Справа № 6-а/489/135/2015
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 6-а/489/135/2015

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Спінчевська Н.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Стас Л.В.,

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 8 вересня 2015р. про відмову у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А :

17 січня 2011р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва в якому просив визнати дії відповідача в частині не нарахування щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» неправомірними, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу за період з 1.07.2010р., а також нараховувати та виплачувати в подальшому.

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25 лютого 2011р. адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено частково. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва провести ОСОБА_2 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 1 липня 2011р. з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014р. постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2011р. змінено, резолютивна частина викладена в новій редакції «Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва здійснити перерахунок та підвищити пенсію ОСОБА_2 на 30% мінімальної пенсії за віком (розмір якої встановлений ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове пенсійне страхування») відповідно до вимог ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період: з 17.07.2010р., з врахуванням вже виплачених сум за вказаний період. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.»

В серпні 2015р. відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області звернувся в суд з поданням про зміну способу виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014р. шляхом стягнення з УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 1016,62грн, що нараховані боржником.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 8 вересня 2015р. у задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зміну способу виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014р. - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою подання про зміну способу виконання судового рішення задовольнити, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, ухвали суду без змін, з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст.199КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відмовляючи у задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, суд першої інстанції виходив з того, що у заявника відсутні підстави, передбачені ст.263КАС України щодо зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014р. неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

У відповідності до ст.263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення лише у виняткових випадках: за наявності обставин, що ускладнюють його виконання або роблять його неможливим та за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів реалізації (виконання) рішення в разі неможливості його виконання у спосіб і порядок, встановлений раніше.

Зміна способу і порядку виконання рішення суду може відбутися шляхом заміни одного заходу примусового виконання судового рішення іншим або коли, при виконанні рішення адміністративного суду, яким присуджені певні речі або кошти неможливо їх повернути за їх відсутності, що є підставою для звернення стягнення на грошові кошти тощо.

Даючи оцінку матеріалів доданих до подання про зміну способу і порядку виконання рішення суду, судом першої інстанції не встановлено обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, а заявником не надано достатніх доказів наявності таких підстав.

Вказана заявником підстава неможливості виконання рішення суду через відсутність коштів у відповідача не дає суду можливості застосування зміни способу і порядку виконання цього рішення, оскільки не вичерпані інші встановлені законом заходи виконання рішення суду, в тому числі примусового характеру.

Судова колегія вважає, що суд здійснюючи зміну способу і порядку виконання рішення суду не може змінити зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції що виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014р. фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави передбачені ст.263 КАС України для зміни способу виконання рішення суду.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.99,100,199,206КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 8 вересня 2015р. про відмову у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення залишити без змін.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області до Державного бюджету України судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду у розмірі 1218грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: Л.В. Стас

ОСОБА_1