Справа № 806/7640/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року м. Київ К/800/29616/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

за участю секретаря Загороднього А.А.

та представників сторін:

позивача - не з'явились,

відповідача - Клименка О.Ю.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Інспекція)

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2014

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014

у справі № 806/7640/13-а

за позовом Інспекції,

до Малинської міської ради,

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Малинського комунального підприємства "Благоустрій" (далі - Підприємство)

про звернення стягнення податкового боргу на кошти.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Інспекція звернулася до Малинської міської ради з позовом, в якому (з урахуванням подальшого уточнення до нього) просила звернути стягнення податкового боргу Підприємства у сумі 657 812,50 грн. на кошти відповідача.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2014, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014, у позові відмовлено.

Судові рішення зі спору мотивовані тим, що податковий орган не вжив всіх можливих заходів для виявлення майна боржника, на яке може бути звернене стягнення, та продажу такого майна, тим самим порушивши процедуру погашення податкового боргу комунальних підприємств, визначену статтею 96 Податкового кодексу України (далі - ПК).

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати судові рішення зі спору та задовольнити позов. На обґрунтування касаційних вимог Інспекція зазначає, що судами проігноровано наявні у справі докази щодо опису позивачем майна боржника, на яке поширюється право податкової застави; перебування ж такого майна в оперативному управлінні Підприємства та у власності Малинської міської ради виключає можливість продажу такого майна з торгів.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційних вимог виходячи з такого.

Судовими інстанціями під час розгляду даної справи встановлено, що Підприємство є юридичною особою, яка утворена Малинською міською радою та перебуває в управлінні останньої.

У зв'язку з несплатою Підприємством як самостійно задекларованих, так і визначених контролюючим органом податкових зобов'язань, на час вирішення цього спору у названого платника утворився податковий борг з податку на додану вартість та з екологічного податку у загальній сумі 657 812,50 грн.

На адресу Підприємства податковим органом було направлено першу податкову вимогу від 05.11.2008 № 1/214 та другу податкову вимогу від 08.11.2008 № 2/251, які було вручено уповноваженому представнику платника.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами (поданими Підприємством податковими деклараціями та розрахунками, податковими повідомленнями-рішеннями) та учасниками провадження не заперечуються.

23.06.2009 Інспекцією складено акт опису активів Підприємства, на які поширюється право податкової застави № 24/3265, до якого включено майно на загальну суму 320 087,22 грн.; до акта опису майна від 13.09.2011 № 11 включено майно платника загальною вартістю 174 546,57 грн.

Листом від 10.09.2013 № 1519/10/24 Інспекція звернулася до Голови Малинської міської ради з вимогою виділити кошти на погашення податкового боргу Підприємства в сумі 690,3 тис. грн.

У зв'язку з неотриманням Інспекцією відповіді на вказане звернення позивач, пославшись на положення пункту 96.3 статті 96 ПК, звернувся до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти Малинської міської ради.

Відповідно до пункту 96.1 статті 96 ПК у разі, якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків; затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків.

В силу вимог пункту 96.3 цієї ж статті ПК відповідь щодо прийняття рішення з розгляду вказаного подання відповідач повинен був надіслати органу державної податкової служби протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

У той же час наведені особливості погашення податкового боргу комунальних підприємств не змінюють послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу, визначену статтею 95 ПК.

Так, згідно з пунктом 95.1 цієї статті орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Для цього орган державної податкової служби звертається в порядку пункту 95.3 статті 95 ПК до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби.

За правилами пункту 95.7 статті 95 ПК продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

Аналізовані законодавчі норми свідчать на користь висновку про те, що законодавець встановив особливий порядок погашення заборгованості платників податків (у тому числі й комунальних підприємств) перед бюджетами і визначив перелік заходів, які повинен здійснити орган державної податкової служби в певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: звернутися до суду з вимогою про стягнення коштів з рахунків в банку; отримати судовий дозвіл на погашення усієї суми боргу за рахунок майна; провести торги з продажу майна, внесеного до податкової застави.

Якщо усі перелічені заходи не мали результатом погашення податкового боргу комунального підприємства, то Інспекція вчиняє дії, передбачені статтею 96 ПК, для залучення коштів (майна) органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке підприємство, для погашення податкового боргу останнього.

З установлених судами обставин даної справи вбачається, що Інспекцією не було здійснено продажу описаних активів Підприємства на публічних торгах з метою погашення його податкового боргу, що обумовлює правильність висновку судів про передчасність звернення Інспекції до адміністративного суду з даними позовними вимогами.

Посилання позивача на належність усього майна Підприємства на праві оперативного управління як на перешкоду для примусової реалізації такого майна об'єктивно були відхилені судами як неспроможні.

Дійсно, в силу вимог частини третьої статті 78 Господарського кодексу України (далі - ГК) майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Згідно зі статтею 137 ГК правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб'єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб'єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Таким чином, право оперативного управління за своєю юридичною природою є речовим правом, що покликане створити майнову базу для самостійної участі в господарському обороті юридичних осіб, які не є власниками майна.

При цьому підприємство має правомочності щодо самостійного володіння, користування та розпорядження майном, що перебуває у нього на праві оперативного управління, з урахуванням установлених законом (власником майна) обмежень.

У той же час чинним законодавством не передбачено заборони щодо вилучення органом стягнення та подальшого продажу майна, яка перебуває у режимі оперативного управління, для погашення податкового боргу платника. Відповідна заборона не може бути встановлена і Малинською міською радою, оскільки остання не може обмежувати визначені законом повноваження податкового органу у процедурі примусового погашення податкового боргу.

Можливість продажу такого майна підтверджується й положеннями пункту 95.9 статті 95 ПК, за змістом якого у разі якщо продажу підлягає цілісний майновий комплекс підприємства, майно якого перебуває у державній або комунальній власності, чи якщо згідно із законодавством з питань приватизації для відчуження майна підприємства необхідна попередня згода органу приватизації або іншого державного органу, уповноваженого здійснювати управління корпоративними правами, продаж майна такого підприємства організовується державним органом приватизації за поданням відповідного органу державної податкової служби із дотриманням законодавства з питань приватизації. При цьому інші способи приватизації, крім грошової, не дозволяються.

Таким чином, оскільки у даному разі Інспекцією не дотримано послідовності заходів для погашення податкового боргу Підприємства шляхом вилучення та продажу описаного майна, то підстави для задоволення даного позову відсутні.

Норми права при вирішенні спору застосовані судами правильно. Порушень процесуальних норм, що тягнуть скасування судових актів, не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваних судових актів зі спору не вбачається.

З огляду на реорганізацію відповідача Вищий адміністративний суд України здійснює заміну Інспекції її правонаступником - Малинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 55, 160, 167, 220, 221, 223, 224, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Замінити Малинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Житомирській області її правонаступником - Малинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області.

2. Касаційну скаргу Малинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення.

3. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2014 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 у справі № 806/7640/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько