Справа № 2-а-6008/11
Суддя: Панас О.В. О. В.
Дата ухвалення: 2011-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6008/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2011 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Панас О.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення в м.Рівне про бездіяльність управління праці та соціального захисту населення м.Рівне, які грубо порушують соціальні права громадян,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про бездіяльність управління праці та соціального захисту населення м.Рівне, які грубо порушують соціальні права громадян, вказуючи на те, що він був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, внаслідок чого став інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії А № 156603 від 30.04.2009 р. Після звернення до Управління праці та соціального захисту населення в м.Рівне з вимогою здійснити виплату допомоги на оздоровлення в розмірі відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2011 рік, отримав відмову.

Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність в порядку письмового провадження,на підставі наявних матеріалів в справі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення проти позову, просив розглядати справу без участі його представника, в порядку письмового провадження, про результати розгляду справи повідомити.

В запереченнях вказав, що діяв в межах повноважень, наданих йому Закономи України та підзаконними нормативно-правовими актами. Позовні вимоги заперечує, посилаючись на те, що з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 12 липня 2005 року № 562. Пунктом і Постанови КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 12 липня 2005 року № 562 встановлюється, що розмір грошової допомоги на оздоровлення інвалідам І-ІІ групи становить 120 гривень. Зазначає, що не має повноважень на самостійне встановлення розміру разової допомоги на оздоровлення, а тому, здійснюючи її виплату позивачу керувалося Бюджетним кодексом України та Постановою КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 12 липня 2005 року № 562.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що передбачено законодавством. Органи державної влади та орани місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вважає, що здійснивши позивачу виплату разової допомоги на оздоровлення відповідно до Бюджетного кодексу України, в розмірі, встановленому Постановою КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постаждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 12 липня 2005 року № 562, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними Законами України.

Крім того, зазначає, що грошова допомога є разовою, виплачується щорічно і чинним законодавством не передбачена можливість повторної виплати чи доплати при подальшій зміні її розміру, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити. Враховуючи те, що сторони заявили клопотання про слухання справи у їх відсутності, суд в порядку ч.3 ст.122 КАС України здійснює судовий розгляд справи у порядку письмового провадження. Дослідивши позовні вимоги та заперечення відповідача, повно і всебічно зясувавши всі докази і обставини в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевірши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, внаслідок чого став інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії А № 156603 від 30.04.2009 р. та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення в м.Рівне, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. 12.04. 2011 р. відповідач виплатив йому щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 120,00 грн. що підтверджується копією довідки відповідача № М-64/1 від 15.06.2011 року.

У Законі україни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року викладені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права права шкоди.

Зокрема, ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ передбачена щорічня допомога на оздоровлення особам, постраждалим внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги (ч.7 ст.48 Закону № 796-ХІІ).

Судом встановлено, що позивачу вказана допомога на оздоровлення була виплачена в розмірі 120,00 грн. що підтверджується копією довідки відповідача № М-64/1 від 15.06.2011 року.

Вказана сума на оздоровлення була виплачена відповідачем у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обовязки громадянина.

Відповідно до ст. 22 Конституції України- при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. 09 липня 2007 року Конституційним Судом України у справі про соціальні гарантії громадян ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно до якого визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення, зокрема п.30 ст.71 Закону україни «Про державний бюджет на 2007 рвк». Конституційний Суд України відзначив, що положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше(додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Також, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення Закону України «Про державний бюджет України»на 2008 рік, у тому числі і положення п.20 розділу 11 , якими були внесені зміни до ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Посилання відповідача на застосування при виплаті допомоги постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»встановлено, що інвалідам 2 групи виплата щорічної допомоги на оздоровлення повинна здійснюватися в розмірі 120 грн. є неправомірною.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 ст.92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 1 листопада 1996 року визначено, якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду від 08 вересня 2009 року № 2а-6302/09/2670 «Про визнання незаконним пункту 1 постанови Кабінету міністрів України від 12 липня 2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визнанно незаконним пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи»в частині визначення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розміру щорічної допомоги на оздоровлення: інвалідам ІІ групи-120 грн.

Вищенаведена постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року була прийнята всупереч вимог статей 48,62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому посилання відповідача на цю постанову судом не приймаються та оцінка правовідносин щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснється на підставі п.1 ч.1 ст. 92 Конституції України та ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Що стосується дії зазначеної статті у 2011 році, то дана стаття не конституційною не визнавалася, інших Звконів, які б змінювали зміст даної статті не виносилося, а тому підстав для її незастосування не було.

За таких обставин, суд вважає, що дії відповідача щодо не виплати недоплаченої суми допомоги на оздоровлення в розмірі відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захис громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за 2011 рік, є протиправними.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів правомірність його дій, яка полягає у відмові виплати недоплаченої суми допомоги на оздоровлення, встановленої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захис громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у звязку з чим позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 6-14,18,71,94, ч.2 ст.99, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Праці та соціального захисту населення м.Рівне.

Зобов'язати Управління Праці та соціального захисту населення м.Рівне провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення за 2011 рік, в розмірі відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплачених сум. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Панас О.В.