Справа № 815/777/15
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м.Київ К/800/35791/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Одеської митниці ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Л-Форт» до Південної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Л-Форт» звернулось з позовом до Південної митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 26 листопада 2014 року №500040001/2014/410052/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26 листопада 2014 року № 500040001/2014/00244.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неправомірність відмови у прийнятті до оформлення митної декларації та прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості з її визначенням за резервним методом. Вказував про надання достатньо документів для підтвердження визначеної ним митної вартості за ціною контракту щодо ввезених товарів як при подачі ВМД, так і на додаткову вимогу митного органу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані безпідставністю коригування митницею митної вартості, оскільки позивачем надано митному органу всі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для визначення митної вартості ввезеного товару, та обґрунтованістю вимог щодо скасування рішення про коригування митної вартості.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Одеська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, постановити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні адміністративного позову.

У касаційній скарзі скаржник зазначає про правомірність коригування заявленої позивачем митної вартості.

Заперечення від інших сторін не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, у листопаді 2014 року на підставі укладеного між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Л-Форт» та Компанією «VEZZA LIMITED CORP» (Панама) контракту від 02 жовтня 2014 року №10-2014 на адресу позивача надійшов товар: 1) іграшки, які зображують людей, ляльки одягнені, пластикові; 2) іграшки дитячі з пластмаси, що працюють на батарейках- набір дитячий «Залізниця»; 3) іграшки у вигляді тварин, або інших істот, крім людей - заєць пластиковий, собачка пластикова; 4) іграшки дитячі у наборах - набір іграшковий пластиковий військовий, набір іграшковий пластиковий інструменти; 5) іграшки дитячі пластикові з умонтованим двигуном - машина інерційна пластмаса, танк на радіокеруванні пластиковий, трактор інерційний з причепом пластмасовий, трейлер інерційний з машинками; 6) іграшкова зброя, що не є копією справжньої зброї пластикова - автомат пластмаса, пістолет пластиковий, пістолет з мішенню пластиковий, рушниця з мішенню пластикова; 7) іграшки дитячі пластикові - бінокль пластмаса, мікрофон пластмаса, м'яч - трансформер пластиковий, брязкальце пластикове, телефон іграшковий пластиковий, на загальну суму 71092,13 дол. США.

25 листопада 2014 року позивачем з метою митного оформлення вказаного товару до Південної митниці подано декларацію № 500040001/2014/020126, у якій митна вартість товару визначена з використанням основного методу визначення митої вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме митну вартість товарів зазначено на рівні 3,75 дол.США за кг.

Для митного оформлення товарів декларантом подано митному органу: зовнішньоекономічний контракт від 02 жовтня 2014 року №10-2014; рахунок-фактуру (електронний інвойс) від 21 жовтня 2014 року №100-346; пакувальний лист від 21 жовтня 2014 року №100-346; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами, від 28 жовтня 2014 року № 500/2014/0000894; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного та радіологічного контролю товару; акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 25 листопада 2014 року № 2232; лист відправника від 29 жовтня 2014 року № 5220; міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR) №1464, №3740, №4697 та №8482; акти про зважування вантажів на вантажній ділянці ПП «Контейнерний термінал Іллічівськ» (ДСД № 435-0) від 24 листопада 2014 року.

Під час митного оформлення, у зв'язку зі спрацюванням профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості та наявністю розбіжностей у поданих позивачем документах, а саме: 1) відповідно до п.п.3.1 зовнішньоекономічного контракту від 02 жовтня 2014 року №10-2014 зазначено, що сплата за товари здійснюється як у вигляді передплати, так і можливе відстрочення платежу та оплата за товар здійснюється згідно інвойсів. У інвойсі наданому до митного оформлення відсутні жодні відомості щодо порядку здійснення розрахунку за товари; 2) у інвойсі від 21 жовтня 2014 року №100-346 відсутній підпис іноземного контрактоутримувача, а також не однозначно вказано за яку саме одиницю виміру визначено ціну товару; 3) у коносаменті від 28 жовтня 2014 року №864894326 у графі «marks and number» зазначено запис N/M, який розшифровується як «no mark», що свідчить про відсутність інформації про торгові марки товару, але в наданому до митного оформлення пакувальному листі від 21 жовтня 2014 року №100-346 зазначено торговельну марку «METR PLUS»; 4) у наданих декларантом додаткових документах, а саме у прайс-листі продавця №Б/Н від 20 жовтня 2014 року не вказано за яку саме одиницю виміру визначено ціну товару; 5) у розділі «Результати дослідження» висновку експерта від 25 листопада 2014 року №51-57-01/11-2014 про вартісні характеристики товару не вказано на яких умовах поставки ним визначено ринкову вартість товару, митним органом електронним повідомленням від 25 листопада 2014 року запропоновано позивачу надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення.

ТОВ «Л-Форт» на вимогу митного органу 25 листопада 2014 року додатково надано прайс-лист від 22 жовтня 2014 року, висновок експерта №51-57-01/11-2014 від 25 листопада 2014 року про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією Фонду Державного майна України. Крім того, листом від 25 листопада 2014 року за №1/11 декларант повідомив відповідача про неможливість надання інших додаткових документів через відсутність можливості розголошувати комерційну інформацію.

У зв'язку із ненаданням декларантом додаткових документів, наявності сумнівів щодо достовірності поданих документів та відсутністю даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, 26 листопада 2014 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2014/410052/2, відповідно до якого здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості до рівня митної вартості аналогічних товарів (застосовано обґрунтовану гнучкість в застосуванні методу), митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом - 3,75 дол. США/кг (товар №1-7) до 5,00 дол. США/кг (МД №500040001/14/19333 від 08 листопада 2014 року щодо товару №1,3,4,5,6, МД №500040001/2014/19331 від 08 листопада 2014 щодо товару №2 та від 08 листопада 2014 року №500040001/2014/19342 щодо товару №7).

26 листопада 2014 року митним органом видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2014/00244.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, яка підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За вказаними обставинами суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування основного методу відповідачем не спростовані; підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості судами не встановлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо скасування рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правильними та підлягають залишенню без змін.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді