Справа № 13899/11/2070
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2011 р. № 2-а- 13899/11/2070 Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.

при секретарі судового засідання - Басовій Н.М.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Московського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області до громадянина ОСОБА_3 Узбекистан ОСОБА_2 про видворення в примусовому порядку за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Московський районний відділ Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до громадянина ОСОБА_3 Узбекистан ОСОБА_2, в якій просить суд видворити у примусовому порядку громадянина ОСОБА_3 Узбекистан ОСОБА_2 (DARVISHEV OLIMJON), 26.021.1980 р.н., з території України. Постанову суду звернути до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що громадянин ОСОБА_3 Узбекистан ОСОБА_2 своєчасно не виїхав з території України, з питання реєстрації місця перебування в Україні до компетентних органів не звертався, з заявою щодо надання статусу біженця до управління міграційної служби у Харківській області не звертався. За порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства 14.07.2011р. СГІРФО Московського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області стосовно відповідача був складений адміністративний протокол та 19.07.2011р. за ст. 203 ч. 1 КУпАП.

23.07.2011р. керівництвом ГУМВС України в Харківській області відносно громадянина ОСОБА_3 Узбекистан ОСОБА_2 було прийнято рішення про видворення з території України з забороною в'їзду на 5 років та обмежено термін перебування до 27.07.2011р., але в установлений термін відповідач не територію України не покинув.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі, постанову суду звернути до негайного виконання.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином ОСОБА_3 Узбекистан, що підтверджується паспортом CL № 1792318, виданий МВС ОСОБА_3 Узбекистан 10.06.2005, терміном дії до 25.02.2025, копія якого долучено до справи.

Громадянин ОСОБА_3 Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вперше прибув на територію України 16.05.2010р. у приватних справах, в останнє 03.04.2011р. з метою працевлаштування. Після закінчення строку дії реєстрації з країни не виїхав, до компетентних органів з питання продовження терміну перебування в Україні не звернувся.

Із матеріалів справи вбачається, що 14.07.2011 при перевірці приватних помешкань співробітниками СПРФО Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області був виявлений громадянин ОСОБА_3 Узбекистан ОСОБА_2, який нелегально знаходився на території України про що було складено адміністративний протокол за ст. 203 ч. 1 КУпАП і 20.07.2011р. Московським районним судом м. Харкова було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності вказаного іноземця згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Начальником СГІРФО Московського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області 23.07.2011р. прийнято рішення про видворення громадянина ОСОБА_3 Узбекистан ОСОБА_2, 26.021.1980р., з території України з забороною в"їзду на 5 років та обмежено термін перебування до 27.07.2011р.

У встановлений термін відповідач територію України не покинув.

Вищезазначене свідчить про ухилення позивача від виїзду з території України після прийняття рішення про видворення з території України та постанови Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2011р. про визнання винним громадянин ОСОБА_3 Узбекистан ОСОБА_2 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 203 ч. 1 КУпАП.

Крім того, в судовому засіданні відповідач визнав позов.

Згідно ст. 32 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства - Іноземець та особа без громадянства має бути видворений за межі України у разі якщо:

він вчинив злочин, - після відбуття призначеного йому покарання;

він добровільно не виконав рішення про скорочення терміну його тимчасового перебування в Україні у визначений у цьому рішенні строк;

його перебування в Україні становить загрозу національній безпеці або громадському порядку;

під час його перебування виникли підстави для заборони в'їзду відповідно до цього Закону;

він хоча б раз не виконав вимогу щодня з'являтися для реєстрації до органу, який прийняв рішення про скорочення терміну його тимчасового перебування в Україні, у зв'язку з причинами, не визнаними поважними.

Іноземець та особа без громадянства може бути видворений за межі України у разі якщо:

його діяльність на території України негативно впливає на відносини України з іншою державою;

він вчинив адміністративне правопорушення після виконання адміністративного стягнення;

у нього немає законних засобів існування, достатніх для забезпечення його перебування в Україні та виїзду з України, у розмірі, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішення про видворення іноземця та особи без громадянства за межі України приймається органом внутрішніх справ за місцем його перебування з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення. За рішенням органу внутрішніх справ видворення іноземця та особи без громадянства за межі України на підставах, визначених у частині першій цієї статті, супроводжується забороною подальшого в'їзду в Україну строком до десяти років, а на підставах, визначених у частині другій цієї статті, може супроводжуватися забороною подальшого в'їзду в Україну строком до п'яти років. Строки заборони подальшого в'їзду в Україну обчислюються з дня винесення зазначеного рішення. Порядок виконання рішення про заборону подальшого в'їзду в Україну визначається законодавством України.

Крім випадків, зазначених у частині першій цієї статті, іноземець та особа без громадянства можуть бути видворені за межі України за рішенням органів охорони державного кордону (стосовно осіб, затриманих ними у межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетинання державного кордону України) або Служби безпеки України з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, якщо дії іноземця та особи без громадянства грубо порушують законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку.

Іноземець та особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений у рішенні про видворення. У разі прийняття рішення про видворення іноземця та особи без громадянства за межі України в її паспортному документі негайно анулюється віза і вилучаються документи на право перебування в Україні.

Іноземцю та особі без громадянства може надаватися строк до п'яти днів для виїзду з України після прийняття зазначеного рішення.

У разі якщо ці особи ухиляються від виїзду після прийняття такого рішення, вони підлягають примусовому видворенню на підставі постанови адміністративного суду.

Органи внутрішніх справ, органи охорони державного кордону або Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх зверненням постанови адміністративного суду затримати і примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі органами охорони державного кордону до суміжної держави.

Така постанова приймається судом за зверненням органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду.

Рішення органів внутрішніх справ, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про видворення іноземця та особи без громадянства з України може бути оскаржено до суду.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, рішення від 19.07.2011 року відповідачем оскаржено не було.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що громадянин ОСОБА_3 Узбекистан ОСОБА_2 порушив вимоги Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, Постанови Кабінету Міністрів України „Про правила вїзду в Україну іноземних громадян, їх виїзду з України та транзитного проїзду через її територію та ухиляється від виїзду, тому він підлягає видворенню в примусовому порядку з території України.

Крім того, слід зазначити, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.112 КАС України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова про задоволення адміністративного позову.

Судом встановлено відсутність підстав для відмови у прийнятті визнання адміністративного позову відповідачем. Дії відповідача щодо визнання позову не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Щодо звернення постанови суду про видворення до негайного виконання, суд зазначає, що з 15.10.2011 року набрав чинності Закон України від 22.09.2011 року №3796-VI "Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України щодо особливостей провадження у справах про видворення іноземців та осіб без громадянства", яким внесено зміни до ст.256 КАС України, а також доповнено статтею 183-5 КАС України.

Так, згідно ч.4 ст.183-5, п.9 ч.1 ст.256 КАС України негайному виконанню підлягає лише судове рішення в частині затримання іноземців або осіб без громадянства.

Оскільки позивачем вимоги про затримання не заявлено, рішення суду щодо видворення відповідача, відповідно до норм чинного законодавства, до негайного виконання не може бути звернуто.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 51, 71, 112, 136, 160-163, 167, 183-5, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Московського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області до громадянина ОСОБА_3 Узбекистан ОСОБА_2 про видворення в примусовому порядку за межі України - задовольнити в повному обсязі.

Видворити у примусовому порядку громадянина ОСОБА_3 Узбекистан ОСОБА_2 (DARVISHEV OLIMJON), 26.021.1980 р.н., з території України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п"яти днів з дня її проголошення.

Суддя Заічко О.В.