Справа № 309/31515а,2а/309/44/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Справа № 876/4087/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

встановив:

30.01.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області (далі- УПФ в м. Хуст та Хустському районі) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправними дії відповідача та зобовязати УПФ в м. Хуст та Хустському районі провести на користь позивача перерахунок призначеної пенсії з дня її призначення (з 29 березня 2011 року), включивши в розрахунок заробітної плати, з якої обчислюється пенсія - матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексацію виплат та грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади (згідно постанови №212 КМУ) та здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум пенсії в розмірі 90% від отриманого доходу згідно довідки від 20.01.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з березня місяця 2011 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, і так як вона була державним службовцем і на день досягнення пенсійного віку мала стаж державної служби 36 років і 4 місяці, їй призначена пенсія у відповідності до ст.37 Закону України «Про державну службу». При досягненні пенсійного віку позивачка разом із заявою про призначення пенсії подала до УПФ в м. Хуст та Хустському районі довідки про заробітну плату та її складові за останніх 24 місяці роботи з яких їй нараховано та призначено пенсію. Позивач вважає, що таке нарахування проведено з порушенням вимог ст.33 Закону України «Про державну службу».

Позивач наголошує на тому, що Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-ІV визначає виплати, що враховуються в заробітну плату застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу враховуються суми виплат отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані та сплачені страхові внески, суми виплат отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства нараховувалися внески на державне соціальне страхування, або збір на державне пенсійне страхування. Тобто, при нарахування пенсії відповідачем не враховані доходи позивачки повязані з індексацією виплат, матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально побутових питань та грошову винагороду виплачену їй згідно Постанови Кабінету Міністрів України №212 від 24.02.2003 р. , які були їй нараховані та виплачені, і з яких позивачкою сплачено збір на державне соціальне страхування.

Позивач вказує, що 21.01.2015 року вона звернулася до УПФ в м.Хуст та Хустському районі з заявою про перерахунок призначеної пенсії з врахуванням доплат, при цьому надала відповідну довідку про розмір цих доплат, однак 26.01.2015 року позивач отримала лист, яким їй повідомили про відмову в здійсненні перерахунку, що змусило її звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2015 р. позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дії УПФ в м. Хуст та Хустському районі про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії протиправними.

Зобовязано УПФ в м. Хуст та Хустському районі провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії з дня її призначення (з 29 березня 2011 року), включивши в розрахунок заробітної плати, з якої обчислюється пенсія-матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально побутових питань, індексацію виплат та грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади (згідно постанови №212 КМУ) та здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум пенсії в розмірі 90% від отриманого доходу згідно довідки від 20.01.2015 року .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» пенсія позивачці призначалась в розмірі 90% сум заробітної плати державного службовця, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Структура заробітної плати державного службовця визначена ст.33 Закону України «Про державну службу» та включає: посадові оклади, премії, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інші надбавки. Виплати не передбачені ст.33 Закону України «Про державну службу» як складові оплати праці державного службовця в розрахунок заробітку для призначення пенсії не включаються. Таким чином, індексація заробітної плати та інші доходи не включено в розрахунок пенсії, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що позивачем при зверненні до суду із адміністративним позовом було пропущено шестимісячний строк, встановлений ст.99 КАС України.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити частково, а оскаржувану постанову скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПФ в м. Хуст та Хустському районі та з 29.03.2011 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

З довідки про складові заробітної плати, виданої фінансовим управлінням Хустської РДА 20.01.2015 року вбачається, що позивачу за період з 01.03.2009 року по 28.02.2011 року виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 2808,00 грн., матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 1404,00 грн., грошову винагороду згідно постанови № 212 в розмірі 28476,65 грн, проіндексовано заробітну плату у розмірі 6004,43 грн.

Так, колегією суддів встановлено, що в розрахунок для обчислення пенсії відповідачем не було включено матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати та грошову винагороду згідно постанови КМУ № 212, тому позивач звернувся до відповідача із заявою від 21.01.2015 року про проведення перерахунку призначеної їй пенсії з врахуванням зазначених вище виплат.

Проте, на подану ОСОБА_1 заяву листом від 26.01.2015 року за № 3/Ф-99-01 УПФ в м. Хуст та Хустському районі відмовило позивачу в проведенні зазначеного перерахунку мотивуючи тим, що чинним законодавством не передбачено врахування зазначених виплат при обчисленні пенсії.

З таким твердженням відповідача ОСОБА_1 не погоджується, а тому звернулась до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII (в редакції, чинній на день призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (із змінами та доповненнями) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці», визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включаються суми матеріальної допомоги, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу», передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Беручи до уваги вищевикладені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та грошова винагорода за сумлінну безперервну працю в органах державної влади входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст.66 Закону України № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

В даному випадку при вирішенні спірних правовідносин перевагу у застосуванні мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не положення Законів України "Про державну службу" та "Про оплату праці", які до спірних правовідносин є загальними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обовязковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України Про оплату праці).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою та грошовим доходом населення, який згідно ст.66 Закону України Про пенсійне забезпечення враховуються при обчисленні пенсій.

Тому, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 повинна враховуватися отримана нею при перебуванні на державній службі матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексація виплат та грошова винагорода за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, оскільки на вищезазначені виплати нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Однак, попри те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, такі підлягають до часткового задоволення, з огляду на встановлений нормами КАС України шестимісячний строк на звернення до суду.

Так, згідно ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В контексті вищенаведених процесуальних норм, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовними вимогами до УПФ в м. Хуст та Хустському районі, зокрема про зобов'язання відповідача включити в розрахунок заробітної плати позивача, з якої обчислюється пенсія суми виплачених їх матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексацію виплат та грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади для перерахунку та виплати пенсії починаючи з 29.03.2011 року. Відповідно з 29.03.2011 року позивач просить суд задовольнити заявлені вимоги звернувшись до суду лише 30.01.2015 року.

Відтак, ОСОБА_1 пропущений передбачений КАС України шестимісячний строк на звернення до суду.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів звертає увагу на те, що в силу правової норми ч.1 ст.100 КАС України, суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів може знайти підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 у позовній заяві не ставилась вимога про поновлення строку звернення до суду та така вимога не заявлялась в ході судового розгляду справи.

Відтак, наявні правові підстави для застосування у спірних правовідносинах ч.1 ст.100 КАС України та залишення позовних вимог без розгляду.

Як наслідок, враховуючи те, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, а позивачем не наведено поважних підстав пропуску цього строку, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 пропущено строк на звернення до суду без поважних причин.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області щодо визнання протиправними дій та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії з дня її призначення (з 29 березня 2011 року), включивши в розрахунок заробітної плати, з якої обчислюється пенсія - матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексацію виплат та грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади та здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум пенсії в розмірі 90% від отриманого доходу згідно довідки від 20.01.2015 року за період з 29.03.2011 року по 20.01.2015 року слід залишити без розгляду.

Позовні ж вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення починаючи з 21.01.2015 року (дати подання позивачем до Пенсійного фонду заяви про перерахунок пенсії).

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин невірно застосував норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ст.202, ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області задовольнити частково, а постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2015 р. по справі № 309/315/15-а, 2а/309/44/15 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії з дня її призначення (з 29 березня 2011 року), включивши в розрахунок заробітної плати, з якої обчислюється пенсія - матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, індексацію виплат та грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади та здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум пенсії в розмірі 90% від отриманого доходу згідно довідки від 20.01.2015 року за період з 29.03.2011 року по 20.01.2015 року залишити без розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії - протиправними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області провести ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії починаючи з 21.01.2015 року, включивши в розрахунок заробітної плати, з якої обчислюється пенсія - матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально- побутових питань, індексацію виплат та грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади та здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум пенсії в розмірі 90% від отриманого доходу згідно довідки від 20.01.2015 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 01.12.2015 року.