Справа № 816/3069/15
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 р.Справа № 816/3069/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2015р. по справі № 816/3069/15

за позовом Малого приватного підприємства "Будматкомплект"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення - рішення та вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

07 серпня 2015 року Мале приватне підприємство "Будматкомплект" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 грудня 2014 року №/95 та вимоги від 19 травня 2015 року №1781-25-262.

Підставою прийняття оспорюваного у справі податкового повідомлення-рішення став ОСОБА_1 перевірки від 26 грудня 2014 року №2936/16-03-22-02-12/30874264, складений на підставі проведеної Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області позапланової виїзної документальної перевірки МПП "Будматкомплект" (код 39152644) з питань дотримання вимог податкового законодавства з ТОВ "Клондайк-ЛТ" за липень 2014 року, ТОВ "Оілспецекспорт" за період серпень 2014 року. За результатами перевірки, відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу, викладеними у ОСОБА_1 перевірки про завищення податкового кредиту на загальну суму 26672,46 грн, вважає їх необґрунтованими та такими, що спростовуються належним виконанням сторонами умов договорів і первинними бухгалтерськими документами. Зауважує, що ТОВ "Клондайк-ЛТ", ТОВ "Оілспецекспорт" на момент здійснення господарських операцій були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та мали свідоцтва платників податку на додану вартість. Господарські операції із даними контрагентами носили реальний характер та повністю відображені у бухгалтерському та податковому обліку на підставі первинних документів, оформлених у відповідності до чинного законодавства. Позивач, не погоджуючись з висновками контролюючого органу, викладеними у ОСОБА_1 перевірки, зауважує, що чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим субєктом господарювання.

Крім того, позивач зазначав, що оскаржив податкове повідомлення-рішення у адміністративному порядку, однак, скарга МПП "Будматкомплект" залишена відповідачем без будь-якого реагування, вмотивоване рішення за скаргою у встановлені законодавством строки позивачу не надсилалось. Таким чином, позивач вважав свою скаргу повністю задоволеною.

Оскільки податкове повідомлення-рішення від 16 грудня 2014 року №/95, на думку позивача, є протиправним, відповідно, вимога від 19 травня 2015 року №1781-25-262, прийнята за наслідками узгодження суми по спірному податковому повідомленню-рішенню, також є протиправною та підлягає скасуванню.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 року адміністративний позов Малого приватного підприємства "Будматкомплект" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 16 грудня 2014 року №/95. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Малого приватного підприємства "Будматкомплект" до Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, 22030001; Банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області, МФО: 831019; Код ; Код класифікації доходів бюджету: 22030001; Призначення платежу: судовий збір, за позовом Малого приватного підприємства "Будматкомплект", Полтавський окружний адміністративний суд, ) судовий збір у розмірі 758,48 грн /сімсот п'ятдесят вісім гривень сорок вісім копійок/.

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області (правонаступник- Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області), не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 року в частині задоволення позовних вимог та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на обставини встановлені в ході перевірки.

Від директора МПП "Будматкомплект" надійшло електронне повідомлення №13 про розгляд справи без їх участі.

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Позивачем постанова суду першої інстанції не оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню частково.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що у період з 15 грудня 2014 року по 19 грудня 2014 року Кременчуцькою ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку МПП "Будматкомплект" (код 39152644) з питань дотримання вимог податкового законодавства з ТОВ "Клондайк-ЛТ" за липень 2014 року, ТОВ "Оілспецекспорт" за період серпень 2014 року.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено ОСОБА_1 від 26 грудня 2014 року №2936/16-03-22-02-12/30874264 /а.с. 11-20/.

У вищезазначеному ОСОБА_1 зафіксовано порушення пункту 198.6. статті 198, пунктів 201.4., 201.6. статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого підприємством завищено податковий кредит та занижено податок на додану вартість на суму ПДВ 26672,46 грн, у тому числі за липень 2014 року - 8035,76 грн, за серпень 2014 року 18636,73 грн.

Відповідно до висновків ОСОБА_1 перевірки, порушення податкового законодавства виникло у зв'язку із тим, що Кременчуцькою ОДПІ було використано при проведенні перевірки ОСОБА_1 ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області "Про неможливість проведення звірки ТОВ "Клондайк-ЛТ" за червень-липень 2014 року", яким встановлено відсутність у ТОВ "Клондайк-ЛТ" необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності /а.с. 14/ та довідку про результати проведення зустрічної звірки ТОВ "Оілспецекспорт" щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за серпень 2014 року, якою встановлено відсутність у контрагента позивача кваліфікованого персоналу, об'єктів нерухомого майна, основних виробничих фондів, виробничих активів, складських приміщень, земельних ділянок, транспортних засобів /а.с. 18/.

