Справа № 2а-4141/11/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2011-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2011 р. Справа № 2a-4141/11/0970

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Матуляк Я.П., розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Косівському районі про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинення дій.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Косівському районі про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинення дій.

Причиною звернення до суду послугувало те, що позивач 04.08.2011 року звернувся до начальника управління Пенсійного фонду України в Косівському районі з офіційним запитом, в якому просив у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації» надати інформацію про виплату коштів дітям війни жителям Косівського району станом на 01.08.2011 року, в якій просив вказати прізвище, імя, по-батькові фізичних осіб дітей війни, місце проживання, дату (місяць, рік) та суму виплачених коштів. В той же день, ним отримана відповідь, якою йому відмовлено в наданні інформації з мотивів конфіденційності. 21.11.2011 року позивач повторно звернувся до начальника УПФУ в Косівському районі з аналогічним проханням. 25.11.2011 року позивачем отримано відповідь за №5040/06 згідно якої його повідомлено про кількість виконаних рішень судів та суму коштів виплачених пенсіонерам дітям війни на підставі цих судових рішень. В наданні решти інформації відмовлено в звязку із її конфіденційністю. Позивач вважає, відповідач своїм листом від 25.11.2011 року за №5040/06 відмовився надати йому публічну інформацію. На думку позивача такі дії відповідача порушують вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», так як, доступ до інформації про виплату коштів дітям війни із зазначенням прізвища, імя, по батькові фізичних осіб, які отримали цю виплату, а також дату отримання та суму виплачених коштів не може бути обмеженим, оскільки це є інформацією про розпорядження бюджетними коштами. В звязку з чим просить визнати дії відповідача по відмові надати публічну інформацію, протиправними та зобовязати відповідача забезпечити його такою інформацією.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.183-2 КАС України судом 09.09.2010 року винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження по даній адміністративній справі, яку разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами направлено відповідачу для подання заперечення або заяви про визнання позову.

Згідно із п.4 ч.5 ст.183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше пяти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

Ухвала про відкриття провадження по даній справі отримана відповідачем 15.12.2011 року.

22.12.2011 року відповідач на адресу суду направив заперечення на позов, згідно з яким просить суд відмовити ОСОБА_1, в задоволенні позовних вимог, оскільки запитувана ним інформація в силу вимог Конституції України, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про захист персональних даних» є конфіденційною інформацією та інформацією з обмеженим доступом. Крім того, надання такої інформації суперечить Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в Пенсійному фонді України та його органах, затвердженого наказом Пенсійного фонду України за №76 від 09.06.2011 року.

Крім того, на адресу суду 26.12.2011 року, відповідачем направлено клопотання в якому він просить призначити справу до розгляду із викликом осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст. 183-2 КАС України, у разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Враховуючи те, що на адресу суду надійшло заперечення відповідача у строки визначені статтею 183-2 КАС України, обставини повідомлені позивачем та відповідачем є достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку скороченого провадження.

Вищенаведеною процесуальною нормою не передбачено право сторони заявляти клопотання про проведення розгляду справи за загальними правилами. Питання доцільності розгляду справи за загальними правилами законодавець покладає на вирішення суду.

Суд, розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України - без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

ОСОБА_1 04.08.2011 року звернувся інформаційним запитом до начальника управління Пенсійного фонду України в Косівському районі, в якому просив у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації» надати інформацію про виплату коштів дітям війни жителям Косівського району станом на 01.08.2011 року, в якій просив вказати прізвище, імя, по-батькові фізичних осіб дітей війни, місце проживання, дату (місяць, рік) та суму виплачених коштів (а.с.10).

04.08.2011 року листом за №3330/03 начальник управління Пенсйного фонду України в Косівському районі, повідомив позивача про те, що йому відмовлено в наданні інформації з мотивів конфіденційності та запитувана інформація є такою, що міститься в переліку відомостей, що становлять службову інформацію (а.с.12).

Не погоджуючись з такою відмовою позивач 03.10.2011 року звернувся із листом до народного депутата України, Голови комітету Верховної Ради України з питань свободи слова та інформації ОСОБА_2, в якому просив надати розяснення з приводу дій УПФУ в Косівському районі, в частині надання конфіденційної інформації та стосовно інформації використання бюджетних коштів (а.с. 13-15).

11.11.2011 року на адресу позивача надійшла відповідь народного депутата України ОСОБА_2 за №180-03/154, згідно якої розяснено, що доступ до інформації про виплату коштів дітям війни із зазначенням прізвища, імя, по батькові фізичних осіб, які отримали цю виплату, а також дату отримання та суму виплачених коштів не може бути обмеженим, оскільки це є інформацією про розпорядження бюджетними коштами. Однак, інформація про місце проживання фізичних осіб, які отримали виплату, не є інформацією про розпорядження бюджетними коштами, належить до конфіденційної інформації про особу і може бути надана лише за згодою особи або якщо цього вимагає переважний суспільний інтерес (а.с. 16,17).

21.11.2011 року ОСОБА_1 від імені Косівської районної організації Соціалістичної партії України, звернувся із повторним запитом до начальника УПФУ в Косівському районі, в якому просив надати інформацію про виплату коштів дітям війни жителям Косівського району станом на 01.08.2011 року, в якій просив вказати прізвище, імя, по-батькові фізичних осіб дітей війни, місце проживання, дату (місяць, рік) та суму виплачених коштів (а.с. 18-20).

25.11.2011 року відповідач своїм листом за №5040/06 повідомив позивача про те, що станом на 01.08.2011 року управлінням ПФУ в Косівському районі виконано 1253 рішення суду на суму 3 240 128,40 грн., щодо стягнення недоплаченої державної соціальної допомоги «дітям війни». Інформацію про прізвище, імя, по батькові фізичних осіб «дітей війни», їх місце проживання, дату (місяць, рік) неможливо надати, в звязку з вимогами Закону України «Про захист персональних даних» та як таку, що міститься у переліку відомостей, що становлять службову інформацію в Пенсійному фонді України та його органах (а.с. 21).

Суд, вважає правомірною надану управлінням ПФУ в Косівському районі відповідь на запит позивача, а позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно ст. 32 Конституції України та ч.2 ст.6 вищевказаного закону, не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Статтею 21 вказаного закону визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відмовляючи в наданні запитуваної інформації позивачу, начальник УПФУ в Косівському районі діяв в межах норм визначених законодавством.

Крім того, слід зазначити, що статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено ряд визначень. А саме: персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; база персональних даних - іменована сукупність упорядкованих персональних даних в електронній формі та/або у формі картотек персональних даних; володілець бази персональних даних - фізична або юридична особа, якій законом або за згодою суб'єкта персональних даних надано право на обробку цих даних, яка затверджує мету обробки персональних даних у цій базі даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом; суб'єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних.

Згідно частини 3 статті 24 вищевказаного закону, забезпечення захисту персональних даних у базі персональних даних покладається на володільця цієї бази.

В контексті вищевикладеної норми, суд зазначає, що управління ПФУ в Косівському районі є володільцем бази персональних даних щодо відпоівідних субєктів персональних даних пенсіонерів, в тому числі, дітей війни, на якого в силу закону покладено обовязок щодо захисту персональних даних пенсіонерів.

Також, з метою забезпечення виконання вимог норм Закону України «Про доступ до публічної інформації», наказом Пенсійного фонду України за №76 від 09.06.2011 року затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, в Пенсійному фонді України та його ораганх. Згідно пункту 1.2 даного переліку, встановлено, що Вiдповiдно до Закону України вiд 13.01.2011 № 2938-VI «Про внесення змiн до Закону України «Про iнформацiю» до конфiденцiйної iнформацiї про фiзичну особу належать, зокрема, данi про її нацiональнiсть, освiту, сiмейний стан, релiгiйнi переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата i мiсце народження. Використання вiдомостей, що мiстяться у Державному реєстрi загальнообов'язкового державного соцiального страхування, пенсiйних справах, справах платникiв, картках особових рахункiв платникiв, позовних матерiалах, матерiалах справ про адмiнiстративнi правопорушення, особових справах державних службовцiв, крiм iнформацiї про доходи осiб та членiв їхнiх сiмей, якi обiймають посаду державного службовця першої або другої категорiї, здiйснюється вiдповiдно до законiв України «Про загальнообов'язкове державне соцiальне страхування», «Про збiр та облiк єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соцiальне страхування», «Про iнформацiю».

Зважаючи на те, що наказ Пенсійного фонду України є обовязковим до виконання його територіальними підрозілами та є чинним, суд приходить до висновку, що надаючи оскаржувану відповідь від 25.11.2011 року начальник УПФУ в Косівському районі, діяв в межах наданих йому повноважень з дотриманням покладених на нього обовязків щодо захисту персональних даних пенсіонерів.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Позивачем при зверненні звказаним позовом до суду не надано доказів отримання такої згоди у субєктів інформації, а також не наведено необхідність поширення такої інформації в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Щодо посилання позивача на положення статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» стосовно того, що доступ до інформації про виплату коштів дітям війни із зазначенням прізвища, імя, по батькові фізичних осіб, які отримали цю виплату, а також дату отримання та суму виплачених коштів не може бути обмеженим, оскільки це є інформацією про розпорядження бюджетними коштами, слід зазначити наступне.

Своєю відповіддю, начальник УПФУ в Косівському районі повідомив ОСОБА_1 про кошти в сумі 3 240 128,40 грн., виплачених пенсіонерам на підставі 1253 рішень суду. Тобто, з приводу розміру та підстав виплат позивача було повідомлено. Що стосується решти інформації, то вказана інформація в силу вимог вищеназваних нормативно-правових актів є конфіденційною, тому її поширення без згоди субєкта персональних даних є протиправним та порушує норму прямої дії статтю 23 Конституції України. Більше того, слід зазначити, що вказані виплати проводились на підставі рішень суду, обовязкових до виконання, а не на підставі актів щодо виділення та розпорядження коштів бюджету на вказані цілі.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач при розгляді наданні відповіді позивачу за №5040/06 від 25.11.2011 року, діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та вимог чинного законодавства, підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача та зобовязання його до вчинення дій відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 < Текст > Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

< Резолютивна частина рішення - НЕ ВИДАЛЯТИ >

Відповідно до ч.9 ст.183-2 постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення.

Відповідно до ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарження не підлягає.

Суддя: Матуляк Я.П.