Справа № 2а/0570/485/2011
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 р. Справа № 2а/0570/485/2011

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління пенсійного фонду України в місті Новогродівці Донецької області до Відділення Виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Новогродівці Донецької області про спонукання прийняти до заліку пенсії по інвалідності від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, виплачених особам потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у розмірі 487283,35 грн. та стягнення понесених витрат у розмірі 487283,35 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Управління пенсійного фонду України в місті Новогродівці Донецької області звернувся до Донецького окружного адміністративного суду позовною заявою до Відділення Виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Новогродівці Донецької області про спонукання прийняти до заліку пенсії по інвалідності від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, виплачених особам потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у розмірі 487283,35 грн. та стягнення понесених витрат у розмірі 487283,35 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказана сума складається з різниці сум, виставлених УПФУ в м. Новогродівці та сум прийнятих Відділенням Виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Новогродівці Донецької області до заліку, а саме:

за жовтень-грудень 2008 року на суму 80447,39 гривень;

за 2009 рік на суму 345928,54 гривень;

за січень-лютий 2010 року на суму 60907,42 гривень.

Позивач зазначив, що управління пенсійного фонду в період з жовтня 2008 року по лютий 2010 року виплатило пенсії по інвалідності та у звязку з втратою годувальника, суми цільової грошової допомоги на прожиття, державної адресної допомоги, виплати допомоги на поховання, проте відповідач відмовився підписати акт звірки взаєморозрахунків, таким чином прийняти до заліку витрати. Загальна сума неприйнятих до заліку витрат склала 487283,35 грн.

Посилаючись на частину другу статті 2 та статтю 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (Закон № 1105-ХІV) просив зобовязати відповідача прийняти до заліку витрати та стягнути їх суму.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, в матеріалах справи наявні письмові заперечення проти позову, які вмотивовані тим, що за даними відділення Виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Новогродівці Донецької області, управлінням ПФУ в м. Новогродівка сплачується пенсія у звязку з втратою годувальника 14 особам, які на дату смерті потерпілого не знаходились на його утриманні та, відповідно, не мали права на отримання такої пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Також, відповідач вказує на те, що обовязковими умовами для відшкодування витрат на виплату пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, є факт перебування на утриманні померлого непрацездатних членів сімї або втрата джерела засобів до існування, факт якого встановлюється в судовому порядку, а також, якщо причинно-слідчий звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя підтверджений медичним висновком, та при наявності у робочому органі Фонду соціального страхування справи про страхові виплати потерпілого з усіма необхідними документами. Таким чином, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2010 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2010 року скасовано у частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 487283,35 гривень, в цій частині прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 грудня 2010 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2010 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2010 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року, позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в місті Новогродівці Донецької області задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Новогродівці Донецької області на користь позивача 20900,37 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2011 року та ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Новогродівці Донецької області звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, відповідач просив скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.09.2015 року касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Новогродівці Донецької області задоволено частково. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

За результатами автоматичного розподілу справ між суддями адміністративну справу №2а/0570/485/2011 призначено судді Бабаш Г.П.

Представники сторін не заперечували проти здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження, про що надали відповідну заяву.

Керуючись ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, та яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Новогродівці Донецької області за період з 1 жовтня 2008 року по 1 березня 2010 року понесені витрати на загальну суму 487283,35 гривень, які складаються з: виплат підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам з квітня 2009 року по лютий 2010 року у розмірі 8647,22 гривень; виплат пенсій у звязку з втратою годувальника з листопада 2008 року по лютий 2010 року у розмірі 20900,37 гривень; виплат державної адресної допомоги з жовтня 2008 року по лютий 2010 року у розмірі 456581,92 гривень; виплати допомоги на поховання у розмірі 1153,84 гривень.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Новогродівці Донецької області не прийнято до відшкодування зазначені витрати.

З набранням чинності Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, обовязок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності та у звязку із втратою годувальника, відповідно до підпунктів г, дп.1 ст. 21 зазначеного Закону покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 5 ч.1 ст.24 цього Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно до ст. 7 Закону України № 2272 від 22.02.2001 року Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, починаючи з 1 квітня 2001 року повинні відшкодовувати органам Пенсійного фонду пенсії, сплачені особам, яким призначено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та пенсії у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідно до Порядку, затвердженого постановою правління ПФУ від 03.03.2003 року № 4-5 та правління Фонду соцстрахування від нещасних випадків в Україні від 04.03.2003 року № 4, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697 (далі Порядок), органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділенням виконавчої дирекції Фонду звірку витрат по особовим справам потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідним головним управлінням ПФУ і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях.

Частиною 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 р. №265 встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

У другій частині Постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 р. №265 зазначено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 р. №265 встановлено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Відповідно до підпункту 2 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. №654 у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. N 265, та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає 544 гривень, таким особам встановлюється доплата у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Згідно ст. 8 Закону України Про пенсійне забезпечення виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України, які формуються за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями на заходи соціального страхування.

Відповідно до ст. 81 цього Закону призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Частиною першою пункту 6 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено, що до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення. Зазначенні надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 31 від 11.05.2005 року Про заходи щодо реалізації частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування затверджено Порядок підвищення пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку із зростанням середньомісячної заробітної плати штатного працівника. Пунктом 3 зазначеного Порядку визначені коефіцієнт підвищення пенсійних виплат.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2009 р. N 198 Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, з метою здійснення заходів щодо соціального захисту громадян та підтримання їх купівельної спроможності з урахуванням зростання цін встановлено, що у 2009 році для підвищення пенсій з 1 березня згідно з частиною другою статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовується коефіцієнт 1,0674. Підвищенню підлягають пенсії, обчислені згідно із зазначеним Законом та Законами України "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за зверненнями, які надійшли до 31 грудня року, що передує року, в якому проводиться підвищення пенсії, а також внесені зміни до пункту 3 Порядку підвищення розміру пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку із зростанням середньомісячної заробітної плати штатного працівника, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2005 р. N 341.

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 30.01.2008 року № 30 Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2008 рік та від 11 березня 2009 року № 235 Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2009 рік виплата надбавок, підвищень до пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному Фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, який був затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 04.03.2003 р. № 5-4/4 та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 р. № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 р. № 376/7697 (далі - Порядок 5-4/4) визначено, що:

відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Відповідно до п. 5 Порядку № 5-4/4 органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 1), та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 2), проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення (далі - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків) звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (додаток 3), у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню.

На виконання вказаних вимог п. 5 Порядку № 5-4/4 відділенням було складено відповідні щомісячні акти звірки витрат та підписано обома сторонами.

Пунктами 6 та 7 Порядку визначено, що Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі акта щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки, на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога, передбачена постановою Кабінету Міністрів України Деякі питання пенсійного забезпечення громадян від 26 березня 2008 року № 265, і підвищення до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян від 11 березня 2009 року № 198, як окремі види соціальної допомоги не входять до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не може нести витрати на виплату і доставку державної адресної допомоги та підвищення до пенсії, у звязку з чим позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в місті Новогродівці Донецької області щодо стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Новогродівці Донецької області витрат на виплату державної адресної допомоги і підвищення до пенсії у розмірі 465229,14 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в місті Новогродівці Донецької області в частині стягнення з відповідача 20900,37 грн. у відшкодування понесених витрат на виплату пенсії у звязку з втратою годувальника, суд зазначає наступне.

Так, статтею 1 Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі Основи) визначено, що загальнообовязкове державне соціальне страхування це система прав, обовязків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообовязкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині 1 цієї статті видами загальнообовязкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

1 січня 2004 року набрав чинності Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який частково дублює норми раніше прийнятого, але ще чинного Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Оскільки за змістом вищевказаної норми дія Закону № 1788-XII не поширюється на визначення права на пенсію у звязку з втратою годувальника, ці відносини регулюються Законом № 1058-IV.

Згідно частин 1, 2 статті 36 вказаного Закону пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині 2 статті 32 цього Закону, незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у звязку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у звязку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сімї, зокрема, вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, а також чоловік (дружина), а в разі їх відсутності один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

У частині 8 статті 36 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (далі Закон № 1105-ХІV).

За приписами статті 33 зазначеного Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом д пункту 1 частини 1 статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди члени сімї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобовязаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сімї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону № 1105-ХІV Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобовязано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, повязаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, передбачений статтею 21 Закону № 1105-ХІV.

За змістом цієї статті у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобовязаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: допомогу у звязку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання тощо.

Статтею 28 Закону № 1105-ХІV встановлено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми, в тому числі, складаються із страхової виплати пенсії у звязку з втратою годувальника.

Тобто, згідно приписів наведеного Закону для здійснення Фондом соціального страхування від нещасних випадків відшкодування Пенсійному фонду України витрат на виплату пенсії у звязку з втратою годувальника дружина померлого на момент смерті годувальника повинна досягти 55 років, перебувати на утриманні та не працювати, або мати інвалідність. При цьому факт знаходження на утриманні повинен бути доведений в установленому порядку.

З письмових пояснень, наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог в зазначеній частині вбачається, що всі 14 осіб, щодо яких відділенням Фонду не враховані суми витрат на виплату пенсій у звязку з втратою годувальника у загальному розмірі 20 900,37 грн., на момент смерті своїх чоловіків були працездатними особами, не перебували на їх утриманні, не мали інвалідності, та не мали дітей віком до 8 років. Доказів на спростування зазначеного представником позивача до суду не надано.

Посилання позивача на відповідні судові рішення, наявні в матеріалах справи, якими встановлено факт перебування осіб на утриманні годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суд не приймає до уваги, оскільки даний факт встановлений судом безпосередньо для призначення пенсії у звязку з втратою годувальника, тоді як страхові виплати такої пенсії відповідно до Закону № 1105-ХІV Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує у разі настання страхового випадку виключно особам, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом д пункту 1 частини 1 статті 21 цього Закону), перелік яких міститься у статті 33 зазначеного Закону.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що особи, яким Управління Пенсійного фонду України в місті Новогродівці Донецької області виплатило пенсію у звязку з втратою годувальника, не відносяться до тієї категорії осіб, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат, перелік яких міститься у статті 33 Закону № 1105-ХІV, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог Управління пенсійного фонду України у м. Новогродівка стосовно стягнення витрат на виплату допомоги на поховання в розмірі 1153,84 грн. суд зазначає наступне.

Підставою для стягнення витрат на виплату допомоги на поховання є наявність причинного звязку між смертю потерпілого та одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, як це визначено частиною 9 ст. 34 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

З матеріалів справи вбачається, що нещасний випадок на виробництві з ОСОБА_1 стався 18 серпня 1988 року і цього ж числа він помер з приводу перелому ребер з права та зліва.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги той факт, що смерть ОСОБА_1 настала з приводу нещасного випадку, що стався з ним того ж дня, то в даному випадку наявний причинний зв'язок між смертю потерпілого та одержаним ним каліцтвом (оскільки травма, отримана останнім, є тотожною причині смерті ОСОБА_2Ф.), який, на думку суду, не потребує додаткового підтвердження з обєктивних причин.

Таким чином, позовні вимоги Управління пенсійного фонду України у м. Новогродівка в зазначеній частині підлягають задоволенню.

Відносно позовних вимог позивача про спонукання прийняти до заліку пенсії по інвалідності від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, виплачених особам потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у розмірі 487283,35 грн., суд зазначає, що норми Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному Фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, не врегульовують спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

У разі незгоди на прийняття до заліку зазначених вище сум з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків даний спір повинен вирішуватись шляхом пред'явлення вимог про стягнення понесених витрат.

За таких обставин, суд приходить до висновку про помилковість обраного позивачем способу захисту в частині спонукання вчинити певні дії та відмовляє у задоволенні вказаних вимог.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Новогродівці Донецької області в частині стягнення витрат на виплату допомоги на поховання в розмірі 1153,84 грн.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 254, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління пенсійного фонду України в місті Новогродівці Донецької області до Відділення Виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Новогродівці Донецької області про спонукання прийняти до заліку пенсії по інвалідності від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, виплачених особам потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у розмірі 487283,35 грн. та стягнення понесених витрат у розмірі 487283,35 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Відділення Виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Новогродівці Донецької області на користь Управління пенсійного фонду України в місті Новогродівці Донецької області 1153 (одна тисяча сто пятдесят три) грн. 84 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанови, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.