Справа № 819/453/15-а
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 876/6592/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року в адміністративній справі № 819/453/15-a за позовом ОСОБА_6 до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області, Департаменту економічного розвитку, інвестиційної діяльності та міжнародного співробітництва Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування висновку, визнання протиправним і скасування наказу та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила визнати незаконним і скасувати висновок Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (надалі Тернопільська ОДПІ) про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 09.02.2015 р. за № 4066/19-18-17-04; визнати протиправним і скасувати наказ департаменту економічного розвитку, інвестиційної діяльності та міжнародного співробітництва Тернопільської обласної державної адміністрації (надалі Департамент) «Про звільнення ОСОБА_6В.» від 14.02.2015 р. за № 01X3-4-14-к; поновити її на посаді головного спеціаліста відділу міжнародного співробітництва та європейської інтеграції управління інвестиційної, зовнішньоекономічної діяльності та міжнародного співробітництва Департаменту з 17.02.2015 р.; стягнути з відповідача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу по день винесення судового рішення.

Позовні вимоги, враховуючи зміну підстав адміністративного позову, обґрунтовує тим, що в порядку переведення з посади 13.11.2014 р. подала до Департаменту оригінал Декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік, у якій в графі 25 розділу ІІІ вказала квартиру за адресою: м.Тернопіль, вул.С.Будного, 26/72, придбану згідно договору купівлі-продажу квартири від 17.08.2012 р.

Проте, 10.02.2015 р. Тернопільської ОДПІ відповідно до пункту 2 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» направлено висновок про результати перевірки, передбачених Законом України «Про очищення влади», у якому вказано, що в декларації про майно, доходи, втрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік в розділі ІІІ «Відомості про нерухоме майно», в графі 25 «Квартири» не вказано зазначену квартиру. Такий висновок зроблено на підставі копії, а не оригіналу декларації. На підставі цього висновку і довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», 14.02.2015 р. Департаментом прийнято наказ № 01/3-4Л4-к «Про звільнення ОСОБА_6В.» з 17.02.2015 р. із посади головного спеціаліста відділу міжнародного співробітництва та європейської інтеграції управління інвестиційної, зовнішньоекономічної діяльності та міжнародного співробітництва Департаменту з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», відповідно до пункту 7-2 статті 36 КЗпП України.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила ОСОБА_6, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх обставин справи, за невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Тому просила скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд прийняв рішення на підставі копії декларації, яка не є належним і допустимим доказом у справі, водночас не взяв до уваги подану нею декларацію за 2013 р.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_6 призначено на посаду головного спеціаліста відділу міжнародного співробітництва та європейської інтеграції управління інвестиційної, зовнішньоекономічної діяльності та міжнародного співробітництва Департаменту в порядку переведення з посади головного спеціаліста сектору контролю апарату Тернопільської обласної державної адміністрації, як таку, що перебувала в кадровому резерві, що підтверджується наказом від 13.11.2014 р. № 01/3-4-43-к «Про призначення ОСОБА_6В.». При цьому, ОСОБА_6 звільнена з попереднього місця роботи апарату Тернопільської обласної державної адміністрації відповідно до пункту 5 статті 36 КЗпП України «переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду».

При призначенні ОСОБА_6 на посаду головного спеціаліста відділу міжнародного співробітництва та європейської інтеграції управління інвестиційної, зовнішньоекономічної діяльності та міжнародного співробітництва Департаменту нею подано декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік.

У ході перевірки, проведеної відповідно до підпункту 11 пункту 2 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. № 563 (надалі Порядок № 563), згідно із яким перевірка у встановлені строки проводиться щодо осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених у підпунктах 1 10 цього пункту а також при призначенні в порядку переведення на посаду з одного органу державної влади до іншого органу державної влади, було отримано оскаржуваний висновок Тернопільської ОДПІ.

Згідно цього висновку Тернопільської ОДПІ про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 09.02.2015 р. за № 4066/19-18-17-04, за результатами перевірки, проведеної на підставі копії декларації позивача, з урахуванням її письмових пояснень, встановлено, що ОСОБА_6 у декларації про майно, доходи, витрати, і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права).

Такий висновок зроблено у звязку з тим, що в декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік в розділі ІІІ, в графі 25 позивач не вказала квартиру за адресою: м.Тернопіль, вул.С.Будного, 26/72, яку придбала згідно договору купівлі-продажу квартири 17.08.2012 р. за 179200 грн і на яку отримала право власності з 10.09.2012 р. згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вартість вказаного майна відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

На підставі цього висновку та результатів інших запитів Департаментом складено довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 14.02.2015 р. № 01/3-190, якою встановлено, що до позивача застосовуються заборони, визначені частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

У звязку з цим та відповідно до частини восьмої статті 3 Закону України «Про очищення влади», частини другої пункту 47 Порядку № 563 та пункту 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) Департаментом було прийнято наказ від 14.02.2015 р. за № 01/3-4-14-к «Про звільнення ОСОБА_6В.», яким останню було звільнено із займаної посади з 17 лютого 2015 року.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України «Про очищення влади».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про очищення влади», очищення влади (люстрація) це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про очищення влади» передбачено, що особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі заява).

Згідно із частиною пятою статті 5 Закону України «Про очищення влади» перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

За приписами пункту 49 Порядку № 563 у разі призначення в порядку переведення особи, яка перебуває на посаді в органі державної влади, що припиняється, на посаду до іншого органу державної влади, до якого переходять повноваження та функції органу державної влади, що припиняється, проводиться перевірка у строки та в порядку, визначені пунктами 41 47 цього Порядку.

Відповідно до пункту 46 Порядку № 563 керівник органу не пізніше ніж на третій день після призначення особи на посаду, передбачену підпунктами 1 10 пункту 2 цього Порядку (посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади), одночасно надсилає до органів перевірки у порядку, передбаченому пунктами 17 19 цього Порядку, запити.

Частиною десятою статті 5 Закону України «Про очищення влади» передбачено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини пятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на пятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обовязковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Як зазначено в рішенні суду першої інстанції, позивачем 30.01.2015 р. було надано пояснення Тернопільській ОДПІ, з якого видно, що нею у розділі ІІІ декларації помилково не було відображено нерухоме майно у вигляді квартири, яка належить їй відповідно до договору купівлі-продажу від 17.08.2012 р.

ОСОБА_5 незазначення у розділі ІІІ декларації нерухомого майна у вигляді квартири підтверджується також зверненнями позивача в департамент 16.02.2015 р. та обласну державну адміністрацію 27.02.2015 р., в яких вона стверджує, що помилково не внесла в свою декларацію за 2013 рік інформацію про нерухоме майно, яке належить їй на праві власності, у звязку з чим просила направити уточнену декларацію за 2013 рік для проведення додаткової перевірки Тернопільською ОДПІ.

Абзацом пятим пункту 6 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03.11.2014 року за № 1100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 листопада 2014 року за № 1385/26162, встановлено, що недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Частиною одинадцятою статті 5 Закону України «Про очищення влади» передбачено, що орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обовязки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. Такий висновок може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Згідно із частиною чотирнадцятою статті 5 Закону України «Про очищення влади» керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини пятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у звязку з тим, що позивачем вказано недостовірні відомості в декларації про майно, доходи, витрати та зобовязання фінансового характеру за 2013 рік, про що вказано в оскаржуваному висновку Тернопільською ОДПІ, висновок Тернопільської ОДПІ про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», від 09.02.2015 р. за № 4066/19-18-17-04, є обґрунтованим, а тому підстави для визнання його незаконним відсутні.

Враховуючи законність висновку Тернопільською ОДПІ, Департамент правомірно виніс наказ від 14.02.2015 р. за № 01X3-4-14-к «Про звільнення ОСОБА_6В.», з огляду на те, що цей висновок надавав йому таку підставу.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на таке.

Підтримуючи вимоги позовної заяви та апеляційної скарги, позивач та його представник зазначили, що оскаржувані наказ та висновок були прийняті на підставі копії декларації, яка не відповідає оригіналу і аркуші якої було підмінено, а оригінал декларації у Департаменту відсутній.

З приводу дачі пояснення від 30.01.2015 року щодо невказання у декларації квартири зазначено, що таке пояснення було написано під тиском та під диктовку керівництва.

При перевірці вказаних обставин судом апеляційної інстанції було витребувано і досліджено в судовому засіданні оригінал наявної у Департаменту декларації ОСОБА_6 від 13 листопада 2014 року про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік, а також копію цієї декларацію, яку подавав Департамент до Тернопільської ОДПІ для проведення перевірки достовірності відомостей відповідно до пункту 2 частини пятої статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Встановлено, що оригінал вказаної декларації у повному обсязі в Департаменті відсутній: є окремі аркуші-оригінали декларації та окремі аркуші-копії цієї декларації; аркуші між собою не скріплені й не прошиті.

На аркуші другому (сторінки 3 та 4) будь-які записи (за винятком прочерків) відсутні, що унеможливлює, на переконання колегії суддів встановити ким і коли було заповнено графи на цих сторінках, в т.ч. й графу 25 у розділі ІІІ «Відомості про нерухоме майно».

Разом з тим, копія декларації, яка подавалася до Тернопільської ОДПІ у прошитому і опечатаному вигляді, повністю відповідає за змістом описаному вище екземпляру.

Відповідно до частини першої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини четвертої статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Аналізуючи вказані норми законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що наявний у Департаменту і досліджений в судовому засіданні екземпляр декларації від імені ОСОБА_6, датований 13 листопада 2014 року не дає можливості перевірити чи була зазначена позивачем в оригіналі цієї декларації квартира за адресою: м.Тернопіль, вул.С.Будного, 26/72, тобто не є належним і допустимим доказом у справі.

Згідно з приписами статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч зазначеним положенням Департамент не довів суду належними і допустимими доказами законність прийнятого ним наказу.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими, у звязку з чим оскаржуваний наказ Департаменту від 14 лютого 2015 року за № 01/3-4-14-к «Про звільнення ОСОБА_6В.» підлягає скасуванню, з поновленням позивача на попередньо займаній нею посаді та стягнення з Департаменту на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення і по дату постановлення судового рішення з 17.02.2015 року по 25.11.2015 року.

Що стосується вимог до Тернопільської ОДПІ, колегія суддів вважає, що в задоволенні таких необхідно відмовити, оскільки вказаний відповідач проводив перевірку у відповідності до наданої йому Департаментом копії декларації і в його обовязки не входило встановлення того, з якого екземпляра декларації було зроблено цю копію з оригінала чи копії.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року в адміністративній справі № 819/453/15-a скасувати.

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту економічного розвитку, інвестиційної діяльності та міжнародного співробітництва Тернопільської обласної державної адміністрації «Про звільнення ОСОБА_6В.» від 14 лютого 2015 року за № 01/3-4-14-к.

Поновити ОСОБА_6 на посаді головного спеціаліста відділу міжнародного співробітництва та європейської інтеграції управління інвестиційної, зовнішньоекономічної діяльності та міжнародного співробітництва Департаменту економічного розвитку, інвестиційної діяльності та міжнародного співробітництва Тернопільської обласної державної адміністрації з 17.02.2015 року.

Стягнути з Департаменту економічного розвитку, інвестиційної діяльності та міжнародного співробітництва Тернопільської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.02.2015 року по 25.11.2015 року в сумі 17 939 (сімнадцять тисяч девятсот тридцять девять) грн 62 коп., з утриманням з цієї суми податків, обовязкових зборів та платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

ОСОБА_7

Постанову складено в повному обсязі 30 листопада 2015 року.