Справа № 826/7885/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 грудня 2015 року № 826/7885/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТЛ"
до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТЛ" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 19.12.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було протиправно винесено податкове повідомлення - рішення № від 19.12.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 2667500,00 грн., оскільки товариство не порушувало положень податкового законодавства щодо порядку включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість.

В судовому засіданні 26.11.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, у письмових запереченнях на позов просив відмовити у задоволенні позову, стверджуючи про правомірність оскаржуваного рішення та незаконності включення позивачем до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість по незареєстрованій податковій накладній від 23.05.2014 № 224, виданої товариством з обмеженою відповідальністю "Інформаційне мереживо".

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із письмових заперечень відповідача, Державною податковою інспекцією у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена камеральна перевірка податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 02.12.2014 № 7111/26-56-22-04-04/32423513, яким встановлені порушення статей 198, 201 Податкового кодексу України, пункту 21 розділів III, IV Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 № 1492 (y редакції наказу від 17.12.2012 № 1342, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.01.2013 за № 79/22611, а саме: підприємством включено до складу податкового кредиту та відображено в податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2014 суми податку на додану вартість по незареєстрованій податковій накладній на загальну суму податку на додану вартість 2134000, 00 грн. а саме: від 23.05.2014 №224 на загальну суму без урахування податку на додану вартість 10670000,00 грн., крім того податок на додану вартість 2134000,00 грн., виданої товариством з обмеженою відповідальністю "Інформаційне мереживо" (ІПН 86) на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "СТЛ".

На підставі акта перевірки від 02.12.2014 № 7111/26-56-22-04-04/32423513 відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 19.12.2014, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 2667500,00 грн., у тому числі за основним платежем - 2134000,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 533500,00 грн.

Рішеннями ГУ ДФС у м. Києві від 18.02.2015 № 2760/10/26-15-10-06 та ДФС України від 21.04.2015 № 8352/6-99-99-10-01-04-15 залишено без змін податкове повідомлення - рішення № від 19.12.2014, а скарги товариства з обмеженою відповідальністю "СТЛ" - без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням № від 19.12.2014, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

В пункті 201.6 статті 201 Податкового кодексу України зазначено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг. У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Таке право зберігається за ним протягом 60 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг. Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Відповідно до пункту 21 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 13.11.2013 № 678, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2013 р. за № 2094/24626 (діяв з 30.12.2013 по 01.12.2014), у разі відмови постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) до декларації додаються заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних) за формою згідно з (Д8) (додаток 8) та копії документів, передбачених пунктом 201.10 статті 201 розділу V Кодексу.

Отже, з аналізу вищенаведених норм податкового законодавства вбачається, що платник набуває право віднести до податкового кредиту суму податку на додану вартість лише у разі існування належним чином оформленої та зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкової накладної або подання до декларації заяви про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних).

Водночас, якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судом було встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "СТЛ" подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2014 (реєстраційний номер від 20.06.2014) та включило до складу податкового кредиту за травень 2014 року суму 2134000,00 грн. на підставі податкової накладної від 23.05.2014 № 224, виданої товариством з обмеженою відповідальністю "Інформаційне мереживо".

Водночас, податкова накладна від 23.05.2014 № 224 не була зареєстрована товариством з обмеженою відповідальністю "Інформаційне мереживо" в Єдиному реєстрі податкових накладних, а позивач до податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2014 (реєстраційний номер від 20.06.2014) не додав заяву із скаргою на даного контрагента.

Як підтверджується матеріалами справи, товариство з обмеженою відповідальністю "СТЛ" лише 17.12.2014 (реєстраційний № ) подало до відповідача заяву із скаргою на товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційне мереживо" про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних).

Відтак, позивач на момент подання звітності (20.06.2014) не мав законних підстав включати до складу податкового кредиту за травень 2014 року суму 2134000,00 грн. на підставі податкової накладної від 23.05.2014 № 224, виданої товариством з обмеженою відповідальністю "Інформаційне мереживо".

Таким чином, враховуючи, що на момент перевірки (02.12.2014) платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту (2134000,00 грн.), залишалися не підтвердженими (заява із скаргою подала після перевірки - 17.12.2014), суд дійшов висновку про правомірність винесеного відповідачем податкового повідомлення - рішення № від 19.12.2014, відтак, позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов