Справа № 346/1986/15а,2а/346/73/15
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 р. Справа № 876/8527/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області, про визнання протиправною відмови, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Івано-Франківської обласної державної адміністрації, яким просила визнати протиправною відмову обласної комісії з визначення даних про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Івано-Франківській обласній державній адміністрації від 11.03.2015 року в перерахунку її заробітної плати і видачі довідки про заробітну плату встановленого зразка та зобов'язати дану комісію здійснити перерахунок її заробітної плати за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 червня до 26 липня 1987 року відповідно до фактичної кількості відпрацьованого часу, зазначеного у табелях обліку робочого часу, з врахуванням підвищення на 100% тарифної ставки, оплати праці у подвійному розмірі у вихідні та святкові дні, роботи в надурочний час, премії у максимальному розмірі (60%), збереженого заробітку за основним місцем роботи як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з використанням тарифної ставки у червні 1987 року 0,929, у липні 1987 року 0,895 по підвищених тарифних ставках відповідно 1,858 і 1,790 з врахуванням коефіцієнта кратності 4 за роботу в третій зоні небезпеки відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради профспілок від 10.06.1986 року № 207-7, та видати їй для предявлення в органи Пенсійного фонду України довідку встановленого зразка про заробітну плату за період роботи з 25 червня до 26 липня 1987 року в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з урахуванням вказаного перерахунку для нарахування пенсії.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2015 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що для обчислення пенсії розмір заробітної плати ОСОБА_2 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 червня до 26 липня 1987 року повинен визначатись з врахуванням: фактичної кількості відпрацьованого часу, зазначеного у табелях обліку робочого часу підвищення на 100% тарифної ставки, оплати праці у подвійному розмірі у вихідні та святкові дні, роботи в надурочний час, премії у максимальному розмірі (60%), збереженого заробітку за основним місцем роботи як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з використанням тарифної ставки у червні 1987 року 0,929, у липні 1987 року 0,895 по підвищених тарифних ставках відповідно 1,858 і 1,790 та коефіцієнта кратності 4 за роботу в третій зоні небезпеки.

Постанову в апеляційному порядку оскаржила третя особа у справі, вважає її незаконною і необґрунтованою, оскільки суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішенням Господарського суду Київської області від 11.12.2014 року та ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 року, які набрали законної сили, було встановлено, зокрема, що ОСОБА_1 працювала у їдальні № 19 у м. Припять, яка знаходилась в 3 зоні небезпеки, де оплата праці повинна була проводитись з врахуванням коефіцієнта кратності 4 лише для постійних працівників, а для відряджених працівників, яким була позивач, зберігалась заробітна плата за основним місцем роботи, звідки вони були відряджені, із застосуванням коефіцієнта кратності 3.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи, її інвалідність повязана з ліквідацією наслідків вказаної катастрофи, що підтверджується копіями відповідного посвідчення позивачки та вкладки до нього.

У 2013 році позивач звернулась до ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» із заявою про перерахування її заробітної плати в період роботи у їдальні № 19 у м. Припять, однак листом від 28.11.2013 року № 212-5452 їй було повідомлено про відсутність у підприємства таких повноважень та рекомендовано звернутися до комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при відповідній облдержадміністрації згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 року № 886.

В звязку з цим позивач звернулась до обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках Департаменту соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації із заявою про перерахунок її заробітної плати за період роботи в зоні відчуження.

Однак згідно з витягом з протоколу від 11.03.2015 року № 1 засідання даної комісії, виданим на вимогу позивача за результатами розгляду її заяви, комісією прийнято рішення на підставі листа Міністерства соціальної політики України від 16.05.2014 року № 367/20/112-14, в якому зазначено, що комісія не уповноважена здійснювати перерахунок заробітної плати і позивачці рекомендовано повторно звернутись до ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» щодо перерахунку заробітної плати згідно із законодавством на підставі первинних документів, після чого розглянути це питання на позачерговому засіданні вказаної комісії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови обласної комісії з визначення даних про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Івано-Франківській обласній державній адміністрації в перерахунку заробітної плати ОСОБА_1 і видачі довідки про заробітну плату встановленого зразка, виходячи з наступного.

