Справа № 521/12099/15-а
Суддя: Леонов О. С.
Дата ухвалення: 2015-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/521/251/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту комунальної власності ОСОБА_3 міської ради про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом проти Департаменту комунальної власності ОСОБА_3 міської ради про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.01.2012 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси було зобовязано Управління земельних ресурсів ОСОБА_3 міської ради нинішній Департамент комунальної власності, підготувати необхідні документи щодо заяви позивача від 13.07.2007 року про проведення першочергового відводу земельних ділянок і передачі їх на розгляд міської ради, зобовязано ОСОБА_3 міську раду розглянути на сесії його заяву від 12.07.2007 року за наданими документами.

09.10.2013 року ОСОБА_3 міською радою за наданими відповідачем документами було прийнято рішення про відмову у наданні йому дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, про що йому було повідомлено листами від відповідача 26.09.2013 року та 17.12.2013 року.

ОСОБА_3 апеляційним адміністративним судом 10.06.2014 року за адміністративною скаргою ОСОБА_3 міської ради по справі 521/20337/13-а постанова суду першої інстанції була скасована та винесено нову постанову, якою рішення ОСОБА_3 міської ради від 09.10.2013 року в частині відмови йому у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою скасовано.

Вищим адміністративним судом за касаційною скаргою міської ради ухвалено від 27.11.2014 року по справі к/800/36218/14 постанову ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду залишено без змін.

09.06.2015 року Верховним судом України в задоволенні заяви про перегляд судового рішення від 27.11.2014 року відмовлено.

Вважає, що у звязку з невиконанням ОСОБА_3 міською радою рішення суду, порушено його право на отримання пільги як дитини війни. В результаті чого він не отримав у власність три земельні ділянки загальною площею 34 сотки.

Крім того, позивач зазначив, що йому була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях та приниженні його гідності і честі як громадянина України, для якого встановлено правовий статус дитина війна.

Просить суд дії відповідача визнати протиправними, на відшкодування збитків - вартості не отриманих земельних ділянок стягнути з ОСОБА_3 міського бюджету грошові кошти в сумі 20400000 грн. на його користь; на відшкодування збитків не отриманого доходу (упущеної вигоди) стягнути з ОСОБА_3 міського бюджету грошові кошти в сумі 17952000 грн. на його користь, на відшкодування моральної шкоди стягнути із ОСОБА_3 міського бюджету грошові кошти в сумі 10 000 000 грн. на його користь.

28.09.2015 року через канцелярію суду (вх. 40424) позивач ОСОБА_1 надав суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої він просить суд дії відповідача, які полягають у тому, що відповідач навмисно підготував документи на виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2012 року та проект рішення ради та передав їх на розгляд постійної комісії ради, які були передані на сесію ради і на підставі яких ОСОБА_3 міською радою 09.10.2013 року було прийнято рішення №3929-VI на виконання того судового рішення, яке суперечить і самому судовому рішенню і закону, і яке за його позовом було скасовано судами, що означає невиконання судового рішення, в результаті чого його право на отримання пільги дітям війни порушено, та йому заподіяні реальні збитки та моральна шкода, визнати протиправними; з метою поновлення його порушеного права на отримання пільги дітям війни стягнути з ОСОБА_3 міського бюджету реальні збитки на суму вартості не отриманих ним земельних ділянок 20400000 грн. на його користь, за які він зможе придбати не отримані земельні ділянки і тим самим поновити своє порушене право на отримання пільги дітям війни і таким чином на державному рівні буде визнано його тяжкий життєвий шлях у дитинстві, яке співпало з роками Другої світової війни; на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, які він змушений був терпіти усі ці 8 років поведінки щодо нього, та приниження його гідності і честі як громадянина, для якого державою встановлено правовий статус дитини війни і встановлена зазначена пільга, стягнути з ОСОБА_3 міського бюджету грошові кошти на суму не менше 10 000 000 грн. на його користь.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, докази на підтвердження обставин справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

13.07.2007 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 міської ради із заявою про проведення першочергового відводу земельних ділянок йому для житлового індивідуального будівництва 0,10 га, ведення садівництва 0,12 га та ведення огородництва 0,12 га у відповідності із Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

27.01.2012 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, виконкому ОСОБА_3 міської ради, Голови ОСОБА_3 міської ради, Управління земельних ресурсів ОСОБА_3 міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди задоволено частково та визнано дії посадових осіб Управління земельних ресурсів ОСОБА_3 міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про проведення першочергового відводу земельних ділянок на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 13.07.2007 року протиправними; зобовязано ОСОБА_3 міське управління земельних ресурсів ОСОБА_3 міської ради в межах компетенції та у відповідності до п. 5 Положення «Про ОСОБА_3 міське управління земельних ресурсів», затвердженого рішенням ОСОБА_3 міської ради №20-V від 27.06.2006 року, підготувати необхідні документи щодо звернення ОСОБА_1 з заявою про проведення першочергового відводу земельних ділянок на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 13.07.2007 року та передати їх на розгляд ОСОБА_3 міської ради.

Листом юридичного департаменту ОСОБА_3 міської ради від 12.09.2013 року №1741-П/вих. адресованого директору Департаменту комунальної власності ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 було повідомлено, що раніше було прийнято рішення №4737-У «Про відмову у наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність», у звязку з тим, що ОСОБА_1 не були виконані під час подання

документів, вимоги частин 6 та 7 статті 118, частини 4 та 5 статті 151 Земельного кодексу України, оскільки відповідної заяви стосовно передачі у приватну власність будь-якої конкретної земельної ділянки на адресу ОСОБА_3 міської ради від ОСОБА_1 ані в 2007 році, ані після винесення 27.01.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси рішення у справі № 1519/12а-124/11 на адресу ОСОБА_3 міської ради та її виконавчого органу у сфері земельних правовідносин не надходило.

ОСОБА_3 міської ради від 26.09.2013 року № 01-26/п-36-14/6 ОСОБА_1 було повідомлено, що з врахуванням позиції юридичного департаменту ОСОБА_3 міської ради викладеної у листі від 13.09.2013 року №36-П-1617/9, матеріали за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо отримання вільних земельних ділянок у місті Одесі відповідно до рішення Малиновського районного суду від 27.01.2012 року по адміністративній справі №1519/2а-124/11, передані на розгляд постійної комісії із землеустрою та земельним правовідносинам ОСОБА_3 міської ради для подальшого розгляду на черговій сесії ОСОБА_3 міської ради.

ОСОБА_3 міської ради від 07.10.2013 року № 01-26/п-36-14/7, 14/6, 14/8 ОСОБА_1 повідомлено, що матеріали з питань, порушених у його зверненнях з урахуванням рішення Малиновського районного суду від 27.01.2012 року по адміністративній справі №1519/2а-124/11 розглянуті постійною комісією із землеустрою та земельним правовідносинам ОСОБА_3 міської ради та винесені на розгляд чергової сесії ОСОБА_3 міської ради.

П. 3 Рішення ОСОБА_3 міської ради від 09.10.2013 року № 3929-VI відмовлено в наданні дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у місті Одесі, в тому числі і ОСОБА_1

ОСОБА_3 міської ради від 17.12.2013 року № 01-26/П-36-14/14 ОСОБА_1 було повідомлено, що згідно з п.3 рішення ОСОБА_3 міської ради від 09.10.2013 року №3929-VI відмовлено в наданні дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у місті Одесі, в тому числі і йому.

У звязку з чим в грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до міської ради про скасування рішення від 09.10.2013 року №3929-VI про надання дозволу громадянами на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі.

10.06.2014 року постановою ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2014 року скасовано та винесено по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково та скасовано рішення ОСОБА_3 міської ради №3929-VI від 09.10.2013 року про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі в частині відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

27.11.2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанову ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду від 10.06.2014 року залишено без змін.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання відповідно до закону земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Відповідно до частин 6 та 7 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції до 16.09.2008р., що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержані

безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. При цьому відповідна міська рада розглядає заяву громадянина, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Відповідно до ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно до ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно до ч.2 ст. 257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Суд встановив, що 27.01.2012 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси було зобовязано Управління земельних ресурсів ОСОБА_3 міської ради нинішній Департамент комунальної власності, підготувати необхідні документи щодо заяви позивача від 13.07.2007 року про проведення першочергового відводу земельних ділянок і передачі їх на розгляд міської ради, зобовязано ОСОБА_3 міську раду розглянути на сесії його заяву від 12.07.2007 року за наданими документами.

Рішенням ОСОБА_3 міської ради №3929-VI від 09.10.2013 року про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі.

Крім того, 10.06.2014 року постановою ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2014 року скасовано та винесено по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково та скасовано рішення ОСОБА_3 міської ради №3929-VI від 09.10.2013 року. 27.11.2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанову ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду від 10.06.2014 року залишено без змін.

Також сторонами по справі не оспорюється і той факт, що постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2012 року по справі № 1519/2а-124/11 ні в добровільному, ні в примусовому порядку на час судового розгляду залишається не виконана ОСОБА_3 міською радою.

Не виконання судового рішення послугувало підставою для звернення 28.07.2015 року ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом, в якому позивач просив визнати протиправними дії та бездіяльність Відповідача щодо не виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2012 року по справі № 1519/2а-124/11, та стягнути кошти у відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Суд погоджується з висновками Позивача щодо протиправності бездіяльності ОСОБА_3 міської ради в частині не виконання судового рішення. Проте згідно з вимогам процесуального права, оскільки на час звернення позивача до суду з адміністративним позовом нормами КАС України передбачений окремий порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем не на користь якого ухвалена постанова.

Так частина 9 ст. 267 КАС України встановлює право особи-позивача, на користь якої ухвалено постанову суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. При цьому ст. 267 КАС України визначені вимоги до такої заяви, порядок подання і розгляду такої заяви, та у разі наявності підстав для задоволення заяви - заходи реагування щодо невиконання судового рішення, зокрема застосування штрафних санкції.

Таким чином, ОСОБА_1 обрав неналежний спосіб захисту свого права, а суд в силу вимог ч. 3 ст. 11, ч. 9 ст. 267 КАС України,розглядає адміністративні справи не інакше як за заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, внаслідок чого у задоволенні адміністративного позову про визнання дій відповідача противоправними має бути відмовлено в повному обсязі саме з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування збитків у вигляді грошових коштів в сумі 20 400 000 грн., які складаються з суми вартості не отриманої земельної ділянки. В матеріалах справи відсутні докази щодо дійсної ринкової вартості сотки землі, а надані позивачем газетні публікації свідчать про вартість конкретної земельної ділянки, тому сума збитку у розмірі 20400000 грн. є безпідставною.

Крім того, постановою ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду від 10.06.2014 року скасовано рішення ОСОБА_3 міської ради №3929-VI від 09.10.2013 року про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі в частині відмови у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.11.2014 року постанову ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду від 10.06.2014 року залишено без змін. Нового рішення ОСОБА_3 міська рада з приводу заяви ОСОБА_1 від 13.07.2007 року не прийнято на час розгляду справи, а результат розгляду вказаної заяви попередньо не може бути відомим, оскільки ОСОБА_3 міська рада має право надати згоду або відмовити у передачі земельної ділянки у власність заявнику. Тому вимоги позивача щодо відшкодування збитків у вигляді грошових коштів у сумі 20400000 грн. є передчасними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В позовній заяві позивач зазначає, що його моральна шкода полягає у глибоких душевних стражданнях, які він змушений був терпіти багато років судового захисту і невиконання судового рішення.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо моральної шкоди, оскільки позивач обґрунтовує моральну шкоду загальними висловами, якщо моральну шкоду завдано погіршенням здоров'я, найвагомішими доказами цього є виписки з історії хвороби та листка непрацездатності; довідка про перебування на стаціонарному лікуванні; чеки з аптеки про вартість медикаментів тощо, жодного доказу у підтвердження цього позивачем суду не надано. Інших доказів заподіяння моральної шкоди позивачем також не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено спричиненої відповідачем моральної шкоди за наведеними вище критеріями їх оцінки, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

При таких обставинах суд вважає, що факти викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 8, 9, 11, 21, 99, 158-163, 171-2, 186 КАС України, суд,-

постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту комунальної власності ОСОБА_3 міської ради про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди відмовити в повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні мають право оскаржити постанову протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

Повний текст постанови виготовлено 08.12.2015 р.

Суддя