Справа № 464/4895/15-а,2-а/464/139/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Справа № 876/8800/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання Богдан А.О.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 10 серпня 2015 року в адміністративній справі № 464/4895/15-а, провадження № 2-а/464/139/15, за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними, стягнення сум недоплаченої пенсії та зобовязання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

19 червня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із вказаним позовом, у якому зазначив, що з січня 2014 року отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу» і «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів».

Відповідно до приписів статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції згідно із Законом України від 2 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яка набрала чинності з 1 квітня 2015 року) з нього спочатку було стягнуто 15% пенсії, а з квітня 2015 року припинено виплату пенсії.

Тому просив визнати такі дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова (надалі УПФУ в Галицькому районі м.Львова) неправомірними і стягнути з відповідача на свою користь недоплачену йому щомісячну державну пенсію за віком; провести індексацію втрачених доходів у звязку з затримкою виплати пенсії; зобовязати відповідача нараховувати йому щомісячну соціальну державну пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 10 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії УПФУ в Галицькому районі м.Львова щодо невиплати ОСОБА_2 щомісячної пенсії за віком.

Стягнуто з УПФУ в Галицькому районі м. Львова на користь ОСОБА_2 недоплачену щомісячну пенсію за віком за період з 01.04.2015 р. по 01.08.2015 р. в розмірі 9739 грн 08 коп., а також індексацію втрачених доходів у зв`язку із затримкою виплати пенсії в розмірі 417 грн 81 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржило УПФУ в Галицькому районі м.Львова, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного встановлення обставин справи, з порушенням норм процесуального права та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому просило скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що у спірних правовідносинах УПФУ в Галицькому районі м.Львова діяло у відповідності з чинним законодавством, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач з січня 2015 року отримує пенсію за віком і продовжує працювати в комунальному підприємстві «Редакція газети Львівської міської ради «Ратуша» (надалі КП «Редакція газети ЛМР «Ратуша») на посаді заступника редактора, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 1 квітня 2015 року УПФУ в Галицькому районі м.Львова перестало нараховувати і виплачувати пенсію позивачу, у звязку з чим останній звертався до пенсійного органу із запитом щодо виплати пенсії.

29 травня 2015 року УПФУ в Галицькому районі м.Львова надало ОСОБА_2 відповідь на його запит, в якому повідомило, що виплату пенсії було припинено на підставі Закону України від 2 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким передбачено зміну законодавчих норм, що стосуються, зокрема, питань установлення особливого порядку виплати пенсій працюючим пенсіонерам.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, ОСОБА_2 оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невиплата позивачу пенсії є порушенням його прав на соціальний захист, які може бути обмежено лише в умовах воєнного або надзвичайного стану (проте, такий стан запроваджено не було) і, виходячи із загальних засад пріоритетності законодавчих актів, застосував Конституцію України як акт найвищої юридичної сили.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

За приписами пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 47 Закону № 1058-IV (в редакції, яка діяла до 01.04.2015 р.) пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Законом України від 02.03.2015 р. № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (який набрав чинності з 01.04.2015 р.) було внесено зміни до цієї статті і абзац другий частини першої статті 47 замінено абзацами другим сьомим такого змісту:

«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення».

Цим же Законом було внесено зміни до статті 37 Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ «Про державну службу», де частину четверту замінено чотирма частинами аналогічного змісту.

У звязку із зазначеними законодавчими змінами УПФУ в Галицькому районі м.Львова з квітня 2015 року не виплачує позивачу пенсію за віком.

Також, як видно з індивідуальних відомостей про застраховану особу, станом на цей час і по дату постановлення судового рішення позивач працював в КП «Редакція газети ЛМР «Ратуша» на посаді заступника редактора, яка, згідно з частиною другою статті 16 Закону України від 23.09.1997 р. № 540/97-ВР «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», як для журналіста комунального засобу масової інформації.

У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22).

Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обовязок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 статті 2).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року в справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього ж суду в справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Враховуючи позицію Європейського Суду, висновки Конституційного Суду України, та беручи до уваги, що стаття 47 Закону № 1058-IV, із внесеними змінами, не визнана неконституційною, а позивач обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», УПФУ в Галицькому районі м.Львова тимчасово припинило виплату пенсії ОСОБА_2, керуючись чинною нормою законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, тому доводи позивача про те, що припинення виплати пенсії є незаконним, колегія суддів вважає безпідставними та погоджується з доводами апелянта про відсутність підстав для зобовязання відповідача відновити виплату пенсії та задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова задовольнити.

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 10 серпня 2015 року в адміністративній справі № 464/4895/15-а, провадження № 2-а/464/139/15 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними, стягнення сум недоплаченої пенсії та зобовязання до вчинення дій відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_4

Постанова складена у повному обсязі 07 грудня 2015 року.