Справа № 804/15959/14
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2015 рокусправа № 804/15959/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову: Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 р. у справі № 804/15959/14

за позовом: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче-технічне підприємство Дніпрометмаш"

про: накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться на рахунку у банку,

в с т а н о в и в:

Державна податкова інспекція у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі по тексту позивач, податковий орган) звернулась до адміністративного суду з позовом про накладання арешту на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче-технічне підприємство Дніпрометмаш" (далі по тексту відповідач), які знаходяться в ПАТ КБ «Приватбанк», у межах суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 3505,28 грн. та податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 101,58 грн.

Позов заявлено на підставі пп.20.1.33 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України. На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідач не має майна, на яке можливо звернути стягнення для погашення податкового боргу у сумі 3314,67 гривень з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 101,58 грн.

Постановою суду першої інстанції в задоволені позову відмовлено. При цьому суд зазначив про відсутність правових підстав для накладання арешту на кошти та інші цінності позивача.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, позивач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, за відповідачем обліковується податковий борг з ПДВ у розмірі 3505,28 та податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 101,58 грн., загалом - 3606,86грн., що підтверджується копіями податкових декларацій відповідача з ПДВ та податковим повідомленням рішення від 19.03.2014 оку № НОМЕР_1 (а.с.10).

Позивачем направлено відповідачу податкову вимогу від 26.02.2013 року № 136, яка повернулася з адреси відповідача з відміткою відділення звязку за закінченням терміну зберігання (а.с.13).

Для встановлення майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, позивачем направлено запити до Державного реєстратора прав на нерухоме майно, Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області та УДАЇ у Дніпропетровській області.

В ході здійснення вказаних заходів позивачем встановлена відсутність у відповідача майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу. При цьому податковим органом враховано рішенням державного реєстратора від 22.04.2013 року № 1833497 та листом Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 09.04.2013 року (а.с.18).

Проте, з листа УДАЇ у Дніпропетровській області від 08.10.2014 року № 14/1ЦНП та роздруківки з компютерної бази даних вбачається, що за відповідачем станом на 01.10.2014 року зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 21043 03.07.2002 року (а.с.40). Тобто, з матеріалів справи вбачається, що станом на день виникнення у податкового органу права на стягнення податкового боргу за відповідачем зареєстровано на праві власності майно транспортний засіб.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Відповідно до п.20.1.33 ст. 20 Податкового кодексу України (ПКУ) контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу

Дана норма визначає одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження.

Такими підставами є: 1) наявність податкового боргу; 2) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 3) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 4) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Згідно з п.95.2 ПКУ право на стягнення коштів та продаж майна платника податків виникає у податкового органу через 60 календарних днів з дня надіслання податкової вимоги, тому саме з цього моменту податковий орган уповноважений оцінювати майновий стан платника податків з огляду на наявність у нього достатніх джерел для погашення податкового боргу.

З аналізу наведеної норми вбачається, що податкові органи наділені повноваженнями на звернення до суду з позовами про накладення арешту на кошти платника податку в разі відсутності у такого платника достатнього для погашення податкового боргу майна. При цьому, така недостатність повинна бути встановлена станом не раніше дня виникнення у податкового органу права на стягнення податкового боргу, тобто не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання податкової вимоги.

Як свідчать матеріали справи, податковий орган звернувся до суду щодо накладання арешту на кошти та інші цінності відповідача, які знаходяться в ПАТ КБ «Приватбанк», у межах суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 3505,28 грн. та податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 101,58 грн.

Враховуючи встановлення обставини щодо наявності у відповідача майна, на яке можливо звернути стягнення для погашення податкового боргу в загальній сумі 3416,25грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо безпідставності позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 р. у справі № 804/15959/14 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 р. у справі № 804/15959/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна