Справа № 821/3353/15-а
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/3353/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, третя особа - Василівська сільська рада Каховського району Херсонської області про визнання протиправним дій та зобов'язаня вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обгрунтовно тим, що позивач звернувся до головного управління Дежгеокадастру у Херсонській області з заявою про надання дозволу щодо виділення земельної ділянки орієнтовно площею 1, 6185 га для ведення особистого селянського господарства на території Василівської сільської ради, Каховського району, Херсонської області. Відповідачем в місячний термін заяву не розглянув, а надіслав лист про відмову у задоволенні заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки начебто зазначена ділянка увійшла до переліку вільних земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону. Вказану бездіяльність вважає протиправною. Крім того щодо наданої відповіді позивач вважає, що відповідач належним чином заяву не розглянув та компетентної відповіді не надав. Зважаючи на вказане, просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду не з'явився, справу просив розглядати без його участі. Надав до суду пояснення в яких посилається на те, що на виконання доручення Віце-прем'єр-міністра України ОСОБА_2 від 08.10.2014 № 37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагенства України від 14 жовтня 2014 року Наказом Головного управління Держземагенства України від 23.10.2014р. №21-81/19-14 затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути сформовані як окремі лоти для продажу права оренди на них на земельних торгах у формі аукціону для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також вказав, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватись, передаватись в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного: 17 липня 2015 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з заявою про надання дозволу на видання земельної ділянки 47 а/2 орієнтовною площею 16185 га для ведення особистого селянського господарства на території Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області.

Листом від 15 вересня 2015 року № 19-21-7777.102-770/42-15-СГ Головним управлінням Держгеокадастру в Херсонській області позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 1, 6185 га, яка розташована на території Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області у зв'язку з тим, що чинне законодавство не передбачає такого цільового використання земельної ділянки.

Відповідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до п. б ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянам.

Так, згідно ч. 6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Отже, визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З огляду на таке, суд приходить до висновку, що кожен громадянин України має установлене Земельним кодексом України право на одноразове безоплатне одержання у приватну власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, особистого селянського господарства та садівництва в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Так, для реалізації цього права громадянин подає до уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні, яка повинна базуватись на вичерпному переліку підстав для такої відмови, який визначений ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

З наданої позивачем заяви про надання безкоштовно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства вбачається, що вона повністю відповідає вимогам Земельного кодексу, крім того, до неї було додано графічні матеріали щодо бажаного місця розташування земельної ділянки.

При цьому, жодних доказів невідповідності указаного позивачем бажаного місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку відповідачем не надано.

З наданого до суду листа-відмови від 15.09.2015р. №19-21-7777.102-770/42-15-СГ вбачається, що відповідач в якості єдиної підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою вказав, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач, включена до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути сформовані як окремі лоти для продажу права оренди на них на земельних торгах у формі аукціону для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тому з посланням на положення ст.ст.134, 136 Земельного кодексу України відповідач вважає, що ця земельна ділянка не може відчужуватись, передаватись у заставу, надаватись у користування до завершення торгів.

Судом встановлено, що наказом ГУ Держземагенства у Херсонській області від 23.10.2014р. №21-81/19-14 затверджено Переліки земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону (далі - Перелік).

Наказом ГУ Держземагенства у Херсонській області від 08.09.2015 року №21-145/39-15 внесено зміни до вказаного вище наказу від 23.10.2014 р. та доповнено Перелік лотами №№58-61 згідно з додатком.

Так, відповідно додатку до наказу від 08.09.2015 року №21-145/39-15 визначено Перелік несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону дійсно внесено земельну ділянку площею 5,00 га. з номером кадастрової зони і кварталу :05:001 в Каховському районі Василівській сільській раді, як лот № 202.

У звязку з цим суд зазначає, що відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною 1 ст. 136 Земельного кодексу України передбачено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Земельного кодексу України, добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Частиною 3 статті 136 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Отже, Перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та прав на них, які виставляються на земельні торги визначається організатором земельних торгів і заборона щодо відчуження встановлена саме на ті земельні ділянки, які включені до Переліку. Так, до вказаного Переліку може бути включено земельну ділянку тільки за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформовану земельну ділянку, оскільки обєктом продажу на аукціоні може бути земельна ділянка, яка є об'єктом цивільних прав.

Відповідно до пункту 29 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (далі - Порядок № 1051) кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється. У разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем включено до Переліку не сформовані згідно з вимогами земельного законодавства земельні ділянки, в тому числі їм не присвоєні кадастрові номери і їх межі та конкретне місцерозташування не визначені.

