Справа № 819/3346/15
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3346/15

02 грудня 2015 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецькій С. Є.

за участю представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Ковалівський спиртовий завод" до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Ковалівський спиртовий завод" (далі позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі відповідач) про скасування постанови про накладення арешту.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ЗВП № 16689161 із примусового виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості із ДП «Ковалівський спиртовий завод» на користь держави та юридичних осіб винесено постанову про арешт коштів боржника. Дані дії відповідача призвели до того, що позивач не має можливості проводити поточні розрахунки по заробітній платі, сплачувати зобовязання до бюджету та проводити інші необхідні розрахунки по господарській діяльності. В звязку з чим вважає постанову неправомірною та просить її скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, та зазначив, що при винесенні постанови про накладення арешту державним виконавцем були дотримані вимоги закону.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває зведене виконавче провадження № 16689161 із примусового виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості із ДП «Ковалівський спиртовий завод» на користь держави та юридичних осіб.

1 жовтня 2013 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області - ОСОБА_3 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ЗВП № 16689161 винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках у Тернопільській філії ПАТ Комерційного банку «Приватбанк» у межах суми 4084577,78 грн.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон 606-ХІV).

Положеннями ч. 1 Закону № 606-ХІV визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 606-XIV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону № 606-XIV, у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 32 Закону № 606-XIV визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ст. 52 Закону № 606-XIV, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Положеннями ст. 57 Закону № 606-XIV встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими ч.2 цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону № 606-XIV, державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Згідно з ч. 4 ст. 65 Закону № 606-XIV, державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

В судовому засіданні представник позивача вказав, що заборгованість їх підприємством не погашена. Також не надав суду пояснень, у чому саме полягає протиправність дій державного виконавця при винесенні оспореної постанови.

Суд приходить до висновку, що за змістом та процедурою прийняття оскаржувана постанова від 01.10.2015 року про арешт коштів боржника відповідає наведеним вище нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Підстави, за наявності яких арештовані кошти не підлягають стягненню, що передбачені ст. 65 Закону № 606-XIV, у даному виконавчому провадженні не існують, та інші підстави, за яких заборонялося б стягувати арештовані кошти боржника наведеним Законом не передбачені.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що постанова від 01.10.2015 року про арешт коштів боржника при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 16689161 про стягнення із ДП «Ковалівський спиртовий завод» на користь юридичних осіб та держави за виконавчими документами заборгованості прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а отже, підстави для її скасування відсутні.

Відтак, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст.94 КАС України судом при вирішенні спору розподіляються судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судовим рішенням позивачу повністю відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог, та сплату судового збору ухвалою від 04.12.2015 р. було відстрочено до постановлення рішення у даній справі, з нього присуджується на користь Державного бюджету України всю суму судового збору, який підлягає сплаті при поданні адміністративного позову немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Ковалівський спиртовий завод" (48322 Тернопільська обл. Монастириський район, сел. Ковалівка (код ЄДРПО 00375059) в Державний бюджет України судовий збір 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.)

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.