючи, що ОСОБА_3 фактично досягла пенсійного віку 17.01.2014 року, позивачем безпідставно в 2015 році покладаються відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії цій особі.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 акціонерне товариство "Прикарпаття" є юридичною особою, взятий на облік управлінням Пенсійного фонду України в в м. Коломиї та Коломийському районі та є платником єдиного внеску.

В Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками. Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносин, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

З 01.01.2011 року набрав чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно Прикінцевих та Перехідних положень Закону з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Частиною 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1, встановлює обов'язок підприємств здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 працювали в Публічному акціонерному товаристві "Прикарпаття", де здобули спеціальний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, працівникам Публічного акціонерного товариства "Прикарпаття" ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, які не досягли пенсійного віку, призначена пенсія за віком на пільгових умовах згідно пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позивачем понесено витрати на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах згідно списку №1 за квітень, травень, червень 2015 року в розмірі 5976,60 грн.

Фактичне понесення позивачем витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у вказаному розмірі за квітень, травень, червень 2015 року підтверджується довідкою розрахунком по сумах виплачених пільгових пенсій та витрат на їх доставку, що підлягають відшкодуванню відповідачем.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач зобов'язаний здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

За відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню понесених позивачем витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за квітень, травень, червень 2015 року за списком №1 в сумі 5976,60 грн.

Пунктом 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1 встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Пункт 6.7 вказаної Інструкції встановлює, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладені норми, обов'язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, відповідач зобов'язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, який надсилається відповідачу.

Позивач на адресу відповідача надіслав розрахунки фактичних витрат на виплату до доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій призначених відповідно до підпунктів "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно яких сума відшкодування витрат на виплату і доставку пільгової пенсії за вказаний період становить 5976,60 грн. Однак, відповідачем у передбачені строки не здійснено відшкодування сум понесених позивачем витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за вказаний період.

При цьому посилання апелянта на ту обставину, що відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах громадянці ОСОБА_3 мало припинитися в січні 2014 року, оскільки остання досягла 55-річного віку є безпідставним, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону чинної до 2011 року) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Згідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції Закону чинної до 2011 року) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, здійснення відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах здійснювалося до досягнення особами загального пенсійного віку - 55 років.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року за №3668-VIвнесено зміни до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

З урахуванням вимог частини 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону за №3668-VI від 08.07.2011 року, громадянка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 досягне пенсійного віку 17.07.2015 року, а тому обов'язок відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку їй пенсії, що була призначена на пільгових умовах покладається на відповідача.

Твердження представника відповідача, що позивачем застосовується Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", яким внесено зміни до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до правовідносин, що виникли до його прийняття є помилковим. В даному випадку відсутня зворотна дія у часі Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", так як ОСОБА_3 на момент набрання цим Законом, в 2011 році чинності, пенсійного віку не набула і права на призначення пенсійного забезпечення за віком у неї не виникло, правовідносин між нею та органами пенсійного фонду з цього приводу також не виникло, а отже застосування до ОСОБА_3 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" не є зворотною дією Закону у часі, внаслідок того, що Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" застосовується до вказаної особи після набрання ним чинності та до відносин, що виникли під час такої чинності.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в загальній сумі 5976,60 грн. за квітень, травень, червень 2015 року підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Прикарпаття» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року у справі № 809/2710/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська