Справа № 2а-3350/11/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2011-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2011 р. Справа № 2a-3350/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Маковійчук С.М.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ДП електричних мереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло"

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську

про визнання протиправною та скасування вимоги № Ю-7/7 від 05.10.2011 р,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство електричних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло»(надалі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську (надалі відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги №Ю-7/7 від 05.10.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач вчасно сплачував грошові кошти з самостійним визначенням в платіжних дорученнях «призначення платежу»за відповідні періоди, таким чином винесена відповідачем вимога №Ю-7/7 від 05.10.2011 року про сплату боргу є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі (а.с.20).

Представник відповідача проти позовної заяви заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши заявлений позов, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

05.10.2011 року відповідачем прийнято вимогу №Ю-7/7, надіслану та отриману позивачем 12.10.2011 р. (а. с. 6, 30).

Частиною 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»№2464-VI, від 08.07.2010р., (надалі також Закон), територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно із оскаржуваною вимогою №Ю-7/7 від 05.10.2011 року позивача зобовязано сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 62792,00 грн.

В судовому засіданні встановлено, що загальний розмір суми стягнення, яка зазначена в оскаржуваній вимозі складається із суми недоїмки зі сплати єдиного внеску за період з 01.02.2011 року по 29.09.2011 року в розмірі 55967,09 грн., а саме: 36,92% - 48504,12 грн. (а.с.22); 33,2% - 783,26 грн.(а.с.25); 8,41% - 894,06 грн.(а.с.26); 3,6% - 5785,65 грн. (а.с.28).

Частиною 3 статті 25 Закону передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

В загальну суму, зазначену в оскаржуваній вимозі відповідачем включено суму застосованих штрафних санкцій в розмірі 5638,49 грн. та пеню 1186,42 грн. за несвоєчасну сплату (неперерахування) позивачем єдиного внеску.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи відповідачем на підставі рішення №1728 та №1729 від 12.09.2011 року застосовано до позивача штрафні санкції та пеню в розмірі 5638,49 грн., та 1186,42 грн., відповідно. Зазначені рішення направлялись позивачу та 15.09.2011 року ним отримані, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.39). Дані рішення до вищестоящого органу Пенсійного фонду України чи в судовому порядку позивачем не оскаржувались.

Відповідно до ч. 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»№ 2464 від 08.07.2010 р. (надалі - Закон) страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітнім періодом є календарний місяць.

Пунктом 6 статті 7 Закону № 2464 від 08.07.2010 р. передбачено, що нарахування єдиного внеску за платників, зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8, 9 та 11 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється платниками, зазначеними у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, за рахунок сум, на які єдиний внесок нарахований.

Відповідно до пункту 2.2. Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 21-2, від 27.09.2010., документами, на підставі яких здійснюється облік сум нарахованих платежів шляхом занесення інформації про суми, що підлягають сплаті платниками, до карток особових рахунків платників, є, зокрема, самостійно визначені платником звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), які подаються платниками до органів Пенсійного фонду та на підставі яких здійснюється нарахування єдиного внеску;

Згідно з п.п.4.2.1. п. 4.2. п. 4 зазначеного Порядку, суми платежів, самостійно визначені платником, обліковуються в картках особових рахунків платників шляхом автоматичного перенесення даних з електронної бази звітності платників.

Облік нарахованих сум платежів, що самостійно визначені платником, відображається у графах «Нараховано до сплати»за даними місячного, квартального або річного звіту платника.

В судовому засіданні встановлено, що позивач за спірний період самостійно надавав розрахунки суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в яких нараховував суму страхових внесків, що вносилися управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську до карток особового рахунку позивача (а.с.22-29).

Відповідно до ч. 2 статті 25 Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Підпунктом 7.2.2. пункту 7.2. Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України № 21-5, від 27.09.2010р. «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 р., за № 994/18289, встановлено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 10.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників.

Згідно із частиною 6 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким чином, судом встановлено, що оскаржувана вимога винесена позивачем у строгій відповідності до приписів чинного законодавства, оскільки беззаперечним є факт несвоєчасної сплати позивачем сум єдиного внеску, що призвело до наявності недоїмки і стало підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та пені.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Заявлені позовні вимоги не знайшли свого правового обґрунтування в судовому засіданні, а наявність підстав для їх задоволення спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами та встановленими обставинами у справі.

За наведених підстав та вказаних правових норм суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 23.11.2011 року.