Справа № 814/3689/14     
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2015-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року Справа № 814/3689/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лебедєвої Г.В.

при секретарі Дворник Г.Г.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю), представника третьої особи - ОСОБА_3 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_6 та кредит" в особі філії "Південне регіональне управління" публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_6 та кредит" про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2014 року №15924572, зобов'язання реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, які знаходяться по вул. Потьомкінській, 131 Б/2, за публічним акціонерним товариством "Банк "ОСОБА_6 та кредит", зобов'язання реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, які знаходяться по вул. Потьомкінській, 131 Б/2 за ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_6 та кредит" в особі філії "Південне регіональне управління" публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_6 та кредит" про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2014 року №15924572, зобов'язання реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, які знаходяться по вул. Потьомкінській, 131 Б/2, за публічним акціонерним товариством "Банк "ОСОБА_6 та кредит", зобов'язання реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, які знаходяться по вул. Потьомкінській, 131 Б/2 за ОСОБА_4.

У судовому засіданні 19.02.2015 року судом протокольною ухвалою було залучено до участі у розгляді даної справи в якості другого відповідача - державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між позивачем та публічним акціонерним товариством "Банк "ОСОБА_6 та кредит" в особі філії "Південне регіональне управління" публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_6 та кредит" 02 листопада 2007 року було укладено кредитний договір №191-07/МБ, відповідно до умов якого ОСОБА_6 надав ОСОБА_4 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 250 000, 00 грн. з оплатою по процентній ставці 16 процентів річних. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та позивачем укладено договір іпотеки від 02 листопада 2007 року серії ВКВ №125671, відповідно до якого іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором від 02 листопада 2007 року №191-07/МБ. Предметом іпотеки є нежитлові приміщення магазину, які знаходяться по вул. Потьомкінській, 131 Б/2.

За твердженням позивача, маючи намір здійснити черговий платіж за кредитним договором, він дізнався, що відповідний рахунок для зарахування грошових коштів закритий банком, у звязку з тим, що рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2014 року №15924572 було набуто право власності на предмет іпотеки.

Проте, як зазначає позивач, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2014 року №15924572 є протиправним з огляду на те, що банком не було повідомлено позивача про порушення основного зобовязання та не було висунуто вимогу про повне виконання цього зобовязання, а також не було надано строку на виконання порушеного мною зобовязання.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення проти позову, які мотивовані тим, що вичерпний перелік підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень встановлено частиною першою ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно». Заявником - ПАТ «ОСОБА_6 та кредит» були надані всі необхідні документи для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, підстав для відмови у державній реєстрації прав не було, у зв'язку з чим в установленому законом порядку державним реєстратором прийнятне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2014 року №15924572. Також зазначили, що згода власника майна, що є предметом іпотеки, на звернення стягнення Іпотекодержателя на предмет іпотеки у випадку порушення Іпотекодавцем обов'язків за іпотечним та/або кредитним договором передбачена умовами даного договору. Беручи до уваги все наведене, державним реєстратором не вчинялись будь-які незаконні дії щодо позивача, а рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти позову, та надав письмові заперечення проти позову, які мотивовані тим, що дії державного реєстратора під час державної реєстрації права власності на предмет іпотеки є такими, що відповідають чинному законодавству України. Представник третьої особи зазначив, що на адресу позивача банком 10.02.2014 року було надіслано лист-попередження про сплату боргу, в якому останньому запропоновано в добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість, який було отримано позивачем 13.02.2014 року. Проте, ОСОБА_4 прострочену заборгованість погашено не було. 03.04.2014 року на адресу ОСОБА_4 банком було надіслано вимогу про усунення порушень, в якій останньому запропоновано в добровільному порядку в 30-денний термін сплатити виниклу прострочену заборгованість станом на 03.04.2014 року. Позичальника попереджено про те, що у разі невиконання у повному обсязі вимог банку буде ініційовано звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказана вимога отримана позивачем 07.04.2014 року, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення кореспонденції, отже твердження позивача, що ним не було отримано вимогу не відповідають дійсності.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про іпотеку» та Постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без

громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, у розумінні приписів ст. 2 вказаного Закону, є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобовязані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Судом встановлено, що між позивачем та публічним акціонерним товариством "Банк "ОСОБА_6 та кредит" в особі філії "Південне регіональне управління" публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_6 та кредит" 02 листопада 2007 року було укладено кредитний договір №191-07/МБ, відповідно до умов якого ОСОБА_6 надав ОСОБА_4 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 250 000, 00 грн. з оплатою по процентній ставці 16 процентів річних.

Відповідно до п. 5.1 даного договору забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором є застава нерухомого майна згідно Іпотечного договору від 02.11.2007 року.

02 листопада 2007 року між Банком та позивачем укладено договір іпотеки серії ВКВ №125671, відповідно до якого іпотека за цим договором забезпечує повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором від 02 листопада 2007 року №191-07/МБ., на суму 250 000,00 грн. строком до 01 листопада 2022 року, а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 16 % річних, а також комісійної винагороди за кредитним договором, неустойки за цим договором або за кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за кредитним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

Згідно п. 1 даного договору предметом іпотеки є - нежитлові приміщення магазину, які знаходяться по вул. Потьомкінській, 131 Б/2.

Згідно пункту 5 договору Іпотеки узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки, враховуючи оцінку, викладену у Звіті про оцінку майна становить 405 106,00 грн.

Відповідно до п.п. 10, 11.3 договору Іпотеки сторони досягли згоди, що звернення стягнення на заставлене за цим договором майно здійснюється на розсуд Іпотекодержателя, зокрема, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за Кредитним договором у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

В розумінні приписів статті 1 Закону України «Про іпотеку» основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Згідно з пунктом 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 3 статті 36 вказаного Закону передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону або право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, суд вважає, що законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання по договору перед Іпотекодержателем.

В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з невиконанням боржником умов кредитного договору від 02.11.2007 року №191-07/МБ АТ "Банк "ОСОБА_6 та кредит" на адресу позивача банком 10.02.2014 року було надіслано лист-попередження про сплату боргу, в якому останньому запропоновано в добровільному порядку до 28.02.2014 року сплатити прострочену заборгованість у сумі 35 608,91 грн.

Вищезазначений лист було отримано позивачем 13.02.2014 року, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення кореспонденції з відміткою про отримання кореспонденції позивачем, що також не заперечується представником позивача.

Проте, ОСОБА_4 прострочену заборгованість погашено не було, у звязку з чим 03.04.2014 року на адресу ОСОБА_4 банком було надіслано вимогу про усунення порушень, в якій останньому запропоновано в добровільному порядку в 30-денний термін сплатити виниклу прострочену заборгованість станом на 03.04.2014 року, яка становить 366 349,61 грн., в тому числі: сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 144 444,43 грн, сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 35 753,00 грн., сума строкової заборгованості по відсоткам 43 398,74 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відмоткам 142753,44 грн. В вимозі також містилось попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги протягом тридцяти днів.

Вказана вимога отримана позивачем 07.04.2014 року, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення кореспонденції з відміткою про отримання кореспонденції.

За своїм змістом вказана вимога відповідає положенням ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та договору іпотеки і містить рішення про намір Іпотекодержателя у разі не усунення порушень звернути стягнення на предмет іпотеки у передбаченій законодавством формі на свій розсуд.

Слід також зазначити, що доказів виконання вищезазначеної вимоги позивачем не надано. Доказів відсутності порушень умов кредитного договору позивач суду також не надав та не заперечував проти порушення вимог кредитного договору.

У зв'язку з невиконання вищезазначеної вимоги, публічне акціонерне товариство "Банк "ОСОБА_6 та кредит" в особі філії "Південне регіональне управління" публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_6 та кредит" звернулось 08.09.2014 року до Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлові приміщення, які знаходяться по вул. Потьомкінській, 131 Б/2.

Згідно ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про правовласності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобовязані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Разом з тим, пунктом 35-38 Порядку №868 передбачено, під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування).

Пунктом 46 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобовязання, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У відповідноств до п. 20 Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Судом встановлено, що заявником ПАТ «ОСОБА_6 та кредит» під час реєстрації права власності на нерухоме майно було подано до реєстраційної служби наступні документи: заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; документ, що підтверджує сплату держаного мита; довіреність ПАТ «ОСОБА_6 та кредит» на імя представника; паспорт та картку фізичної особи платника податку; статут ПАТ «ОСОБА_6 та кредит»; оригінал та копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові; оригінал та копію повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання кореспонденції, лист АТ «ОСОБА_6 та кредит», що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги; оригінал та копію договору іпотеки; оригінал та копію розрахунку боргу, інформацію про відомості є ЄДР, тобто усі документи визначенні Постановою КМУ від 17.10.2013 року №868.

Відповідно до п. 2 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, зокрема на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно п. 3 Порядку №607/5 протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що пред'являються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4 Порядку №607/5 орган державної реєстрації прав у день прийняття відповідної заяви у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Укрдержреєстру.

Згідно п. 5 Порядку №607/5 державний реєстратор прав на нерухоме майно Укрдержреєстру з дотриманням процедури, визначеної Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року N 868, розглядає заяву, подані до неї електронні копії документів, поданих для державної реєстрації прав, та приймає відповідне рішення.

Судом встановлено, що 19.09.2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_5 розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 08.09.2014 року за реєстраційним номером 8056472 прийняв рішення №15924572 провести держану реєстрацію права власності, форма власності приватна на нежитлові приміщення, які знаходяться в м. Миколаєві по вул. Потьомкінській, 131 Б/2 за суб'єктом ПАТ «ОСОБА_6 та кредит».

Щодо тверджень представника позивача стосовно того, що в порушення вимог закону та договору іпотеки Банком не було надіслано вимогу про усунення порушень, в якій позивачу запропоновано в добровільному порядку в 30-денний термін сплатити виниклу прострочену заборгованість, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, представником третьої особи було долучено до матеріалів справи поштове повідомлення про вручення кореспонденції з відміткою про отримання кореспонденції позивачем.

Крім того, представником третьої особи було надано в судовому засіданні для огляду оригінал рекомендованого листа з відміткою про отримання кореспонденції позивачем.

В свою чергу, судом було зроблено запит до Миколаївської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укропошта» про надання інформації на підтвердження вручення рекомендованого поштового відправлення від філії "Південне регіональне управління" публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_6 та кредит" ОСОБА_4

На даний запит до суду надійшла відповідь від Миколаївської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укропошта» від 10.02.2015 року за №06-19-83, у відповідності до якої було зазначено, що філією "Південне регіональне управління" публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_6 та кредит" у відділенні поштового звязку Миколаїв-1 04.04.2014 року було подано до відправки на імя ОСОБА_4 рекомендований лист з рекомендованим повідомленням про вручення №044, який у день надходження до ВПЗ Миколаїв-38 вручений члену сімї ОСОБА_4, що передбачано Прпавилами надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270.

Крім того, слід також зазначити, що предметом даного позову є правомірність прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2014 року №15924572, який у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не має повноважень щодо перевірки факту отримання боржником по договору іпотеки повідомлення про порушення ним основного зобовязання, яке направлялось банком.

Разом з цим, відповідно до п. 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ №868 від 17.10.2014 року відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав несе заявник.

Щодо твердження позивача стосовно того, що його не було повідомлено про проведення оцінки предмету іпотеки, суд зазначає, що ані Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ані Порядок № 868 не містить вимоги про необхідність надіслання звіту про оцінку предмета іпотеки позивачу.

На наявність інших порушень вимог законодавства з боку відповідачів позивач не посилається.

За наведених обставин, суд вважає, що отримавши від публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_6 та кредит" необхідні документи, передбачені пунктом 46 Порядку № 868, державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_5 правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2014 року №15924572 на нежитлові приміщення, які знаходяться по вул. Потьомкінській, 131 Б/2.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки державним реєстратором дотримані вимоги норм актів які регулюють порядок його дій, а рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та те що за формою та змістом рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень повністю відповідає вимогам законодавства, відповідно і відсутні підстави для скасування вищевказаного рішення.

Керуючись ч.2 ст.11, ст.ст. 158 - 163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позова ОСОБА_4 до реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_6 та кредит" в особі філії "Південне регіональне управління" публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_6 та кредит" про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2014 року №15924572, зобов'язання реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, які знаходяться по вул. Потьомкінській, 131 Б/2, за публічним акціонерним товариством "Банк "ОСОБА_6 та кредит", зобов'язання реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, які знаходяться по вул. Потьомкінській, 131 Б/2 за ОСОБА_4 відмовити. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлений 24 квітня 2015 року.

Суддя Г.В. Лебедєва