Справа № 2-а-579/11
Суддя: Грищенко М. В.
Дата ухвалення: 2011-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-579/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 липня 2011 року смт.Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Грищенка М.В., при секретарі - Дубчак Н.В.,

за участю: позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивачів - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, третьої особи - ОСОБА_5, представника третьої особи - ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приворотської сільської ради Брусилівського району про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету сільської ради,

ВСТАНОВИВ:

7 квітня 2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Приворотської сільської ради Брусилівського району про визнання незаконним рішення виконавчого комітету від 23.09.1996 року №34 про передачу в приватну власність ОСОБА_5 житлового будинку та надвірних будівель за адресою вул.Чернівецька,6, с.Привороття Брусилівського району Житомирської області. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_5 з 17.04.1993 року до 10.10.1995 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка ОСОБА_1

0.Л. постійно проживала в будинку по вул.Чернівецька,6 в с.Привороття з листопада 1992 року по 2005 рік, її син постійно проживав у вказаному будинку з дня народження до 2005 року. ОСОБА_1 була зареєстрована за вказаною адресою з квітня 1993 року до 10 січня 2010 року, син ОСОБА_2 зареєстрований за такою адресою з моменту народження до теперішнього часу. Рішенням виконкому Приворотської сільської ради від 23.09.1996 року № 34 вказаний будинок передано у приватну власність ОСОБА_2

1.С. одноособово та видано на імя ОСОБА_5 свідоцтво на право власності на жилий будинок № 6 по вул.Чернівецькій в с.Привороття Брусилівського району. Відповідач не виконав вимог гі.2 ст.8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, пункту 5 Положення про порядок передачі квартир ( будинку, кімнат у гуртожитку) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України гіо житлово- комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 року, згідно з якими передача займаних квартир ( будинків) здійснюється в приватну ( для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх ( віком від 18 і більше років) членів сімї із обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири ( будинку). Вказаний житловий будинок приватизовано лише на імя ОСОБА_5, при цьому не враховано членів його сімї - позивачку як його дружину та сина ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивачів доповнив позов вимогою про скасування оспорюваного рішення виконавчого комітету.

В судовому засіданні позивачі, представник позивача позовні вимоги гііді повністю з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача сільський голова Приворотської сільської ради ОСОБА_4позов не визнав, подав письмові заперечення на позов, в яки зазначив, що виконавчий комітет Приворотської сільської ради 23 вересня 1996 ] прийняв рішення № 34 про передачу у власність ОСОБА_5житлового будиг вул.Чернівецькій,6, в с.Привороття на підставі ст.32 Закону України «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастро цьому виконавчий комітет діяв в межах своїх повноважень, вимоги закону не бул порушено.

Третя особа ОСОБА_5 та його представник вважали, що оспорюване є законним, підтримали письмові заперечення на позов, в яких зазначено, що Чер

І.С. проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, яке було віднесене до обовзковс безумовного відселення у звязку з аварією на ЧАЕС. Власний житловий будинок баланс державі і переселився в с.Привороття Брусилівського району, де отримав житловий будинок по вул.Чернівецькій,6, як постраждалий внаслідок Чорнобильс катастрофи 2 котегорії. На вселення було видано ордер Приворотською сільськок 10 січня 1991 року. 25 липня 1996 року відповідно до свідоцтва про право власное 161, виданого виконавчим комітетом Приворотської сільської ради, будинок було передано ОСОБА_5 в особисту власність на підставі ст.32 Закону України «Г статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не за Законом України "Про приватизацію державного житлового с\

Третя особа ОСОБА_5 та його представник вважали, що виконком при п будинку діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону України і статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть учас справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства Украй-: завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізични: прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових о< інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: ш підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийнятті рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобіп несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного ба між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і ції на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участ процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особі зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішені справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, та принципом рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, відповідно до якого усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На час прийняття спірного рішення виконавчий комітет діяв відповідно до Закону України "По місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" від 7 грудня 1990 року за №533-12.

Під час прийняття рішення від 23 вересня 1996 року про передачу житлового будинку у власність ОСОБА_5 виконавчий комітет Приворотської сільської ради повинен був керуватися як ст.32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так і Законом України Про приватизацію державного житлового фонду та з дотриманням порядку, встановленого Положенням про порядок передачі квартир ( будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 року.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що громадяни, які евакуйовані або відселені ( відселяються) безоплатно забезпечуються жилими приміщеннями, як правило, у спеціально збудованих для цієї мети селищах, будинках і квартирах, які передаються їм в особисту власність.

Суд вважає, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює лише компенсації і пільги відповідним категоріям громадян, але він не є безпосередньо актом відчуження їм жилих приміщень (будинків), тому для набуття права власності на них є необхідними волевиявлення зазначених громадян (заява) і відповідне оформлення.

Отже, частиною першою статті 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлена лише пільга щодо безоплатної передачі в особисту власність жилих приміщень, яка конкретизована в статті 6 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду щодо безоплатної передачі квартир (будинків), в яких мешкають громадяни, котрим встановлена ця пільга Законом України «Про статус і соціальний захист громадян.

які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», незалежно від розміру їх загальної площі.

Відповідно до ст.З Закону України Про приватизацію державного житлового фонду' безоплатна передача квартир (будинків) є одним із способів приватизації державного житлового фонду і квартира (будинок) передається безоплатно у власність наймачу і кожному члену його сімї з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на кожного та додатково 10 квадратних метрів на сімю.

Статтею 8 цього Закону передбачено, що передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Положенням про порядок передачі квартир ( будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 року, передбачений перелік документів і порядок їх оформлення при передачі державного житла у власність громадян.

Зокрема, вказаним Положенням передбачено, що до виконкому місцевої Ради народних депутатів громадянином, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сімї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), подається оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданою до неї довідкою про склад сімї та займані приміщення, а також документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації.

У довідці про склад сімї та займані приміщення вказуються члени сімї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці вказуються новонароджені, і на них розраховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону України Про приватизацію державного житлового фонду.

Зареєстрована заява передається підприємству по оформленню документів. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сімї і розміру загальної площі квартири (будинку), оформляє розрахунки та видає розпорядження.

На підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру, а на одноквартирний будинок - паспорт на домоволодіння, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі.

Судом встановлено, що на час прийняття оспорюванорго рішення 23 вересня 1996 роїі ОСОБА_5 був наймачем одноквартирного будинку державного житлового фонду, І розташованого в с.Привороття Брусилівського району по вул.Чернівецькій,6, який був наданий йому для проживання на підставі ордера на жиле приміщення, виданого виконкомом Приворотської сільської ради 10 січня 1991 року (а.с.45). Разом з ним у вказаному будинку були прописані та мешкали члени його сімї:

дружина ОСОБА_8 ( після розірвання шлюбу - ОСОБА_1Л.), син ОСОБА_2, який народився 26 серпня 1993 року.

Проживання в будинку разом з ОСОБА_5 на час прийняття оспорюваного рішення позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 як членів його сімї не оспорюється особами, які беруть участь у справі, та підтверджується відмітками в поспорті ОСОБА_1, записами в погосподарській книзі. ( а.с.9, 32, 33,)

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, не виконав вимоги п.5 ч.5 ст.107 КАС України про подання до суду всіх матеріалів, що були або мали бути взяті до уваги при прийнятті рішення, з приводу якого подано позов.

Зокрема, представником відповідача не були надані на вимогу суду належним чином оформлена заява ОСОБА_5 про передачу у власність будинку, довідка про склад його сімї та займані приміщення, дані про їх реєстрацію у виконавчому комітеті, підтвердження наявності письмової згоди дружини наймача на передачу будинку у власність.

За таких обставин суд вважає доведеним, що виконавчим комітетом Приворотської сілської ради не було дотримано порядку передачі будинку у власність наймачу ОСОБА_5, визначеного Положенням про порядок передачі квартир ( будинків) у власність громадян, не були оформлені відповідні документи, які необхідні для прийняття рішення про передачу у власність будинку, не була отримана письмова згода на передачу у власність будинку дружини наймача позивачки ОСОБА_1 Наслідком цього було прийняття протиправного рішення про передачу в особисту власність житлового будинку лише ОСОБА_5, що є порушенням права членів його сімї на безоплатну приватизацію житла, передбаченого Законом України Про приватизацію державного житлового фонду.

"Суд дійшов висновку, що встановлено достатньо підстав для задоволення позову повністю, оскільки рішення виконавчого комітету Приворотської сільської ради від 26 вересня 1996 року за №34 про передачу житлового будинку в особисту власність ОСОБА_5, було прийняте з вказаними порушеннями чинного законодавства, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ч.І ст.94 КАС України позивачці ОСОБА_1Л належить присудити відшкодування здійснених нею документально підтверджених судових витрат по оплаті судового збору в сумі 3,40 гривень з місцевого бюджету Приворотської сільської ради.

Враховуючи викладене, на підставі ст.19 Конституції України, Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, Положення про порядок передачі квартир ( будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 року, керуючись ст.ст.7-12, 71, 94, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приворотської сільської ради Брусилівського району про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету сільської ради задовольнити повністю.

Визнати рішення № 34 виконавчого комітету Приворотської сільської ради Брусилівського району від 23 вересня 1996 року про передачу житлового будинку в особисту власність ОСОБА_5 як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії протиправним і скасувати вказане рішення.

Відшкодувати позивачеві ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3,40 гривень з місцевого бюджету Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступно' та резолютивної частин рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженн апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Грищенко М. В.