Справа № 826/23737/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 грудня 2015 року № 826/23737/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації

третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації від наслідків Чорнобильської катастрофи

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до відповідача Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації від наслідків Чорнобильської катастрофи в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі відповідного посвідчення інваліда війни;

- зобов'язати відповідача встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

Ухвалою адміністративного суду міста Києва від 21.10.2015 суддею Добрянською Я.І. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

24.11.2015 від відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення проти адміністративного позову в якому відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позову зважаючи на те, що позивач при подачі документів для встановлення йому статусу інваліда та видачі відповідного посвідчення не надав розпорядчий документ по лінії Цивільної оборони про залучення підприємства, установи (наказ, розпорядження) до вказаного формування та розпорядчий документ по підприємству, установі про залучення його до складу зазначеного формування, усі відомості про роботу, яку виконував позивач під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

В судове засіданні 24.11.2015 не прибули представники відповідача та третьої особи, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце слухання справи.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Зважаючи на не прибуття представників відповідача та третьої особи, суд відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Станом на час розгляду справ по суті жодних інших документів від сторін по справі до суду не надходило.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням встановити йому статус інваліда війни та видати йому посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни - інвалід», додавши до заяви копію довідки МСЕК про встановлення 2 групи інвалідності, копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та документи, які підтверджують його участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі невоєнізованого формування цивільної оборони.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач листом від 18.03.2014 № 34-488 відмовив позивачу у встановленні статусу інваліда війни та у видачі «Посвідчення інваліда війни - інвалід», зважаючи на те, що позивач при подачі документів для встановлення йому статусу інваліда та видачі відповідного посвідчення не надав розпорядчий документ по лінії Цивільної оборони про залучення підприємства, установи (наказ, розпорядження) до вказаного формування та розпорядчий документ по підприємству, установі про залучення його до складу зазначеного формування, усі відомості про роботу, яку виконував позивач під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Зазначена відмова і стала приводом для звернення позивача з позовною заявою до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та вивчивши норми відповідного законодавства, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон) до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону встановлено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно із пунктом 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі - Положення) "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Абзацом 2 пункту 7 Положення встановлено, що "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім'ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідно до посвідчення серія А № 438176 ОСОБА_1 є особою, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи та згідно вкладки до зазначеного посвідчення є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Внаслідок участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивач 22.11.1993 отримав 2-гу групу інвалідності довічно, яка пов'язана з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серії 2-18 АД № 037142.

Також відповідно до наявної копії трудової книжки позивача на момент аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році позивач працював монтажником в Чорнобильському монтажному управлінні «Спецатоменергомонтаж».

Згідно із шляховим листом та довідкою від 12.06.2015 № 01.01.-09/729/5 виданою третьою особою Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації від наслідків Чорнобильської катастрофи підтверджується те, що ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування ЦО Чорнобильського району і був залучений до виконання заходів ЦО по локалізації джерела радіоактивного забруднення 28.04.1986-05.05.1986 та 08.05.1986-30.05.1986. Підставою зазначено: Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 - 1976 року., накази заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально - технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 (Настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), розпорядження начальника ЦО СРСР від 26.04.1986, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 № 01, від 30.04.1986 № 02, від 19.05.1986 № 52 та інші, маршрутний лист, архівні дані, друковані видання, документи і матеріали по ЦО за 1986 рік, які зберігаються в департаменті, інші офіційні документи.

У відповідності до вимог нормативно-правових документів з питань Цивільної оборони колишнього СРСР, які діяли на момент аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 р. (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 р. (Настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Статут військ Цивільної оборони (СРСР), цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, а до їх складу в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення, в тому числі: чоловіки віком від 16 до 60 років та жінки віком від 16 до 55 років.

При цьому жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Тобто судом встановлено, що факт залучення до складу формувань цивільної оборони не потрібно встановлювати, оскільки відповідно до норм законодавства, що діяло на момент аварії на Чорнобильській АЕС на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, а до складу цивільної оборони в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення. А факт того, що позивач став інвалідом внаслідок захворювань пов'язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС підтверджується наявними доказами у справі.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем були подані документи на підтвердження того, що він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримав інвалідність внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, а отже має право на встановлення статусу інваліда війни із видачею посвідчення інваліда війни.

Отже, проаналізувавши наявні матеріали справи та норми наведеного вище законодавства України, суд не може погодитися із позицією відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в підтверджені статусу інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони, та видачі посвідчення інваліда війни, та вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підтверджуються допустимими доказами у справі.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідач не заперечив проти позову та суд розглядав справу за наявними доказами.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі відповідного посвідчення інваліда війни.

3. Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя: Я.І. Добрянська