Справа № 820/8219/15
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 р.Справа № 820/8219/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А. Д ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного реєстратора - приватного нотаріусу ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2015р. по справі № 820/8219/15

за позовом ОСОБА_5

до Державного реєстратора - приватного нотаріусу ОСОБА_4 третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект"

про визнання протиправними дій та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії державного реєстратора - приватного нотаріуса ОСОБА_4 щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю Кей-Колект

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 22929118 від 16.07.2015 року на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ Кей-Колект.

Приватний нотаріус ОСОБА_4 (далі-відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2015 року скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не вірне встановлення обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

В судове засідання позивач не прибув, про час та місце розгляду справи належно повідомлений.

Представник третьої особи підтримав вимоги апеляційної скарги відповідача, просив її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, третьої особи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 18.10.2007 р. між АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, у розмірі 30 000 доларів США (т.1 а.с. 92-96).

18.10.2007 року в порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та АКІБ УкрСиббанк укладено договір іпотеки (нерухомого майна) , за умовами якого ОСОБА_5 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 (далі квартира) (т. 1 а.с. 36-38).

13.02.2012 року відповідно до договору факторингу №2 та договору відступлення права вимоги № 649-650 АКІБ УкрСиббанк ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ прийняв право вимоги за договором споживчого кредиту та іпотеки (т. 1 а.с. 226-240).

29.05.2015р. ТОВ «Кей-Колект» направлено на адресу ОСОБА_5 нотаріально посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_6 заяву, з вимогою протягом 30 днів усунути порушення по кредитному договору та оплатити заборгованість. (а.с.12)

30.06.2015р. ОСОБА_5 направлені заперечення на цю заяву до ТОВ « Кей-Колект» та приватного нотаріуса ОСОБА_6, в яких зазначає, відсутність у підприємства вимагати плати за кредитним договором , тому як наявне рішення Апеляційного суду Харківської області від 10.02.2015р., яким ТОВ «Кей-Колект» відмовлено в стягненні заборгованості по кредитному договору від 18.10.2007р. (а.с.13-14)

16.07.2015р. ТОВ « Кей Колект» звернулося до приватного нотаріуса ОСОБА_4 з заявами в про реєстрацію за підприємством на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2, та припинення іпотеки на цю квартиру.

До заяв надано: повідомлення ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_5 про намір звернути стягнення на предмет іпотеки від 08.12.2013 року , рекомендоване повідомлення про вручення, договір про надання послуг від ТОВ « Кей Колект» та ТОВ « Укрборг» від 01.11.2013р., договір іпотеки від 18.10.2007р.; договір про надання споживчого кредиту від 18.10.2007р., з додатками до нього, копію паспорту особи, що подавала документи, договір відступлення вимоги від 13.02.2012р. (перша і остання сторінка), договір факторинга від 13.02.2012р., накази по підприємству щодо повноважень керівництва, реєстраційні документи, статут, звіт про оцінку майна, платіжні доручення, технічний паспорт. (т.1 а.с. 86-159).

16.07.2015 р., державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_4 прийнято рішення № 22929118 про державну реєстрацію за ТОВ Кей-Колект права приватної власності (з відкриттям розділу) на квартиру № 100 м. Харків, вул. Уборевича, буд. 24-А. Підставою для реєстрації слугував договір іпотеки від 18.10.2007 року. Також відповідачем внесено запис про реєстрацію права власності за ТОВ « Кей-Колект» на спірну квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с. 76-77).

Також , 16.07.2015р. державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_4 прийнято рішення № 22929225 про державну реєстрацію іншого речового права іпотеки на квартиру АДРЕСА_3, на підставі якого внесено запис про припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки. (а.с.81-82)

Задовольняючи позов та скасовуючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не правомірно, не в межах повноважень та не у спосіб, що встановлений законом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень з метою забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до абз.1 ч.1 ст.2 якого, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним, особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам, без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям., іноземним державам, а також територіальним, громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Частиною 7 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах, території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім випадків, установлених абзацами 2 і 3 ч. 5 цієї статті.

Відповідно до абз.2 і 3 ч.5 ст.3 цього Закону - державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія;- державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що орган державної реєстрації прав, серед іншого, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною третьою ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.п.1,2 пункту 46 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р № 868 для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Колегія суддів зазначає, що приватний нотаріус як спеціальний суб'єкт є державним реєстратором та нього покладаються функції державного реєстратора нерухомого майна під час вчинення нотаріальної дії.

16.07.2015р. приватним нотаріусом не вчинялося нотаріальної дії щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4, а тому були відсутні підстави для державної реєстрації речового права.

Щодо доводів апеляційної скарги про проведення реєстрації права власності на підставі належних документів, а саме договору іпотеки від 18.10.2007р. та з дотриманням процедури, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач зазначає, що приватному нотаріусу було надано повідомлення від 18.12.2013р., відправлене позивачу ТОВ " Укрборг" рекомендованим повідомленням з врученням від імені ТОВ " Кей-Колект", що на його думку, є належним доказом направлення вимоги про усунення порушення, оскільки ТОВ "Укрборг" надає послуги ТОВ "Кей-Колект" згідно договору надання послуг від 01.11.2013р.

Колегія суддів зазначає, що умовами договору від 01.11.2013р. між ТОВ " Кей-Колект" та ТОВ "Укрборг" не передбачено надання послуг з відправлення листів боржникам. Також не надано доказів уповноваження ТОВ "Кей-Колект" виконати послуги по відправленню кореспонденції ТОВ " Укрборг", зокрема ОСОБА_5

Крім того, рекомендоване поштове повідомлення не містить відомостей про направлення повідомлення від 18.12.2013р.

Належним доказом надіслання конкретного документу засобами поштового зв'язку через УДППЗ "Укрпошта", зокрема повідомлення від 18.12.2013р. , є оспис вкладення разом з розрахунковим документом. Проте таких доказів матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до вимог Порядку мала була надана завірена в установленому порядку копія письмової вимоги про усунення порушень та документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, проте з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кей-Колект» такий документ не надавався до відповідача.

В матеріалах справи міститься повідомлення від 18.12.2013р. на адресу позивача, проте належних доказів його відправлення та отримання позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій відповідача щодо реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, колегія суддів вважає помилковими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Приписами ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавця та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У разі якщо право звернення стягнення на майно пов'язане з невиконанням зобов'язання, забезпеченого іпотекою, судам слід встановлювати загальний розмір вимог кредитора та виходити з того, що обов'язковою передумовою звернення стягнення на предмет іпотеки є встановлення судом факту невиконання основного зобов'язання.

Невиконання зазначеної передумови відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ « Кей-Колект» зверталося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2013р. позов ТОВ « Кей-Колект» задоволено.

За наслідками оскарження рішення в судовому порядку рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10.02.2015р. рішення суду першої інстанції скасовано, та прийнято нове, яким ТОВ « Кей-Колект» в позові відмовлено. Зазначене рішення також було оскаржено в касаційному порядку.

До апеляційного суду представником третьої особи надано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.02.2015р., яким рішення Апеляційного суду Харківської області від 10.02.2015р. скасовано та справа направлена на новий апеляційний розгляд.

Таким чином, ТОВ «Кей-Колект» скористався своїм правом на задоволення своїх вимог за кредитним договором від 18.10.2007р. шляхом стягнення заборгованості в судовому порядку. На цей час остаточного рішення по справі не прийнято, справа перебуває на розгляді в суді.

Завершення однієї із обраних ТОВ "Кей-Колект" процедур звернення стягнення на предмет іпотеки виключає можливість застосування іншого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, передбаченого ч.3 ст.33 Закону України " Про іпотеку", так як це суперечить положенням ст.61 Конституції України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 36 Закону України Про іпотеку визначено можливість позасудового врегулювання, а саме: сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цимЗаконом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Отже, передбачений вищевказаною нормою договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, повинні відповідати загальним положенням про договір, установленим розділом II книги п'ятої ЦК України. При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень».

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до п. 4. 5 розділу 4 Договору іпотеки від 18.10.2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки з застосування позасудового регулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до Закону України Про іпотеку.

Відповідно п. 5.1 розділу 5 договору сторонами досягнуто згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового регулювання. Пунктом 5.2 розділу 5 визначено, що позасудове регулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

-передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України Про іпотеку (п.п. 5.2.1 п. 5.2 розділу 5 договору іпотеки);

-отримання Іпотекодержателем права продати Предмет Іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України Про іпотеку (п.п. 5.2.2 п. 5.2 розділу 5 договору іпотеки).

Колегія суддів зазначає, за умовами договору іпотеки передача іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки передбачена на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, проте такий договір не складався та відповідачу не надавася.

Також п. 52 іпотечного договору передбачено право продати предмет іпотеки по договору купівлі-продажу, який також не надано відповідачу та суду.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення позивача про намір ПАТ « Укрсиббанк», права якого були відступлені ТОВ « КЕй-Колект» продати предмет іпотеки.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування рішення 22929118 від 16.07.2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ Кей-Колект.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не доведено правомірність прийнятого рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухому майно.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи, прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного реєстратора - приватного нотаріусу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2015р. по справі № 820/8219/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст ухвали виготовлений 07.12.2015 р.