Справа № 2а/2470/240/12
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2012-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2012 року м. Чернівці Справа № 2а/2470/240/12

18:10

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Боднарюка О.В.; суддів Маренича І.В.; Григораша В.О.;

при секретарі судового засідання Самокішин М.І.;

з участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Чернівецької обласної митниці,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Державної митної служби України (далі-відповідач 1), Чернівецької обласної митниці (далі-відповідач 2), в якому просив суд визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу т.в.о. Голови Державної митної служби України ОСОБА_4 №107-к від 25.01.2012 року По особовому складу Чернівецької обласної митниці згідно якого припинено з 26.01.2012 року за порушення Присяги державних службовців, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України Про державну службу перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_1 провідного інспектора-кінолога відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків та зброї служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Чернівецької обласної митниці.

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного інспектора-кінолога відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків та зброї служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Чернівецької обласної митниці.

Стягнути з Чернівецької обласної митниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Відповідно до наказу Кельменецької митниці №133-О від 27 листопада 1992 року ОСОБА_1 був зарахований в штат Кельменецької митниці та призначений на посаду інспектора митного проста Сокиряни.

Наказом т.в.о. Голови Державної митної служби України ОСОБА_4 від 25.01.2012 року №107-к "По особовому складу Чернівецької обласної митниці" з 26.01.2012 року за порушення Присяги державного службовця відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України "Про державну службу" припинено перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_1

Позивач вважає, що зазначений наказ незаконний та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.408 Митного кодексу України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу". Тобто, норми Закону України "Про державну службу" можуть застосовуватись щодо посадових осіб митної служби лише у тій частині, що не урегульовано спеціальним митним законодавством, у тому числі й нормами Дисциплінарного статуту митної служби України.

Таким чином, і в частині регулювання правового становища державних службовців при застосуванні положень Дисциплінарного статуту митної служби України вимоги Закону України "Про державну службу" враховуються, але здійснюється таке регулювання за нормами спеціальних законів, зокрема Дисциплінарного статуту.

Припинення державної служби на підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону України "Про державну службу" (порушення присяги) є крайнім заходом відповідальності державного службовця, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, а тому, якщо підставою для припинення державної служби є порушення посадовою особою митної служби службової дисципліни та неможливо застосувати за таке порушення до посадової особи інших заходів дисциплінарного впливу, звільнення з митного органу повинно бути мотивовано.

Обов'язковість такого мотивування обумовлена тим, що застосування заходів дисциплінарного впливу до посадових осіб митної служби України чітко урегульовано розділом 4 Дисциплінарного статуту митної служби України, який визначає види дисциплінарних стягнень та порядок їх застосування, що має наслідком забезпечення належного захисту законних прав і інтересів працівників при вирішенні питань їх дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин, оскаржуваний наказ винесений не у відповідності до положень Дисциплінарного статуту, оскільки в ньому відсутнє посилання на відповідні норми, а при його винесенні не дотримано передбачений порядок.

Також позивач зазначив, що з відповіді Чернівецької обласної митниці від 02.02.2012 року №11/34/4-1509-П-13 вбачається, що службове розслідування Державною митною службою по даному питанню не проводилось, а єдиною підставою для внесення оскаржуваного наказу є пропозиції, викладені в доповідній записці ОСОБА_5 головою комісії, відрядженої до зони діяльності Чернівецької обласної митниці відповідно до наказу Держмитслужби від 13.01.2012 року №35.

Відповідач 1 адміністративний позов не визнав, надав суду заперечення на позовну заяву, які обґрунтовував наступним.

Підставою для винесення наказу Держмитслужби України від 25.01.2012 року №107-к стали результати перевірки, проведеної відповідно до наказу Держмитслужби України від 13.01.2012 року №35.

Під час перевірки комісією було проаналізовано стан роботи Чернівецької обласної митниці за напрямами організації митного контролю та оформлення, реалізації заходів зі справляння митних платежів, боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, протидії корупції та кадрового забезпечення.

Одночасно з цим встановлено недоліки та порушення законодавства України з питань митної справи, які були допущені посадовими особами митниці, у тому числі позивачем під час пропуску транспортних засобів в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення Порубне-Сірет митного поста Вадул-Сірет.

За результатами співставлення наданої ВРЕР ДАІ інформації з інформацією, яка міститься в Програмно-інформаційному комплексі "Інспектор-2006", встановлено 1965 випадків незаконного пропуску на митну територію України вантажних та вантажно-пасажирських транспортних засобів (мікроавтобусів) по окремій смузі руху "Зелений коридор", що спричинило незаконне звільнення від сплати єдиного збору, справляння якого передбачено Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України" від 04.11.1999р. №1212, що призвело до несплати до Державного бюджету України коштів на загальну суму 24078,44 грн.

Комісією встановлено, що ОСОБА_1 під час виконання обовязків головного інспектора сектору митного оформлення №4 відділу митного оформлення №2 митного поста Вадул-Сірет було надано дозвіл на пропуск 25 транспортних засобів по смузі руху Зелений коридор без сплати єдиного збору, внаслідок чого до бюджету не сплачений єдиний збір в сумі 458,47 грн., що свідчить про системність допущених позивачем порушень.

З копії реєстраційних карток транспортних засобів наданих ВРЕР ДАІ встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які були пропущені позивачем, останні по типу є вантажними та вантажно-пасажирськими.

Відповідач вважає, що наказ Держмитслужби України від 25.01.2012 року №107-к По особовому складу Чернівецької обласної митниці видано Держмитслужбою України в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України, що вказує на відсутність підстав для визначення його протиправним та скасування.

Відповідач 2 адміністративний позов не визнав, надавши заперечення аналогічні запереченням відповідача 1, крім цього зазначив, що Закон України Про державну службу і Митний кодекс України, Дисциплінарний статут митної служби України в певній частині регулюють правовий статус державних службовців-посадових осіб митних органів.

Порушення присяги, передбаченої ст.17 Закону України Про державну службу є самостійною підставою для припинення державної служби посадовими особами митних органів.

Відповідач зазначив, що припинення державної служби у звязку із порушенням Присяги державного службовця не є дисциплінарним стягненням, а є додатковою підставою, визначеною Законом України Про державну службу для припинення державної служби.

Підставою для припинення перебування на державній службі в митних органах позивача стало порушення ним присяги державного службовця, а не дисциплінарний проступок, як те намагається довести ОСОБА_1

Також відповідач 2 вказав, що під час проведення аналізу даних щодо переміщення транспортних засобів через митний кордон України встановлено, що окремі транспортні засоби переміщуються як по «зеленому», так і по «червоному коридору».

За результатами співставлення наданої ВРЕР ДАІ інформації з інформацією, яка міститься в ПІК «Інспектор-2006» комісією встановлено, що позивач під час виконання службових обовязків надав дозвіл на пропуск 25 транспортних засобів (вантажних і вантажно-пасажирських) по зеленому коридору, що є порушенням п.14 Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення, затвердженої наказом Держприкордонслужби та Держмитслужби України від 11.06.2008 №505/642 та п.3.1 п.3 Технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, їх особистих речей транспортних засобів та товарів у пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Порубне-Сірет», затвердженої наказом Чернівецького прикордонного загону та Чернівецької обласної митниці від 11.09.2009 року №1150/705, зареєстрованого в Головному управлінні юстиції Чернівецької області 28.10.2009 року за №103/2163.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому позивач зазначив, що при перетині кордону вказаних 25-ти транспортних засобів він здійснював перевірку документів, так і візуальний огляд в ході чого було встановлено, що ці автомобілі є легковими, саме тому вони слідували «зеленим коридором».

Представник позивача пояснив, що звільнення з державної служби позивача на підставі пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України Про державну службу є неправомірним, оскільки відповідальність за вчиненні порушення для працівників митних органів визначена розділом 4 Дисциплінарного статуту митної служби України.

Представник відповідачів 1, 2 адміністративний позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі обставин, зазначених у запереченнях на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

27 листопада 1992 року ОСОБА_1 зарахований в штат Кельменецької митниці на посаду інспектора.

08 червня 1995 року ОСОБА_1 прийняв присягу державного службовця.

04.01.2011 року Наказом №01-к Чернівецької обласної митниці покладено тимчасове виконання обовязків головного інспектора сектору митного оформлення №4 відділу митного оформлення №1 митного поста «Вадул-Сірет» на старшого інспектора сектора митного оформлення №6 відділу митного оформлення №2 митного поста «Кельменці» ОСОБА_6 за його згодою з 05.01.2011 року по 04.02.2011 року (а.с.19).

В період з 27 листопада 1992 року по 26 січня 2012 року ОСОБА_1 проходив державну службу на різних посадах в митних органах України (а.с.9-14).

На підставі наказу Дермитслужби України від 13.01.2012 року №35, за результатами роботи головою комісії-заступником директора Організаційно-розпорядчого департаменту ОСОБА_5 25.01.2012 року подано доповідну записку Голові ДМСУ ОСОБА_7

В п.1.2 доповідної записки зазначено, що комісією встановлено 1965 випадків незаконного пропуску на митну територію України вантажних та вантажно-пасажирських транспортних засобів (мікроавтобусів) по окремій смузі руху "Зелений коридор", що є порушенням вимог п.1.4 Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення, затвердженої наказом Держприкордонслужби України та Держмитслужби України від 11.06.2008р. №505/642, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.08.2008р. за №753/15444, п.п.3.1 п.3 Технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, їх особистих речей, транспортних засобів та товарів у пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення "Порубне-Сірет", затвердженої наказом Чернівецького прикордонного загону та Чернівецької обласної митниці від 11.09.2009р. №1150/75, зареєстрованого а Головному управлінні юстиції у Чернівецькій області 28.10.2009 року за №103/2163.

Пропуск вантажних та вантажно-пасажирських мікроавтобусів по окремій смузі руху "Зелений коридор" створив умови для ухилення від оподаткування при ввезені в Україну товарів та сприяв незаконному звільненню від сплати єдиного збору, справляння якого передбачено вимогами Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України" від 04.11.1999р. №1212 (далі - Закон №1212) та Порядку справляння єдиного збору у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2002р. №1569 (далі - Порядок №1569), що призвело до несплати до Державного бюджету України коштів на загальну суму 24078,44 грн.

За порушення Присяги державного службовця, відповідно до вимог пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України Про державну службу припинити перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, провідному інспектору-кінологу ВБНПН та З СБК та ПМП(а.с. 56-75).

У своїх поясненнях, наданих Голові Державної митної служби України ОСОБА_1 зазначив, що для здійснення митного оформлення транспортних засобів йому було надано технічні паспорти у яких було записано, що вини відносяться до легкових транспортних засобів тобто в технічних паспортах було записано легковий вантажопасажирський мікроавтобус(а.с. 186-187).

25 січня 2012 року Наказом №107-к Державної митної служби України за порушення Присяги державних службовців, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України Про державну службу, припинено з 26.01.2012 року перебування на державній службі в митних органах: ОСОБА_1, провідного інспектора-кінолога відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків та зброї служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Чернівецької обласної митниці (а.с. 15-18).

26 січня 2012 року Чернівецька обласна митниця видала наказ, яким зобовязала службу фінансів, бухгалтерського обліку та звітності провести повний розрахунок з ОСОБА_1 відповідно до ст.47 та ст. 116 Кодекс законів про працю України. Виплатити грошову компенсацію за 31 календарний день невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 27.11.2010 року по 26.11.2011 рік та за 7 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 27.11.2011 року по 26.01.2012 року.

ОСОБА_1 здати до відділу кадрової роботи службове посвідчення №066713, нагрудний знак №ВДЛ №0165.

Тимчасово вилучити з використання та здати на склад митниці особисту номерну печатку №239, металеву печатку №239, штамп Під митним контролем№209, спеціальний пломбір з пуансонами №166(а.с. 76).

06 квітня 2012 року Чернівецькою обласною митницею видано довідку про те, що середньоденна заробітна плата за останні два місяці ОСОБА_1 становить 180,03 грн.(а.с. 165).

До вказаних правовідносин слід застосувати такі положення закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо обґрунтувань позивача в частині відсутності порушення вимог законодавства в діях останнього щодо не стягнення з власників транспортних засобів єдиного збору, який справляється в пунктах пропуску через державний кордон України та відсутності факту заподіяння матеріальної шкоди інтересам держави, суд зазначає наступне.

Згідно ст.1 Закону України Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України від 04.01.1999р. №1212-XIV єдиний збір встановлюється щодо транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, визначених у статті 5 цього Закону, які перетинають державний кордон України, і справляється за здійснення у пунктах пропуску через державний кордон України відповідно до законодавства України митного при транзиті вантажів і транспортних засобів, санітарного, ветеринарного, фітосанітарного, радіологічного та екологічного контролю вантажів і транспортних засобів, за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами України та за проїзд автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

Статтею 5 Закону України №1212 визначено ставки єдиного збору за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами України (за кожен кілометр проїзду) та додаткова плата за кожен кілометр проїзду автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів, загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

Відповідно до ст.8 Закону України №1212 з перевізників-резидентів, які сплатили збір за першу реєстрацію транспортного засобу згідно з Податковим кодексом України, плата за проїзд автомобільними дорогами України справляється лише у разі перевищення встановлених розмірів загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

До прийняття і набрання чинності Податковим кодексом України норми ст.8 Закону №1212 кореспондувались з посиланням на Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів».

Відповідно до ст.2 Закону №1212 порядок справляння єдиного збору визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2002 р. N 1569 Про затвердження Порядку справляння єдиного збору у пунктах пропуску через державний кордон, визначено порядок та ставки єдиного збору, які справляються у пунктах пропуску.

Аналізуючи вказані вище норми законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість заперечень і доводів відповідачів викладених також в ході судового розгляду адміністративної справи про те, що з вини позивача завдано шкоду Державному бюджету, оскільки ним не стягнуто єдиний збір з власників транспортних засобів.

Як встановлено матеріалами справи, всі транспортні засоби в кількості 25 автомобілів, які перетнули державний кордон України на вїзд і не сплатили єдиний збір є транспортними засобами з українською реєстрацією, тобто водії (власники) цих транспортних засобів є резидентами.

Загальновідомим є той факт, що при реєстрації транспортного засобу на території України відповідно до раніше чинного Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» та чинного в даний час Податкового кодексу України справляється плата за першу реєстрацію транспортного засобу.

Зокрема п.п. 14.1.169 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що збір за першу реєстрацію транспортного засобу це - загальнодержавний збір, який справляється за першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, визначених розділом VII цього Кодексу.

Згідно п.231.1 ст.231 ПК України платниками збору є юридичні та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, що відповідно до статті 232 цього Кодексу є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ст.232 ПК України обєктами оподаткування є будь-які транспортні засоби та інші самохідні машини і механізми.

До набрання чинності Податковим кодексом України аналогічні норми Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» визначали обовязок сплати збору за першу реєстрацію транспортного засобу.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що митним органом під час перевірки та прийняття спірного наказу безпідставно і необґрунтовано зроблено висновки про те, що громадянами України (перевізниками-резидентами) повинен сплачуватись єдиний збір при перетині кордону в пунктах пропуску, оскільки ст.8 Закону №1212, який є спеціальним в питаннях справляння єдиного збору чітко і прямо визначено про звільнення від сплати єдиного збору перевізників-резедентів, які сплатили збір при першій реєстрації транспортних засобів.

Слід зауважити, що справляння такого збору резидентами-перевізниками власниками вітчизняних транспортних засобів за кожен кілометр проїзду автомобільними дорогами України при перетині кордону, як визначено ст.5 цього ж Закону №1212 по своїй суті є не можливим (окрім іншого) ще й тому, що жодним нормативним актом не передбачено здійснення контролю за кількістю пройдених кілометрів по автодорогах України вітчизняних транспортних засобів.

Даючи правову оцінку доводам позивача та запереченням відповідачів в частині правомірності винесення спірного рішення та правомірності дій Чернівецької обласної митниці щодо проведення службової перевірки по виявленому порушенню - суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з інших підстав, а саме наявності порушення норм законодавства зі сторони позивача.

Щодо обґрунтувань позивача в частині того, що спірному наказу №107-к повинно передувати проведення службового розслідування суд зазначає наступне.

Приводи, підстави, мету, порядок призначення і проведення службового розслідування (службової перевірки) в митній службі України, документування й оформлення його результатів, прийняття за ним рішення, виконання цих рішень, формування матеріалів службового розслідування (службової перевірки) у справи, а також права та обов'язки посадових осіб митної служби України (далі - посадові особи) під час їх проведення, визначаються Інструкцією про порядок організації та проведення службового розслідування і службової перевірки в митній службі України, затвердженою Наказом Державної митної служби України 13.08.2010 №918 (далі - Інструкція №918).

Згідно пункту 2.4 Інструкції №918 службове розслідування не проводиться, якщо факт правопорушення, причини та умови, що сприяли його вчиненню, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини у повній мірі встановлено під час службової перевірки, ревізії, інвентаризації, а посадова особа, винна у скоєнні правопорушення, не підлягатиме звільненню відповідно до Дисциплінарного статуту митної служби України.

Згідно спірного Наказу №107-к ОСОБА_1 звільнений з митних органів не на підставі Дисциплінарного статуту, а відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України Про державну службу, а тому такому звільненню не передує проведення службового розслідування.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України Про державну службу громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: "Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки".

Прийняття присяги в митних органах в свою чергу кореспондується зі ст.413 Митого кодексу України.

Згідно ст.408 Митного Кодексу України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".

Статтею 10 Закону України Про державну службу визначено, що основними обов'язками державних службовців (окрім іншого) є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Відповідно до п.6 ст.30 Закону України Про державну службу, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Зі змісту посадових інструкцій, якими керувався позивач при виконанні своїх обов'язків, також вбачається, що відповідно до законів України "Про державну службу", "Про боротьбу з корупцією", "Про Дисциплінарний статут митної служби України", інших законодавчих актів інспектор несе відповідальність за невиконання Урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби України, порушення Присяги державних службовців; невиконання або неналежне виконання своїх службових обов'язків та ін.

Аналізуючи вказані вище норми законодавства, суд приходить до висновку, що порушення присяги, передбаченої ст.17 Закону України Про державну службу, є самостійною правовою підставою для припинення державної служби посадових осіб митних органів.

Щодо доводів позивача в частині висновків комісії, викладених в доповідній записці від 25.01.2012 року, про порушення ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи при здійсненні митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщувалися через митний кордон України, суд зазначає наступне.

Під час виконання функціональних обов'язків провідного інспектора-кінолога сектору №2 відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків та зброї служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил, а також тимчасового виконання обов'язків головного інспектора сектору митного оформлення №4 відділу митного оформлення №1 митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької обласної митниці, позивач у своїй діяльності керувався Конституцією України, Митним кодексом України, Законами України "Про єдиний митний тариф", "Про боротьбу з корупцією", "Про державну службу", "Про державну таємницю", "Про Дисциплінарний статут митної служби України", іншими законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Державної митної служби України, Чернівецької обласної митниці, розпорядженнями, відповідними посадовими інструкціями, вказівками безпосередніх та прямих керівників.

Відповідно до п.1.4 Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної митної служби України від 11 червня 2008 р. №505/642 (далі Технологічна схема №505/642) та п.п.2.5.1, п.п.2.5.2 п.2.5 Технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, їх особистих речей, транспортних засобів та товарів у пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення "Порубне-Сірет", затвердженої наказом т.в.о начальником Чернівецького прикордонного загону та начальником Чернівецької обласної митниці від 11.09.2009р. №1150/705, для здійснення прикордонного контролю, митного контролю транспортних засобів у пунктах пропуску для автомобільного сполучення визначаються окремі смуги руху:

"Червоний коридор" - для транспортних засобів,

-що здійснюють міжнародні перевезення товарів у рамках зовнішньоекономічних договорів (контрактів) суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності;

-що здійснюють перевезення товарів фізичних осіб, які не є суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, в обсягах, що підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та оподаткуванню;

-що використовуються (можуть використовуватися) для перевезення зовнішньоекономічних вантажів та переміщуються порожніми;

- вантажних і вантажно-пасажирських мікроавтобусів;

-легкових транспортних засобів з причепами, що використовуються (можуть використовуватися) для перевезення товарів.

"Зелений коридор" - для легкових автотранспортних засобів, що належать громадянам або юридичним особам, інших транспортних засобів, які не визначені в підпунктах 1.4.1 та 1.4.3 пункту 1.4 цього розділу, не зняті з обліку, не є об'єктом зовнішньоекономічних договорів (контрактів) і використовуються виключно для переміщення через митний кордон особистих речей громадян та товарів в обсягах, що не підлягають обов'язковому письмовому декларуванню та/або оподаткуванню.

Підпунктом 2.9 Технологічної схеми №505/642 визначено, що на підставі результатів аналізу та оцінки ризиків, за ініціативою посадової особи підрозділу з охорони державного кордону чи митного органу, транспортний засіб може бути виведений із загального потоку і перенаправлений зі смуги руху "зелений коридор" на смугу руху "червоний коридор" або в місце здійснення митного контролю та митного оформлення для проведення митного огляду.

Аналізуючи викладене вище вбачається, що технологічними схемами чітко врегульовано рух певної категорії і типів автомобілів по визначеній смузі. В даному випадку рух вантажних і вантажно-пасажирських мікроавтобусів передбачено по «Червоному коридору».

Судом встановлено, що з метою встановлення фактичних даних щодо технічних характеристик транспортних засобів, які перетинали митний кордон України, комісією було направлено запит до ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Чернівці при УДАІ УМВС України у Чернівецькій області, який листом від 17.01.2012р. №12 надав до Чернівецької обласної митниці копії реєстраційних карток, де зазначені відомості про тип транспортного засобу (вантажний, вантажно-пасажирський, пасажирський, легковий).

Відповідачем надано суду копії реєстраційних карток; копії контрольних талонів по проходженню транспортних засобів по зеленому коридору без причепа та без товарів, що підлягають обовязковому письмовому декларуванню та (або) оподаткуванню з яких вбачається, що в 25 випадках позивачем було надано дозвіл на пропуск на митну територію України по смузі руху "Зелений коридор" транспортним засобам, які за типом, згідно з інформацією ВРЕР ДАІ, були вантажними та вантажно-пасажирськими (а.с. 118-138, 167-174).

Відповідно до витягу з ПІК «Інспектор-2006» дозвіл на рух по «Зеленому коридору» в пункті пропуску вантажних і вантажно-пасажирських транспортних засобів, було надано позивачем, що підтверджується внесеними відомостями особистої номерної печатки №239, яка перебувала в службовому користуванні останнього(а.с.145-157).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.4, 2.5, 2.17 посадової інструкції, якою керувався позивач при виконанні своїх функціональних обов'язків, він був зобов'язаний:

здійснювати митний контроль та митне оформлення речей, товарів, транспортних засобів та інших предметів, які переміщуються через митний кордон України громадянами згідно чинного законодавства та затверджених технологічних схем на ділянці роботи з визначеннням начальника сектору;

здійснювати митний контроль шляхом перевірки документів необхідних для митного контролю, митного огляду (огляду транспортних засобів, товарів та інших предметів, та їх переогляду), усного опитування громадян;

здійснювати нарахування митних та інших платежів згідно чинного законодавства;

відповідати за випуск із зони митного контролю пункту пропуску транспортних засобів і товарів, щодо яких завершені митний контроль та митне оформлення відповідно до чинного законодавства;

З викладеного вбачається, що митний контроль та митне оформлення в'їзду чи виїзду по смузі руху "Зелений коридор" здійснюється посадовою особою митного органу, яка в тому числі відповідно до п.п.2.9 Технологічної схеми №505/642 може здійснювати перенаправлення транспортних засобів з «зеленого коридору» до «червоного коридору».

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим заперечення відповідачів щодо неналежного виконання ОСОБА_1 службових обов'язків під час несення служби в частині надання дозволу на перетин державного кордону в пункті пропуску вантажними і вантажно-пасажирськими транспортними засобами по «зеленому коридору».

Слід також зазначити, що доводи позивача про те, що ним здійснювався візуальний огляд і транспортні засоби відповідали характеристикам легкових, саме тому вони слідували «зеленим коридором» - є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки такі транспортні засоби з урахуванням вимог технологічної схеми повинні слідувати «червоним коридором», тобто ті автомобілі, що використовуються (можуть використовуватися) для перевезення зовнішньоекономічних вантажів та переміщуються порожніми. Як зазначено вище, всі 25 транспортних засобів є вантажними та вантажно-пасажирськими і відповідно могли використовуватись для перевезення вантажів, а тому позивач зобовязаний був перенаправляти ці транспортні засоби до «червоного коридору».

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на доведеність факту несумлінного виконання позивачем своїх службових обов'язків, що свідчить про порушення з його боку присяги державного службовця, а також враховуючи, що відповідач при прийнятті рішення про припинення проходження позивачем державної служби згідно п.6 ч.1 ст.30 Закону України "Про державну службу" діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством України, колегія суддів дійшла висновку про правомірність наказу т.в.о. Голови Державної митної служби №107-к від 25.01.2012 року в частині припинення проходження ОСОБА_1 державної служби в митних органах, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Зважаючи на відсутність документально підтверджених витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відсутністю клопотань з цього питання, судові витрати присудженню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись 2, 8, 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі складена 12 квітня 2012 року

Головуючий суддя О.В. Боднарюк

Суддя І.В. Маренич

Суддя В.О. Григораш