Справа № 813/3552/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог

03 грудня 2015 року № 813/3552/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Косів М.Б.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Єрмолової І.В.

представника відповідача 1 Мота Р.М.

представника відповідача 2 Бондаренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Західного територіального управління Національної гвардії України про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Західного територіального управління Національної гвардії України про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 22.07.2015 відкрито провадження у даній справі.

Як видно з заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить скасувати наказ №138 (по стройовій частині) від 09.06.2015 командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині її звільнення з дійсної військової служби в запас; скасувати наказ №34 (по особовому складу) від 25.05.2015 Начальника Західного територіального управління Національної гвардії України в частині її звільнення з дійсної військової служби в запас; поновити на військовій службі з 10.06.2015 та зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 забезпечити посадою відповідно її кваліфікації та освітньому рівню у військовій частині НОМЕР_1 , стягнути грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, скасувати п.2.3 наказу №11 «Про результати перевірки стану державної таємниці та технічного захисту інформації у військовій частині НОМЕР_1 » від 18.02.2015 командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому їй оголошено «зауваження» та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №15рсо «При припинення доступу до державної таємниці ОСОБА_1 » від 19.03.2015.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що жоден із оскаржуваних наказів до її відома усно чи під розписку не доводились, вказує, що з ними ознайомилась лише після звільнення.

Представник відповідача-1 10.08.2015 та представник відповідача-2 13.10.2015 подали до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду. Вказують, що відповідно до ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, про що постановляється ухвала.

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, але така позовна заява може бути залишена без розгляду на тій підставі, що пропущено строк звернення.

Пунктом 1 ст. 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як видно з матеріалів справи, п.6 уточненої позовної заяви ОСОБА_1 просить скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2015 №15рсо «При припинення доступу до державної таємниці ОСОБА_1 » .

Як видно з самого оскаржуваного наказу, п.2 наказу від 19.03.2015 №15рсо, його наказано оголосити особовому складу в частині, що його стосується.

Судом встановлено, що з вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомилась 20.03.2015, що підтверджується її особистим підписом в журналі обліку доведених наказів та розпоряджень Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

В судових засіданнях ОСОБА_1 сама вказувала, що наказ від 19.03.2015 №15рсо «При припинення доступу до державної таємниці ОСОБА_1 » їй усно доводився приблизно 19-20 березня 2015.

Також, в судовому засіданні свідок колишній безпосередній начальник позивача, підполковник ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_1 ознайомилась з наказом 19.03.2015 №15рсо «При припинення доступу до державної таємниці ОСОБА_1 » 20.03.2015 та проставила свій особистий підпис в журналі обліку доведених наказів та розпоряджень Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Отже перебіг строку звернення до суду з оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2015 №15рсо «При припинення доступу до державної таємниці ОСОБА_1 » починається 21.03.2015 та сплинув 21.04.2015, однак до суду позивач звернулась лише 08.07.2015 .

Судом не встановлено обставин, які би свідчили про поважність пропущення строку звернення до суду про оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.03.2015 №15рсо «При припинення доступу до державної таємниці ОСОБА_1 » та наявність правових підстав для поновлення строку звернення з даними позовними вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення особою відповідних дій.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що строки впливають на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків. Строки - засіб впорядкування суспільних відносин, без якого неможливо уявити діяльність публічної адміністрації, нормативного акта, якою б юридичною силою він не був наділений.

Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Причини пропуску строку звернення до суду, зазначені позивачем у позовній заяві не можуть бути визнані судом в якості поважних та об`єктивних.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Частиною 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України).

У справі Bellet v. Fгаnсе суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. У справі Delcourt v. Belgium Європейський суд відзначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Суд також звертає увагу на те, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивачем не наведено жодних причин на обґрунтування пропуску строку звернення до суду з приводу оскарження вказаного вище наказу від 19.03.2015, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Західного територіального управління Національної гвардії України про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу підлягає залишенню без розгляду в частині скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2015 №15рсо «При припинення доступу до державної таємниці ОСОБА_1 » відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Західного територіального управління Національної гвардії України про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишити без розгляду в частині скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2015 №15рсо «При припинення доступу до державної таємниці ОСОБА_1 ».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя (підпис) Р.М. Брильовський

Ухвала не набрала законної сили
Згідно з оригіналом
Помічник судді О.І. Ревуцька