Справа № 2а-1970/2674/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Київ К/800/5769/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елітар» до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про скасування рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Елітар» звернулось до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків від 19 червня 2012 року № 065, яким до позивача застосовані фінансові санкції в розмірі 9934,34 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2012 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року, позов задоволено: скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі від 19 червня 2012 року № 065 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду про залишення його без змін, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив такі рішення скасувати та ухвалити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як установлено судами, за результатом проведеної Управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі перевірки позивача щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 1 жовтня 2007 року до 31 травня 2012 року (акт від 19 червня 2012 року № 15), встановлено, що у звіті за жовтень 2008 року платником помилково занижено фонд оплати праці на 94 075,15 грн., що призвело до недоврахування 33,2 % в сумі 31 232,95 грн., та недоутримання 2 % в сумі 1881,5 грн. Цю помилку платник самостійно виправив у звіті за березень 2009 року, збільшивши внески по 33,2 % в сумі 31232,95 грн. та по 2% в сумі 1881,5 грн.

За вказане порушення орган Пенсійного фонду України спірним рішенням від 19 червня 2012 року № 065 на підставі пункту 4 частини дев'ятої статті 106 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) застосував до позивача фінансову санкцію в розмірі 9934,34 грн.

В той же час судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідні суми страхових внесків сплачені позивачем у жовтні-листопаді 2008 року, а названу помилку в звітності позивач самостійно виправив у звіті за березень 2009 року, збільшивши фонд оплати праці на 94075,15 грн., страхові внески 33,2% на 31232,95 грн., та 2% на 1881,5 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про те, що позивачем допущено помилку у розрахунку страхових внесків за жовтень 2008 року, однак ці внески фактично сплачені в установлений законом строк, а тому підстави для застосування до позивача фінансових санкцій відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Пунктом 4 частини дев'ятої статті 106 Закону № 1058-IV, яка діяла до 1 січня 2011 року, передбачено, що за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі п'яти відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми.

Отже, названа норма дає підстави для нарахування платнику страхових внесків фінансової санкції за умови наявності сукупності двох умов: несвоєчасне обчислення страхових внесків та їх несвоєчасна сплата.

Як зазначено вище, суми страхових внесків за жовтень 2008 року сплачені позивачем у жовтні-листопаді 2008 року в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень, позаяк у звітному розрахунку занижена сума фонду оплати праці та відповідні показники належних до сплати сум внесків.

За таких обставин суди дійшли вірного висновку про безпідставність оскаржуваного рішення відповідача та наявність підстав для задоволення позову.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: