Справа № 607/21503/14-а
Суддя: Стельмащук П. Я.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2015 Справа №607/21503/14-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - судді Стельмащука П.Я.

при секретарі - Матвійчук В.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2;

представника третьої особи ТзОВ «Овочторг» ОСОБА_3;

представника третьої особи ПП «Фабрика меблів «Нова» - ОСОБА_4,

представника третьої особи Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради ОСОБА_5,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Овочторг», приватне підприємство «Фабрика меблів «Нова», управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Тернопільської міської ради, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Овочторг», приватне підприємство «Фабрика меблів «Нова», управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради від 29.05.2001р. «Про приватизацію окремих обєктів комунальної власності міста» в частині затвердження до приватизації підвального приміщення площею 368,0 кв.м., що знаходиться по вул. Миру, 4 у м. Тернополі та рішення Тернопільської міської ради від 12.02.2004р. №4/10/7 «Про приватизацію обєктів комунальної власності міста» в частині затвердження до приватизації приміщення площею 282,2 кв.м., що знаходиться по вул. Миру, 4 у м. Тернополі.

В подальшому, ухвалою суду від 23.11.2015р., на підставі заяви позивача, залишено без розгляду позовну заяву в частині позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради №4/10/7 від 12.02.2004р. щодо приватизації приміщення площею 282,2 кв.м., що знаходиться по вул. Миру, 4 в м. Тернополі.

Вимогу, яка залишилась, позивач обґрунтовує тим, що у жовтні 1997 року, в порядку встановленому ОСОБА_6 України «Про приватизацію державного житлового фонду», нею була приватизована квартира АДРЕСА_1. У листопаді 2014 року в підвальному приміщенні будинку розпочались будівельні роботи. У відповіді на колективну скаргу мешканців будинку від 26.11.2014р. Управління ДАБІ у Тернопільській області містилось посилання на те, що власником підвального приміщення є ПП «Фабрика меблів «Нова». 04.12.2014р. надійшла відповідь Тернопільської міської ради, із якої позивач взнав про два оскаржувані рішення Тернопільської міської ради. На підставі даних рішень Тернопільської міської ради були укладені відповідні договори купівлі-продажу. Вважає оскаржувані рішення незаконними, так як вищевказані приміщення є допоміжними приміщеннями, право власності на які належить усім мешканцям багатоквартирного житлового будинку. У цих приміщеннях знаходились водо-, газо- та електрокомунікації, технічні пристрої, що необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації будинку. Також вказує на те, що відповідачем не приймались рішення щодо віднесення даних допоміжних приміщень до переліку обєктів комунальної власності. З урахуванням залишення без розгляду однієї з позовних вимог, позивач вважає рішення Тернопільської міської ради від 29.05.2001р. «Про приватизацію окремих обєктів комунальної власності міста» в частині затвердження до приватизації підвального приміщення площею 368,0 кв.м., що знаходиться по вул. Миру, 4 у м. Тернополі незаконним та просить його скасувати. Також позивач подала клопотання про поновлення строку на оскарження рішення, так як взнала про нього лише 04.12.2014р. із відповіді відповідача на інформаційний запит. До цього часу про передачу власності на вищевказане приміщення третій особі не могла знати, тому що будівельні роботи у даному приміщенні розпочались в листопаді-грудні 2014 року.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та наданих суду усних поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання 23.11.2015р. не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Попередньо подав суду заяву про залишення позову без розгляду, у звязку із пропуском позивачем шестимісячного строку для звернення до суду. Зазначає, що оскаржувані рішення міською радою прийняті у 2001 та 2004 роках відповідно, доведені до відома громадян шляхом розміщення їх тексту у друкованому засобі масової інформації Тернопільської міської ради, а саме у газеті «Тернопіль вечірній», а позивач до суду звернулась із позовом у грудні 2014 року. Також вказує на те, що нежитлові приміщення, рішення про приватизацію яких оскаржує позивач, до їх приватизації перебували в оренді у юридичних осіб, які є третіми особами при розгляді даної справи.

Представник третьої особи ПП «Фабрика меблів «Нова» в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні, надав письмові та усні пояснення, суть яких зводиться до наступного. Позивачем не наведено жодного доказу того, що спірне приміщення є допоміжним, належало чи належить до житлового фонду і що відповідач не мав права його відчужувати. Позов ґрунтується на припущеннях. Спірне приміщення є нежитловим, перебувало у власності міської ради, в оренді у третьої особи, а відтак відповідач маючи таке право правомірно відчужив це приміщення. Також вказав на пропущення позивачем строку для звернення до суду.

Представник третьої особи товариство з обмеженою відповідальністю «Овочторг» в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, просила відмовити у його задоволенні, надала письмові та усні пояснення, які по суті є аналогічними поясненню представника ПП «Фабрика меблів «Нова».

Представник третьої особи управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, надала суду письмові та усні пояснення, згідно яких також просила залишити позов без розгляду у звязку із пропуском строку для звернення до суду. По суті позову також заперечила, вважає, що оскаржувані рішення відповідача не порушують прав позивача, прийняті в межах своїх повноважень. Дані приміщення завжди були нежитловими, використовувались під магазин та складські приміщення, були в оренді у третіх осіб ТзОВ «Овочторг» та ПП «Фабрика меблів «Нова», якими в подальшому і були викуплені у законного власника Тернопільської міської ради.

Ухвалою суду від 28.07.2015р. витребувано від Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації архівну інвентарну справу по житловому будинку, за адресою вул. Миру, 4 у м. Тернополі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло видане 22.10.1997р. міським бюро технічної інвентаризації.

Із листа управління Держархбудінспекції у Тернопільській області від 26.11.2014р. за №01-15/93 адресованого ОСОБА_1 вбачається, що управлінням було розглянуто колективне звернення мешканців будинку №4 по вул. Миру в м. Тернополі, скероване на адресу прокуратури м. Тернополя, щодо проведення будівельних робіт в підвальному приміщенні цього будинку. Заявникам повідомлено, що на підставі звернення замовника ПП «Фабрика меблів «Нова» та відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2011р. за №553, управлінням зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт від 17.09.2014р. за №ТП 5, а саме реконструкцію нежитлових приміщень під магазин промислових та зоотоварів з влаштуванням окремого входу за адресою вул. Миру, 4 в м. Тернополі. Проектна документація розроблена НВФ «Око», ГАП ОСОБА_7, кваліфікаційний сертифікат АЕ №003359. Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради №274 від 01.06.2013р.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28.11.2014р. по цивільній справі №607/19863/14-ц забезпечено позов ОСОБА_1 до ПП «Фабрика меблів «Нова» про зобовязання припинити дію, яка порушує право та зобовязання вчинити дії, а саме заборонено проводити відповідачу ПП «Фабрика меблів «Нова», його працівникам чи іншим особам проводити будь-які роботи з реконструкції чи будівництва щодо нежитлових приміщень в будинку №4 по вул. Миру в м. Тернополі.

01.12.2014р. представник позивача звернувся до Тернопільської міської ради із інформаційним запитом про те, чи приймались Тернопільською міською радою, її виконавчим комітетом чи іншими підзвітними органами будь-які рішення щодо будівлі чи земельної ділянки по вул. Миру, 4 у м. Тернополі.

Листом від 04.12.2014р. за №7488/08, у відповідь на запит, виконком Тернопільської міської ради повідомив, що за вказаною адресою на обліку в комунальній власності міста перебувало два обєкти нежитлового нерухомого майна. Рішенням міської ради від 29.05.2011р. «Про приватизацію окремих обєктів комунальної власності міста» підвальне приміщення, орендоване ПП «Фабрика кухонних меблів «Нова», загальною площею 368,0 кв.м., було затверджене до приватизації шляхом викупу орендарем. 10.09.2001р. з ПП «Фабрика кухонних меблів «Нова» укладено договір купівлі-продажу орендованого приміщення. Рішенням міської ради від 12.02.2004р. №4/10/7 «Про приватизацію обєктів комунальної власності» цокольне приміщення, орендоване ТОВ «Овочторг», загальною площею 282,2 кв.м., було затверджене до приватизації шляхом викупу орендарем. 14.07.2004р. з ТОВ «Овочторг» укладено договір купівлі-продажу орендованого приміщення.

Викладені у даному листі обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями:

-договору оренди нежитлових приміщень комунальної власності №1066 від 29.11.2000р., укладеного між орендодавцем виконавчим комітетом Тернопільської міської ради в особі начальника управління комунального майна міста, та ПП «Фабрика меблів «Нова». Предметом цього договору є строкове платне користування нежитловими приміщеннями комунальної власності, за адресою м. Тернопіль, вул. Миру, 4, площею 338,3 кв.м., що знаходиться на балансі КП ЖЕК №1, використання під складські приміщення, магазин;

-рішення Тернопільської міської ради від 29.05.2001р. «Про приватизацію окремих обєктів комунальної власності міста» (п. 238 рішення). Рішення опубліковане у газеті «Тернопіль вечірній» №31 від 11.07.2001р.;

-договору купівлі-продажу приміщення від 09.08.2001р., укладеного між управлінням комунального майна міста та ПП «Фабрика меблів «Нова», посвідченого 10.09.2001р. завідуючою Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою ОСОБА_8 Предметом цього договору є передача права власності від продавця до покупця на нежитлові приміщення, за адресою м. Тернопіль, вул. Миру, 4, площею 368,0 кв.м., а саме 2-1 кор. пл. 119,0 кв.м., 2-2 підв. пл.. 9,4 кв.м., 2-3 підв. пл. 12,7 кв.м., 2-4 підв. пл. 10,6 кв.м., 2-5 підв. пл. 7,9 кв.м., 2-6 підв. пл. 8,1 кв.м., 2-7 підв. пл. 20,7 кв.м., 2-8 підв. пл. 11,3 кв.м., 2-9 підв. пл. 19,6 кв.м., 2-10 підв. пл. 9,3 кв.м., 2-11 підв. пл. 13,4 кв.м., 2-12 підв. пл. 15,9 кв.м., 2-13 підв. пл. 13,4 кв.м., 2-14 кор. пл. 32,7 кв.м., 2-15 підв. пл. 5,7 кв.м., 2-16 підв. пл. 5,6 кв.м., 2-17 підв. пл. 8,7 кв.м., 2-18 підв. пл. 8,5 кв.м., 2-19 підв. пл. 10,1 кв.м., 2-20 підв. пл. 15,2 кв.м., І сх.кліт.пл. 10,2 кв.м. Приміщення продані за 62800,00 грн.

-акту передачі комунального майна від 11.09.2001р.

Дослідженням матеріалів інвентарної справи будинку №4 по вул. Миру в м. Тернополі судом встановлено наступне. Спірні приміщення, які належать ПП «Фабрика меблів «Нова», знаходяться в підвальній частині будинку. Усе приміщення підвалу поділене на приміщення, які використовуються мешканцями будинку як комірки (ліва частина плану підвалу) та приміщення, які, як зясувалось в ході розгляду даної справи, належать ПП «Фабрика меблів «Нова» (права частину плану підвалу). Усі мешканці будинку забезпечені або можуть бути забезпечені комірками в підвальному приміщенні, так як згідно плану підвалу їх наявна кількість (67) перевищує кількість квартир (64) зазначену в основних техніко-економічних показниках будинку. Згідно реєстраційного посвідчення (дублікат) виданого 30.07.1990р. Тернопільським обласним бюро технічної інвентаризації, цілий будинок №4 по вул. Миру в м. Тернополі зареєстровано на праві власності за виконкомом Тернопільської міської ради. Дані обставини жодним із учасників справи не заперечуються.

Відповідно до статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк (до 30.07.2010р. річний строк), який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Беручи до уваги те, що оскаржуване рішення відповідача було опубліковано 11.07.2001р. у газеті «Тернопіль вечірній», суд прийшов до висновку, що позивач ще в липні 2001 року повинна була дізнатись про порушення своїх прав, тобто подавши позов у 2014 році пропустила відповідний строк.

Однак, враховуючи те, що Кодекс адміністративного судочинства діє лише з 2005 року, зважаючи на похилий вік позивачки (згідно інформації наведеної у довіреності від 22.07.2015р. - ІНФОРМАЦІЯ_1), а також те, що будівельні роботи в підвальному приміщенні будинку розпочались в кінці 2014 року, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про не обґрунтованість позовних вимог, не підтвердження їх матеріалами справи та необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Одним із принципів діяльності органів місцевого самоврядування є законність (стаття 4 ОСОБА_6 України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до статті 10 ОСОБА_6 України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (стаття 25 ОСОБА_6 України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно п. 30 ч. 1 статті 26 ОСОБА_6 України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення та діє по це час), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності.

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даній адміністративній справі судом встановлено, що рішення Тернопільської міської ради від 29.05.2001р. «Про приватизацію окремих обєктів комунальної власності міста» в частині затвердження до приватизації підвального приміщення площею 368,0 кв.м., що знаходиться по вул. Миру, 4 у м. Тернополі прийняте в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_6 України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Позивач обґрунтовуючи позов посилається на порушення відповідачем ОСОБА_6 України «Про приватизацію державного житлового фонду», а саме, відповідачем приватизовано (відчужено) третій особі ПП «Фабрика меблів «Нова» підвальні приміщення, які були допоміжними приміщеннями, і які в силу п. 2 статті 10 цього ОСОБА_6 є обєктом права спільної власності усіх власників квартир багатоквартирного будинку №4 по вул. Миру в м. Тернополі.

Однак, дане обґрунтування не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Натомість письмові докази, які містяться в матеріалах справи (договір оренди нежитлових приміщень комунальної власності №1066 від 29.11.2000р.; договір купівлі-продажу приміщення від 09.08.2001р., посвідчений 10.09.2001р. завідуючою Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою ОСОБА_8, предметом якого є передача права власності на нежитлові приміщення; лист управління Держархбудінспекції у Тернопільській області від 26.11.2014р. за №01-15/93, у якому йдеться про реконструкцію нежитлових приміщень під магазин промислових та зоотоварів з влаштуванням окремого входу; лист виконкому Тернопільської міської ради від 04.12.2014р. за №7488/08 про те, що за вказаною адресою на обліку в комунальній власності міста перебувало два обєкти нежитлового нерухомого майна, у тому числі спірний) вказують на те, що спірні приміщення були нежитловими.

А відтак, п. 2 статті 10 ОСОБА_6 України «Про приватизацію державного житлового фонду», не може бути застосована до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 4 Житлового кодексу України, до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Згідно п. 9 статті 8 ОСОБА_6 України «Про приватизацію державного житлового фонду», нежилі приміщення житлового фонду, які використовуються підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, передаються у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських ОСОБА_2 народних депутатів.

Те, що спірне приміщення є підвальним не може бути достатнім доказом того, що воно є допоміжним.

Згідно статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши представлені докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими, не відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, протиправність дій відповідача судом не встановлена, а отже, такі вимоги не підлягають до задоволення.

Так як судове рішення ухвалене не на користь позивача, судові витрати їй не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 19, 143 Конституції України, ст.ст. 11, 71, 79, 86, 94, 99, 100, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 4 Житлового кодексу України,ОСОБА_6 України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_6 України «Про приватизацію державного житлового фонду»», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду поважними.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Овочторг», приватне підприємство «Фабрика меблів «Нова», управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий П.Я.Стельмащук