Справа № 803/1527/14
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Справа № 876/8848/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника ОСОБА_2

відповідача по справі: представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Ягодинської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про визначення митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі ФОП ОСОБА_4В.) звернулася з позовом в суд до Ягодинської митниці Міндоходів та просила визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №205000004/2014/000016/2 від 17 лютого 2014 року і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2014/00017 від 17 лютого 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що нею подано всі документи, відповідно до статті 53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товарів та свідчать про правильність обрання методу визначення митної вартості товарів. Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів та задекларовану митну вартість товарів за ціною договору. Митниця не повідомила декларанта про те, яка інформація є необхідною митному органу для продовження процедури митного оформлення за документами, наданими декларантом, про сумніви митного органу щодо числових даних, які містяться у поданих документах та про виявлені у таких документах розбіжності. Цим відповідач позбавив позивача можливості надати митному органу відповідну інформацію та/або документи для усунення розбіжностей, спростування сумнівів та митного оформлення товарів за обраним декларантом методом. Вважає, що за вказаних обставин відповідач не мав правових підстав для застосування резервного методу коригування митної вартості товару.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року в справі №803/1527/14 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Ягодинською митницею Міндоходів подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року в справі №803/1527/14 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскільки у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у задекларованій позивачем митній вартості, а відтак, відповідачем правомірно було застосовано шостий метод визначення митної вартості.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 лютого 2014 року на підставі контракту від 11 лютого 2014 року № 8/2014/PL, укладеного між фізичною ФОП ОСОБА_5 та компанією «P.P.H.U. «ALBATROS J і M Czyz Spolka Jawna» (Польща), та за інвойсом від 14 лютого 2014 року № 14-FVS/0163, позивач ввезла на територію України товар - «морожена печінка свійських свиней, без спецій, без теплової, кулінарної обробки, без консервування, без харчових добавок та приправ», кількістю 21 000 кг. та вартістю 10 080 євро, визначеною у інвойсі.

В графах 12, 45 митної декларації від 17 лютого 2014 року № 205070000/2014/005351 декларантом вказано митну вартість товару за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, - 119 382 грн. 81 коп. або 10 080 євро.

Посадовою особою митного органу у графі «Для відміток митного органу» декларації митної вартості від 17 лютого 2014 року № 205070000/2014/005351 було зроблено запис про необхідність подання в порядку статті 53 Митного кодексу України додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: прайс-листа від виробника товару, банківських платіжних документів про оплату товару, фактури на закупівлю товару, висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, копію декларації країни відправлення. Представник декларанта ознайомився із зазначеним записом та повідомив про надання таких документів у визначений законодавством термін.

17 лютого 2014 року Ягодинською митницею було відмовлено у митному оформлені товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205070000/2014/00017 у зв'язку з невідповідністю заповнення граф 12, 45 митної декларації вимогам статті 53 Митного кодексу України, рішення про коригування митної вартості товарів від 17 лютого 2014 року № 205000004/2014/000016/2 та запропоновано привести рівень митної вартості товару в графах 12, 45 митної декларації у відповідності до вказаного рішення про коригування митної вартості товарів, в якому зазначено, що митна вартість товарів не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а саме - не всі подані документи для підтвердження митної вартості відповідно до статті 53 Митного кодексу України.

Рішенням про коригування митної вартості товарів від 17 лютого 2014 року № 205000004/2014/000016/2 Ягодинською митницею було визначено митну вартість партії товару у кількості 21 000 кг. на загальну суму 22061,72 євро. Різниця між митною вартістю, визначеною митницею, та митною вартістю, визначеною декларантом за першим методом, складає 11981,72 євро. При цьому, у рішенні про коригування митної вартості товарів вказано, що митним органом проведено процедури консультації з декларантом та досягнуто згоди щодо неможливості застосування методів визначення митної вартості, а саме методів 2а - 2г.

Позивач скористалася правом подання додаткових документів та 05 травня 2014 року направила Ягодинській митниці заяву № 150 з додатковими документами щодо задекларованого позивачем товару, які вказані у графі «Для відміток митного органу», зокрема: фактуру на закупівлю товару від 12 лютого 2014 року, прайс-лист фірми виробника від 12 лютого 2014 року, копію висновку санітарно-епідеміологічної експертизи № 242/000333і/14 від 20 лютого 2014 року, лист державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза» від 23 квітня 2014 року № 1571, копію платіжного доручення № 1192 від 05 березня 2014 року, копію повідомлення SWIFT від 06 березня 2014 року № 1319LI.57098UBGB, копію листа Ahlborn Fleisch HgmbH від 19 листопада 2013 року, копію сертифікату якості від 14 лютого 2014 року.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, які використовуються для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу наведено перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Надання додаткових документів є необхідним у разі потреби в підтвердженні задекларованої декларантом митної вартості товару за першим методом, викликаної обґрунтованими сумнівами митного органу в достовірності відомостей, які містяться в поданих до митного оформлення товару документах.

Згідно із статтею 55 Митного кодексу, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, в тому числі, обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу; декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів; на вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно із частиною 1 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 стаття 57). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 стаття 57). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 стаття 57). У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина 5 стаття 57). При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 стаття 57). Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (частина 7 стаття 57). У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 8 статті 59 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

У разі незгоди Митниці із митною вартістю імпортованого товару, вона відповідно до вимог статті 57 Митного кодексу України зобов'язана провести процедуру консультацій, у ході яких мала б дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, при цьому кожний наступний метод застосовується у разі неможливості застосування попереднього із наведенням відповідних мотивів, проте ці вимоги закону Митниця не виконала.

Приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за шостим (резервним) методом, митний орган не зазначив, які відомості в наданих йому документах викликають сумніви, в чому вони полягають, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Крім того, в рішенні не зазначено, яким чином витребувані документи могли б вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

Витребування митним органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, є необґрунтованим.

Оскільки при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару митницею взята за основу проаналізована цінова інформація ЄАІС ДМСУ, при виборі методу визначення митної вартості, відповідач був зобов'язаний провести письмові консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності, що не було дотримано.

Як зазначає відповідач, у митного органу була інформація (цінова база даних ПІК «Цінова інформація про визначення митної вартості») щодо митного оформлення інших ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, які розмитнені на підставі МД №205070000/2014/3484 від 03.02.2014 року, МД №209140000/2014/2893 від 03.02.2014 року, МД №205060000/2014/1793 від 03.02.2014 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на ту обставину, що такі твердження (інформація) митного органу могли бути підставою для визначення, зокрема, митної вартості за другим або третім методом, однак митний орган володіючи такою інформацію, з незрозумілих причин визначає митну вартість за резервним методом.

За правилами частини третьої статті 53 МК України у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З наведеним висновком кореспондуються положення пункту 2 частини п'ятої статті 54 Митного кодексу України, за змістом якої Митниця має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту оскаржуваного рішення Митниці не вбачається обґрунтованих підстав для сумніву у задекларованій вартості товару, а також наявності розбіжностей у поданих декларантом документах.

У звязку з наведеним, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність прийнятих рішень.

Аналогічну позицію висловив і Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 18.08.2015 року (К/800/22517/14), в ухвалі від 18 червня 2015 року (№К/800/47504/14), в ухвалі від 28.04.2015 року (К/800/10201/15), Верховний Суд України в постанові від 29 травня 2012 року

З огляду на наведене, апеляційні вимоги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2014 року в справі №803/1527/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді Р.В. Кухтей

ОСОБА_6

Повний текст виготовлено 01.12.2015 року