Враховуючи наведене, суд не в змозі установити тотожність земельної ділянки, яку бажає отримати у власність позивач та земельної ділянки, яку за твердженням відповідача включено до Переліку, оскільки сторонами не надано на те належних і допустимих доказів.

Так, Перелік та його додатки не дозволяють зробити висновок про включення до нього земельної ділянки, яку бажає отримати позивач, тому що не містить відповідної ідентифікуючої інформації.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку про безпідставність посилання відповідача про включення земельної ділянки, яку бажає отримати у власність позивач, до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, отже, відмова позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з цих підстав є необґрунтованою.

Крім того слід врахувати, що така підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, як включення тієї чи іншої земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону безпосередньо не передбачена ст.118 Земельного кодексу України.

Отже, суд вважає, що визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не прийняття відповіді, яка передбачена ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу за заявою позивача від 14.07.2015 р. та зобовязання відповідача розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) вказаної земельної ділянки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач всупереч приписам ч. 2 ст.71 КАС України не довів належними і допустимими доказами правомірність своїх рішень і дій, які оскаржуються позивачем.

При цьому суд звертає увагу на те, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого фермерського господарства, відповідач мотивує це положеннями ст. 136 Земельного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Абзацом 16 ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу встановлено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок, зокрема, для ведення особистого селянського господарства.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 135 Земельного кодексу України).

Отже, Земельним кодексом України встановлено винятки, коли продаж земельної ділянки проводитися не на аукціоні, зокрема, у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

Судом встановлено, що позивачем дотримано вимоги земельного законодавства, які регулюють порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Таким чином, відповідач, вчиняючи дії щодо відмови у наданні дозволу з підстав включення несформованої земельної ділянки до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги, діяв без законних на те підстав, а тому суд погоджується із доводами позивача про протиправність таких дій відповідача.

Частиною 2 статі 14 Конституції України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність, відповідач, відповідно до пунктів 2-8 ч. 3 ст. 2 КАС України, повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Так, відмовляючи позивачу в наданні права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, відповідач перешкоджає позивачу у реалізації законодавчо наданого йому права.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність площею 1,6185 га для ведення особистого селянського господарства.

У свою чергу, субєкт владних повноважень, здійснюючи надані йому повноваження, не вправі відмовляти у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення з тих самих підстав, які визнані судом протиправними.

Крім того, судом встановлено, що позивач надав заяву про надання дозволу на видання земельної ділянки 14 липня 2015 року, проте відповідачем надано відповідь на заяву лише 15 вересня 2015 року, тобто, що перевищує один місяць, який передбачено ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України,

Щодо позовної вимоги про визнання відповіді-відмови від 15.09.2015 року за № 19-21-7777.102-770/42-15-СГ такою, що не відповідає вимогам ст. 118 Земельного кодексу України та Положенню про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 442 суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідач окрім наказів має право надавати мотивовану відмову, форма та зразок якого не встановлено. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області виключити з Переліку вільних земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону та Переліку несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, лоти внесені до Переліків наказом головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 08.09.2015 року № 21-145/39-15, в частині земельної ділянки, розташованої за місцем 47а/2, орієнтованою площею 1,6185 га, яка згідно Графічного матеріалу планується до відведення ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області суд зазначає наступне: відповідно до ст.ст. 2, 3 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У звязку з цим слід зазначити, що право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього; судовому захисту у передбаченому КАС України порядку підлягають виключно порушені або оспорені права позивача - фізичної чи юридичної особи; порушення таких прав відбувається з боку субєкта владних повноважень та повинно бути наслідком прийняття ним по відношенню до позивача юридично значимих рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності.

Судом встановлені обставини, які спростовують доводи позивача про включення земельної ділянки, яку він бажає отримати у власність, до Переліку як лоту під №202, про що зазначалось вище.

При цьому, до суду не надано доказів включення земельної ділянки, яку бажає отримати у власність позивач, до Переліку.

Оскільки земельна ділянка, яка включена згідно із наказом від 08.09.2015р. №21-145/39-15 до Переліку як лот під №202, насправді не є тією земельною ділянкою, яку бажає отримати у власність позивач, то відповідні дії відповідача частині не порушують прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо не прийняття передбаченого частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України рішення за заявою ОСОБА_1 від 14 липня 2015 року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 липня 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,6185 га на території Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області для ведення особистого селянського господарства.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 6.3