Справа № 826/11039/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Гром Л.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва про визнання дій протиправними, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач - ОСОБА_2, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, в якому просить:

визнати дії Головного територіального управління юстиції у м. Києві в частині не виплати заробітної плати за період з 15.01.2010 по 08.11.2011 незаконними;

стягнути з Головного територіального управління юстиції у м. Києві заробітну плату за період з 15.01.2010 по 08.11.2011 в розмірі 42 510,30 грн., та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 25.02.2012 по 05.06 2015 в розмірі 117 246,15 грн., а всього 159 756,45грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та винести постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року - скасувати та постановити ухвалу, якою адміністративний позовом - залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 155 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як зазначено у ч. 1, ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З матеріалів адміністративної справи убачається, що позивач з 01.12.2008 працював на посаді державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції.

Наказом Головного управління юстиції у м. Києві від 29.01.2010 № 93/03 «Про відсторонення від виконання обов'язків ОСОБА_2 та ОСОБА_3», позивача було відсторонено від виконання обов'язків за посадою на час проведення досудового та судового слідства з 29.01.2010, в зв'язку з порушенням Прокуратурою Дніпровського району м. Києва 15.01.2010 відносно нього кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 368 КК України.

Наказом Головного управління юстиції у м. Києві від 24.02.2012 № 235/03 «Про звільнення ОСОБА_2», 24.02.2012 позивача звільнено з займаної посади за згодою сторін.

19.03.2015 старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000370 від 30.04.2013, у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

14.04.2015 позивач звернувся до Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про виплату заробітної плати за період з 15.01.2010 по 08.11.2011.

06.05.2015 листом Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 8495/0/11-15/08 позивача повідомлено, що у зв'язку із тим, що він не перебуває в трудових правовідносинах з Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві розгляд питання про виплату заробітної плати не вбачається за можливе.

Таким чином, предметом даного спору є правомірність дій відповідача в частині не виплати позивачу заробітної плати за період з 15.01.2010 по 08.11.2011 та стягнення заробітної плати за цей період, у зв'язку із відстороненням від виконання обов'язків за посадою на підставі наказу Головного управління юстиції у м. Києві від 29.01.2010 № 93/03.

З матеріалів справи убачається, що позивача було звільнено з займаної посади за згодою сторін на підставі наказу № 235/03 від 24.02.2012. Доказів оскарження вказаного наказу та, відповідно, скасування, позивачем суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 6 березня 2008 року N 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» зазначено, зокрема, при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За таких обставин, враховуючи, що позивача було звільнено наказом № 235/03 від 24.02.2012, а відтак виплата заробітної плати останньому повинна була бути проведена у день звільнення, то перебіг місячного строку для звернення до адміністративного суду з цим позовом у позивача виник, як найменше 25.02.2012.

Враховуючи, що позивач із цим адміністративним позовом звернувся 05.06.2015р. , згідно відбитку поштового штемпеля на конверті, останнім пропущено встановлений строк для звернення до адміністративного суду із позовом.

Клопотання про поновлення пропущеного для звернення до суду строку із зазначенням поважності причин такого пропуску, позивачем подано не було.

Слід зауважити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено на тій підставі, що пропущено строк звернення.

В той же час, як поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Суд першої інстанції розглядаючи спір по суті керувався приписами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Поряд з цим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень цього Закону, зокрема ч. 1 ст. 1, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Натомість, із матеріалів справи убачається, що позивача було відсторонено від займаної посади та в подальшому звільнено за наказами Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що виключає застосування положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За таких обставин, враховуючи, що суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року - скасувати та постановити ухвалу, якою адміністративний позовом ОСОБА_2 - залишити без розгляду, у зв'язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 99, 155, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року - скасувати, а позовну заяву ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Л.М. Гром

С.Б. Шелест

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Гром Л.М.

Шелест С.Б.