Як вбачається з архівної довідки від 15.08.1997 року № М-18, виданої Коломийським державним міським архівом, в особових рахунках по розрахунках зарплати посадовий оклад і зарплата ОСОБА_1 за 1987 рік становили: квітень 105,65 крб., відпрацьовано 22 дні; травень 101,35 крб., відпрацьовано 20 днів. Посадовий оклад професії за виробництвом станом на 01.05.1987 року становив 145 крб.

А згідно з архівною довідкою від 05.12.2013 року № М-45, виданою архівним відділом Коломийської міської ради Івано-Франківської області, у відомостях нарахування заробітної плати за 1987 рік є дані про те, що ОСОБА_1 з 24.06.1987 року до 27.07.1987 перебувала у відрядженні в м. Чорнобиль із збереженням середньої заробітної плати. За період роботи в м. Чорнобиль нараховано заробітну плату в сумі 752,28 грн.

Листом від 28.03.2014 року № 447/04.01-13/09 Івано-Франківська обласна державна адміністрація повідомила позивача, що на засіданні обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження 1986-1990 роках 25.02.2014 року були прийняті наступні рішення: про включення середнього заробітку за дні роботи в зоні відчуження в сумі 122,05 крб. (з урахуванням 10 крб. за класність) у довідку про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, для перерахунку пенсії; нарахування заробітної плати у зоні відчуження здійснити в 4-кратному розмірі; про застосування годинних тарифних ставок для нарахування заробітної плати у зоні відчуження у червні 1987 року 0,929, у липні 1987 року 0,895; про звернення до ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» з вимогою на підставі первинних документів провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством. Цим листом позивачу також було рекомендовано самостійно звернутися до ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», оскільки листом останнього від 19.03.2014 року № 212-1231 не наданий перерахунок заробітної плати, який би комісія могла застосувати при видачі довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і Всесоюзної центральної ради профспілок від 05.06.1986 року № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (на їх підставі прийнято постанову Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували вказані роботи, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964, у III, II, І зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством. Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась у III, II, І зонах небезпеки у 4-, 3- та 2-кратному розмірі.

Як встановив суд і не заперечують особи, які беруть участь у справі, ОСОБА_1 виконувала роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в населеному пункті третьої зони відчуження м. Припять в період з 25.06.1987 року до 26.07.1987 року по місцю роботи ВРП УБ Чорнобильської АЕС, їдальня № 19, на посаді кухаря 5-го розряду з посадовим окладом (тарифна ставка) 0,557 крб. та з врахуванням коефіцієнта 2 відповідно до зазначеної вище постанови від 10.06.1986 року №207-7, що також підтверджується довідкою ДСП «Чорнобильський спец комбінат» від 24.07.2013 року № 17/428-13.

Пунктом 4 постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату Всесоюзної центральної ради профспілок від 07.05.1986 року № 153/10-43 було встановлено, що для працівників, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії в зоні радіоактивного випромінювання, встановлювався 6-годинний робочий день.

А згідно з розясненнями Держкомпраці СРСР та секретаріату Всесоюзної центральної ради профспілок від 16.01.1969 року № 1/2 та від 27.12.1972 року № 383/35 тарифна ставка для працівника за час роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС розраховується, виходячи з 6-годинного робочого дня.

Таке ж розяснення надало Міністерство праці та соціальної політики України в листі від 13.04.2001 року №03-3/1652-018-2, в якому, зокрема, зазначено, що годинні тарифні ставки для робітників визначені, виходячи з 7-годинного робочого дня (постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 12.12.1972 року № 842, від 24.12.1976 року № 1057, від 17.09.1986 року № 1115 тощо), годинна тарифна ставка при режимі 6-годинного робочого дня у зоні Чорнобильської АЕС визначалася таким чином: годинна тарифна ставка (оклад) при нарахуванні заробітної плати за роботу в зоні відчуження, пов'язану з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, обчислюється, виходячи з посадового окладу по основній роботі і кількості робочих годин за календарем відповідного місяця при 6-годинному робочому дні і 6-денному робочому тижні. Особам, оплата праці яких провадилась виходячи з місячних тарифних ставок (окладів) годинна тарифна ставка при 6-годинному робочому дні визначалася діленням місячної тарифної ставки (окладу) на норму робочих годин по календарю у даному місяці при 6-годинному робочому дні.

Тарифна ставка визначається діленням останнього місячного окладу працівника на кількість робочих днів працівника за основним місцем роботи у відповідному місяці.

Згідно з постановою Центрального комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і Всесоюзної центральної ради профспілок від 07.05.1986 року № 524-156 (на підставі якої прийнята постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.86 року № 168-5) оплата праці проводилася з дня аварії на Чорнобильській АЕС по підвищених до 100% тарифних ставках.

Таким чином, годинна тарифна ставка ОСОБА_1 склала в період з 25 до 30 червня 1987 року 1,858 крб. (0,929 крб. х 2= 1,858 крб.), а з 01 до 26 липня 1987 року 1,790 крб. (0,895 крб. х 2= 1,790 крб.).

При цьому, зазначеною вище постановою Кабінету Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради профспілок від 05.10.1986 року № 665-195 було передбачено встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Враховуючи наведені вище обставини, положення нормативно-правових актів та розярення щодо їх застосування, надані компетентними органами державної влади, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що для обчислення пенсії розмір заробітної плати ОСОБА_2 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 червня до 26 липня 1987 року повинен визначатись з врахуванням: фактичної кількості відпрацьованого часу, зазначеного у табелях обліку робочого часу підвищення на 100% тарифної ставки, оплати праці у подвійному розмірі у вихідні та святкові дні, роботи в надурочний час, премії у максимальному розмірі (60%), збереженого заробітку за основним місцем роботи як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з використанням тарифної ставки у червні 1987 року 0,929, у липні 1987 року 0,895 по підвищених тарифних ставках відповідно 1,858 і 1,790 та коефіцієнта кратності 4 за роботу в третій зоні небезпеки.

Доводи апелянта про те, що оскільки ОСОБА_1 у спірний період працювала у їдальні № 19 у м. Припять, яка знаходилась в 3 зоні небезпеки, куди була відряджена з основного місця роботи, оплата її праці повинна була проводитись з врахуванням коефіцієнта кратності 3, оскільки коефіцієнт кратності 4 застосовувався лише для постійних працівників, колегія суддів вважає помилковими і не бере до уваги, оскільки вони суперечать положенням зазначених вище нормативних актів, які регулюють питання оплати праці осіб, які працювали з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Також колегія суддів вважає безпідставним і не бере до уваги посилання апелянта на рішення Господарського суду Київської області від 11.12.2014 року та ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області до ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» про стягнення майнової шкоди, оскільки під час розгляду даної справи господарські суди не досліджували і не встановлювали питання щодо наявності чи відсутності підстав застосування коефіцієнта кратності 4 при оплаті праці ОСОБА_1 під час її роботи в період з 25 червня до 26 липня 1987 року у м. Припять, повязаної з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Колегія суддів також вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що перерахунок заробітної плати позивача за вказаний період роботи та видачу їй довідки встановленого зразка для предявлення в органи Пенсійного фонду України для нарахування пенсії зобовязана саме Комісія з визначення даних про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Івано-Франківській обласній державній адміністрації, оскільки відповідно до п. 8 Типового положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 року № 886, регіональна комісія розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника.

А як вбачається з історичної довідки, погодженої експертно-перевірною комісією Державного архіву Івано-Франківської області протоколом від 24.05.2005 року № 6, Державне підприємство шкільних і студентських їдалень створене згідно з наказом Управління громадського харчування м. Коломия від 23.03.1992 року № 12 та відповідно до Указу Президента України від 31.01.1992 року «Про комерціалізацію державної торгівлі та громадського харчування», припинило свою діяльність шляхом ліквідації згідно з рішенням 28 сесії Коломийської міської ради Івано-Франківської області від 08.09.2004 року № 1076 «Про ліквідацію державного підприємства шкільних їдалень».

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2015 року у справі № 346/1986/15-а за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Пенсійного фонду України в місті Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області, про визнання протиправною відмови, зобовязання вчинити дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_3

Ухвала складена в повному обсязі 30.11.2015 року