Крім того, в ОСОБА_1 зафіксовано, що до перевірки не надано договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом, товарно-транспортна накладна містить ряд недоліків, не надано акту прийому-передачі робіт та оплату за транспортування вантажу автомобільним перевізником ТОВ "Армада-транс" /а.с. 13, зворотній бік, 17/.

На думку відповідача, операції щодо транспортування запчастин запірної арматури не було. До перевірки також не надано подорожніх листів, невідомий факт де зберігався товар, не надано інформацію щодо наявності власних чи орендованих приміщень /а.с. 17, зворотній бік/.

На підставі ОСОБА_1 перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 16 січня 2015 року №/95, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 33340,61 грн, у тому числі 26672,49 грн за основним платежем, 6668,12 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) /а.с. 20/.

За наслідками адміністративного оскарження податкове повідомлення рішення від 16 січня 2015 року №/95 залишено без змін, а скарга позивача без задоволення /а.с. 67-69/.

19 травня 2015 року позивачу виставлено податкову вимогу форми "Ю" №1781-25-262 на загальну суму 35424,12 грн /а.с. 23/.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову виходячи з таких підстав.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленнюрішенню від 07 травня 2015 року №, колегія суддів виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Положеннями пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положеннями п. 201.4. статті 201 зазначеного Кодексу передбачено, що податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Пунктом 201.6. статті 201 вказаного Кодексу визначено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

З огляду на викладені положення Кодексу, для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Судом встановлені фактичні обставини справи щодо господарських операцій, при оподаткуванні яких, на думку відповідача, платником були порушені наведені норми закону.

Господарські відносини позивача (Покупець) з ТОВ "Клондайк-ЛТ" (Продавець) ґрунтувалися на підставі договірних відносин з купівлі-продажу запірної арматури.

01 липня 2014 року між ТОВ "Клондайк-ЛТ" (Продавець) та МПП "Будматкомплект" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №10714 /а.с. 24-25/, згідно пункту 1.1. умов якого Продавець постачає запірну арматуру (надалі ОСОБА_2) згідно специфікації до даного Договору, якою є рахунок-фактура відповідно замовлення Покупця.

Пунктом 1.2. умов Договору встановлено обов'язок Покупця у повному обсязі та своєчасно здійснити сплату вартості ОСОБА_2 та послуг Продавця.

Положеннями пункту 2.2. умов Договору передбачено, що доставка ОСОБА_2 здійснюється за рахунок Покупця. Відвантаження товару проводиться у місці зберігання зазначеної у рахунку-фактурі продукції.

Відповідно до пункту 2.4. умов Договору передача погоджується підписанням накладної про отримання ОСОБА_2.

На виконання умов вищезазначеного Договору, а також на підтвердження реальності здійснення господарських операцій, позивачем залучено до матеріалів справи, а судом досліджено завірені належним чином копії наступних документів:

- податкову накладну від 01 липня 2014 року №3 на загальну суму 48214,54 грн, у тому числі ПДВ 8035,76 грн /а.с. 27/;

- рахунок-фактуру від 01 липня 2014 року №437 на загальну суму 48214,54 грн, у тому числі ПДВ 8035,76 грн /а.с. 26, зворотній бік/;

- видаткову накладну від 01 липня 2014 року №3 на загальну суму 48214,54 грн, у тому числі ПДВ 8035,76 грн /а.с. 26/.

Зазначена податкова накладна оформлена згідно із вимогами статті 201 Податкового кодексу України, підписана та скріплена печаткою контрагента позивача ТОВ "Клондайк-ЛТ" (код 39152644), яке на момент її видачі знаходилося у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та було зареєстровано платником ПДВ, що не заперечується відповідачем, із ОСОБА_1 перевірки вбачається, що порушень при їх оформленні перевіряючими у ході проведення перевірки не встановлено.

На підтвердження транспортування придбаного позивачем ОСОБА_2 до матеріалів справи залучено копію дослідженої у судовому засіданні товарно-транспортної накладної від 01 липня 2014 року №4 /а.с. 28/.

На противагу доводам представника відповідача про відсутність у МПП "Будматкомплект" доказів приймання придбаного у ТОВ "Клондайк-ЛТ" товару суд зазначає, що пунктом 2.4. умов Договору Сторонами обумовлено, що передача погоджується підписанням накладної про отримання ОСОБА_2.

В силу пункту 1.1. умов Договору Специфікацією до договору визначено рахунок-фактуру, який було досліджено судом у ході розгляду справи.

Оплата за придбаний ОСОБА_2 проведена у повному обсязі, що не заперечується відповідачем та підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень /а.с. 29/.

Придбаний ОСОБА_2 у подальшому реалізовувався підприємствам у межах міста Кременчука, на підтвердження чого представником позивача залучено до матеріалів справи копії податкових накладних, видаткових накладних, довіреностей на отримання товару, платіжних доручень /а.с. 106-149/.

Господарські відносини позивача (Покупець) з ТОВ "Оілспецекспорт" (Продавець) ґрунтувалися на підставі договірних відносин з купівлі-продажу запірної арматури.

01 серпня 2014 року між ТОВ "Оілспецекспорт" (Продавець) та МПП "Будматкомплект" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу №10814 /а.с. 30-31/, згідно пункту 1.1. умов якого Продавець постачає запірну арматуру (надалі ОСОБА_2) згідно специфікації до даного Договору, якою є рахунок-фактура відповідно замовлення Покупця.

Пунктом 1.2. умов Договору встановлено обов'язок Покупця у повному обсязі та своєчасно здійснити сплату вартості ОСОБА_2 та послуг Продавця.

Пунктом 2.2. умов Договору передбачено, що доставка ОСОБА_2 здійснюється за рахунок Покупця. Відвантаження товару проводиться у місці зберігання зазначеної у рахунку-фактурі продукції.

Відповідно до пункту 2.4. умов Договору передача погоджується підписанням накладної про отримання ОСОБА_2.

На виконання умов вищезазначеного Договору, а також на підтвердження реальності здійснення господарських операцій, позивачем залучено до матеріалів справи, а судом досліджено завірені належним чином копії наступних документів:

- податкову накладну від 01 серпня 2014 року №36 на загальну суму 59112,46 грн, у тому числі ПДВ 9852,08 грн /а.с. 34/;

- рахунок-фактуру від 01 серпня 2014 року №171 на загальну суму 59112,46 грн, у тому числі ПДВ 9852,08 грн /а.с. 33, зворотній бік/;

- видаткову накладну від 01 липня 2014 року №108/100 на загальну суму 59112,46 грн, у тому числі ПДВ 9852,08 грн грн /а.с. 33/.

Зазначена податкова накладна оформлена згідно із вимогами статті 201 Податкового кодексу України, підписана та скріплена печаткою контрагента позивача ТОВ "Оілспецекспорт" (код 39246879), яке на момент її видачі знаходилося у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та було зареєстровано платником ПДВ, що не заперечується відповідачем, із ОСОБА_1 перевірки вбачається, що порушень при їх оформленні перевіряючими у ході проведення перевірки не встановлено.

На підтвердження транспортування придбаного позивачем ОСОБА_2 до матеріалів справи залучено копію дослідженої у судовому засіданні товарно-транспортної накладної від 01 серпня 2014 року №12 /а.с. 36/.

На противагу доводам представника відповідача про відсутність у ТОВ "Оілспецекспорт" доказів приймання придбаного у ТОВ "Клондайк-ЛТ" товару суд зазначає, що пунктом 2.4. умов Договору Сторонами обумовлено, що передача погоджується підписанням накладної про отримання ОСОБА_2.

В силу пункту 1.1. умов Договору Специфікацією до договору визначено рахунок-фактуру, який було досліджено судом у ході розгляду справи.

Оплата за придбаний ОСОБА_2 проведена у повному обсязі, що не заперечується відповідачем та підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення /а.с. 37/.

Придбаний ОСОБА_2 у подальшому реалізовувався підприємствам у межах міста Кременчука, на підтвердження чого представником позивача залучено до матеріалів справи копії податкових накладних, видаткових накладних, довіреностей на отримання товару, платіжних доручень /а.с. 106-149/.

Таким чином, доводи Кременчуцької ОДПІ з приводу того, що товарно-транспортні накладні, які надавалися позивачем до перевірки з метою підтвердження транспортування ТМЦ, містять недоліки у оформленні, оскільки виходячи з положень Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких проводиться оприбуткування поставленого товару та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей, а відтак недоліки у їх оформленні або взагалі відсутність ТТН не може свідчити про нереальність господарських операцій з купівлі-продажу ТМЦ є необґрунтованими.

Правила податкового обліку не встановлюють конкретного переліку первинних документів, за допомогою яких повинні бути оформлені господарські операції, а також не передбачають будь-яких спеціальних вимог до форми або виду первинних документів, до їх оформлення та заповнення.

До документів, які засвідчують факт придбання товару, робіт, послуг, діючим законодавством передбачена лише одна умова: вони повинні засвідчувати фактичне отримання товару або результатів робіт, послуг.

Посилання відповідача на ненадання документів щодо власних чи орендованих приміщень не є обгрунтовним, з огляду на те, що відсутні жодні обґрунтування неможливості зберігання товару за місцем знаходження, з урахуванням його обсягу та ваги. Даний довод носить загальний характер.

Крім того, є необґрунтованими доводи відповідача про відсутність у позивача подорожніх листів під час здійснення перевезення товару як на підставу для правомірності зменшення суми податкового кредиту, оскільки, у судовому засіданні в суді першої інстанції було встановлено, що перевезення ОСОБА_2 здійснювалося перевізником ТОВ "Армада-транс". Наявність у водія подорожнього листа є необхідним документом при здійсненні перевезення товару та підтвердження по бухгалтерському обліку кількість витраченого пального водієм для валових витрат. Оскільки водії не перебувають у трудових відносинах з позивачем та автомобільний транспорт, яким здійснювалося перевезення товару не належить іншим особам, тому твердження представника відповідача про те, що у позивача повинні бути у наявності подорожні листи є безпідставним.

Що стосується не надання акту прийому передачі робіт та оплати за транспортування вантажу автомобільним перевізником ТОВ «Армада-транс», то зазначені обставини самі по собі не свідчать про нереальність спірних правочинів, не спростовують даних вищенаведених документів, наданих позивачем в підтвердження реального отримання товару (накладні, платіжні документа ти інше).

Доводи контролюючих органів про обставини, встановлені у ході проведених ними перевірок контрагентів позивача, є такими, що не ґрунтуються на нормах права, оскільки чинним законодавством України господарюючий суб'єкт не обтяжений обов'язком щоразу здійснювати перевірку своїх контрагентів на предмет дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть якщо контрагент не виконав свого обов'язку зі сплати податку, або не знаходиться за місцем державної реєстрації, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме відносно цієї особи. Чинне податкове законодавство не ставить право на формування податкового кредиту в залежність від правильності податкового обліку інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від стану розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Вищенаведені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, відображеної у постановах від 01 червня 2010 року у справі №21-573во10, від 31 січня 2011 року у справі №21-47а10, де суд зазначив, що коли контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року у пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. Такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Згідно зі статті 17 Закону України №3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Отже, наведені докази порушення позивачем податкового законодавства, які покладені у основу акту Кременчуцької ОДПІ від 26 грудня 2014 року №2936/16-03-22-02-12/30874264, суперечать принципам податкового законодавства та усталеній судовій практиці Європейського суду, що свідчить про їх неналежність та недопустимість.

Відповідно до частини першої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

З огляду на наведене суд не приймає до уваги докази Кременчуцької ОДПІ, які ґрунтуються на висновках перевірок контрагентів позивача, оскільки такі не містять безпосереднього аналізу взаємовідносин у спірних періодах, за якими позивачу були зняті суми податкового кредиту з ПДВ.

Згідно з частини другої статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому позивач, як покупець та платник податку на додану вартість, не повинен нести відповідальність за господарську діяльність (податкові зобов'язання) його контрагентів ТОВ "Клондайк-ЛТ", ТОВ "Оілспецекспорт".

Таким чином, надані позивачем належним чином оформлені первинні та інші документи у їх сукупності свідчать про реальність спірних господарських операцій та як наслідок про правомірність включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ "Клондайк-ЛТ", ТОВ "Оілспецекспорт" за липень-серпень 2014 року у розмірі 26672,46 грн.

З огляду на викладене, необґрунтованим є також висновок органу доходів і зборів про застосування до МПП "Будматкомплект" штрафних (фінансових) санкцій у сумі 6668,12 грн.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на сукупність наданих позивачем первинних документів, які підтверджують правомірність формування розміру об'єкту оподаткування, суд не знаходить порушень правил зайняття господарською діяльністю у діях МПП "Будматкомплект" у період, що перевірявся та приходить до висновку про те, що відповідачем безпідставно винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 19 травня 2015 року №1781-25-262, колегія суддів зазначає наступне, що в даній частині, в позові відмовлено. В цій частині рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржено, а апеляційна скарга відповідача не містить будь -яких обґрунтувань його неправомірності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Крім того колегія суддів зазначає, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2015 року задоволено клопотання Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про відстрочення сплати судового збору. Відстрочено Кременчуцькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області сплату судового збору до винесення рішення по суті.

Враховуючи те, що у задоволенні апеляційної скарги Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області відмовлено та керуючись ст. 94 КАС України, колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2009 грн.70 коп..

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2015р. по справі № 816/3069/15 залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на рахунок УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова (банківські реквізити отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк ГУДКУ у Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) судовий збір у розмірі 2009 грн. (дві тисячі дев'ять) гривень 70 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 07.12.2015 р.