Справа № 2а-3290/11/0970
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2012 р. Справа № 2a-3290/11/0970
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Кишинського М.І.
Суддів: Остап`юка С.В., Панікара І.В.,
при секретарі Дякун М.М.
за участю позивача ОСОБА_1
представників відповідача: Нагорний О.О., Пуйко Ю.А., Чернушко С.І., Юрійчук Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1

ВСТАНОВИЛА:
На адресу ІваноФранківського окружного адміністративного суду 11 жовтня 2011 року поступила з Чернівецького окружного адміністративного суду адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Начальника Чернівецького гарнізону полковника Буліча Юрія Васильовича, Житлової комісії Чернівецького гарнізону, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці, Міністерства оборони України про визнання нечинним та скасування пункту 3 рішення житлової комісії, та забезпечення в позачерговому порядку житлом. Ухвалою ІваноФранківського окружного адміністративного суду призначено справу до розгляду та на виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2011 року ІваноФранківським окружним адміністративним судом у відповідності до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України залучено в якості належного відповідача по справі Державну судову адміністрацію України. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням житлової комісії Чернівецького гарнізону від 16 жовтня 2006 року йому було відмовлено в забезпеченні трьохкімнатною квартирою на яку позивач претендував, а в свою чергу комісією виділено дану квартиру військовослужбовцям, які перебувають в загальній черзі. Позивач не погоджується з таким рішенням житлової комісії Чернівецького гарнізону, оскільки він у відповідності до Закону України «Про статус суддів», як військовий суддя знаходився в позачерговій черзі на отримання житла з 21 березня 2005 року.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги викладенні в позовній заяві та в заяві про доповнення до позовних вимог підтримав в повному обсязі. Просить позов задовольнити повністю.
Представники відповідача начальника Чернівецького гарнізону полковника Буліча Юрія Васильовиа та квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці проти позову заперечили, надавши суду письмове заперечення, яке мотивоване тим, що позивач по справі був двічі забезпечений житлом з державного фонду, в тому числі одну трьохкімнатну квартиру позивач отримав за рахунок Міністерства Оборони України.
Представник відповідача житлової комісії Чернівецького гарнізону проти позову заперечив, суду пояснив, що житлова комісія діяла в межах повноважень по розподілу спірної квартири в порядку черговості її черговиків.
Представник відповідача Міністерства оборони України проти позову заперечив та пояснив суду, що позивачем вже використано його право на отримання житла, як судді військового суду за рахунок Міністерства оборони України, а тому просить в задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача Державної судової адміністрації України, яка залучена до даної справи на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2011 року, в судове засідання не з`явився повторно, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення наявними в матеріалах справи. Своїм правом подання заперечення на позов не скористався, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності або про інші поважні причини неявки в судові засідання суду не надіслав.
Розглянувши позовну заяву та заперечення, заслухавши позивача та представників відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та проаналізувавши фактичні обставини справи і норми законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач по справі 08 липня 2005 року Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів»№2788 обраний на посаду судді військового місцевого суду Чернівецького гарнізону, де працював до часу ліквідації військового місцевого суду Чернівецького гарнізону. На квартирному обліку позивач перебував та знаходився на позачерговій черзі з 21 березня 2005 року.
Згідно Указу Президента України від 06 липня 2006 року №5992006 «Про ліквідацію окремих військових апеляційних та військових місцевих судів, внесення змін до мережі і кількісного складу суддів військових апеляційних та військових місцевих судів`Чернівецький військовий місцевий суд ліквідовано, в зв`язку з чим, пунктом 5 даного Указу постановлено Державній судовій адміністрації України разом із Міністерством Оборони України вжити заходів щодо забезпечення в установленому порядку жилими приміщеннями суддів та інших військовослужбовців ліквідованих військових судів, які перебували на квартирному обліку і переводяться за їх згодою до іншого суду, направляються для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України, інших військових формуваннях, звільняються з посади судді за власним бажанням або в запас чи відставку відповідно до встановленого законодавством порядку.
Постановою Верховної Ради України від 08 лютого 2007 року позивач обраний суддею Чернівецького окружного адміністративного суду. В зв`язку з тим, що позивач забезпечений житлом не був, то починаючи з 15 серпня 2007 року перебуває разом з членами своєї сім`ї на обліку потребуючих житлових умов у виконавчому комітеті Першотравневої районної ради м.Чернівці та включений до списків позачерговиків.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Змістом статті 130 Конституції України передбачено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.
Підпунктами 7 та 8 статті 44 Закону України «Про статус суддів»(в редакції, що діяла до 10 липня 2010 року) судді військових судів не пізніше, як через шість місяців після обрання забезпечуються житлом з наданням додаткової житлової площі за рахунок Міністерства Оборони України.
Відповідно до абзацу 2 частини 7 статті 44 Закону України «Про статус суддів`у разі незабезпечення судді благоустроєним житлом у зазначені строки суд за рахунок державного бюджету може придбати квартиру або будинок за ринковими цінами і передати їх у користування судді. Порядок фінансування суддів для цієї мети, а також порядок розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої влади, який своєчасно не надав судді житло, визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2005 року N707 «Про затвердження Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів`передбачено, що суддям, які відповідно до житлового законодавства перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов надають окрему квартиру або будинок місцеві органи виконавчої влади не пізніше ніж через шість місяців після їх обрання на посаду. Судді військових судів забезпечуються житлом за рахунок Міністерства Оборони України згідно з порядком забезпечення житлом військовослужбовців.
В пункті 7 даної Постанови зазначено, що у разі коли місцевий орган виконавчої влади або Міноборони у шестимісячний строк не забезпечили житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, суд на підставі його заяви за погодженням з Державною судовою адміністрацією або її територіальним управлінням (стосовно судді місцевого суду) може прийняти рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді.
У разі невиконання органами державної виконавчої влади обов`язку, передбаченого статтею 44 Закону України «Про статус суддів», щодо забезпечення судді житлом, передбачено можливість забезпечення судді житлом за іншою альтернативною процедурою у відповідності до «Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів». Таким альтернативним способом забезпечення житлом є рішення відповідного суду про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді, а в разі не виконання вищезазначених обов`язків, можливість одержання компенсації чи коштів на придбання житла.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач на момент звернення до суду з даним позовом був двічі забезпечений житлом за рахунок державного фонду, в тому числі, отримав трьохкімнатну квартиру в м.ІваноФранківську у позачерговому порядку, як військовий суддя за рахунок Міністерства Оборони України, яку залишив членам своєї сім`ї. Відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України. До одержання постійного жилого приміщення військовослужбовцям, зазначеним у цьому пункті, надаються службові жилі приміщення, а також жилі приміщення для постійного проживання. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Крім того, після обрання позивача суддею Чернівецького окружного адміністративного суду, позивачем в судовому порядку отримано грошову компенсацію для придбання житла. Зокрема, постановою ІваноФранківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2009 року по справі №2а-1652/09/0970 позовні вимоги позивача задоволено частково та стягнуто з державного бюджету України кошти в сумі 360711,25 грн. для придбання квартири і передачі її в користування позивачу. Таким чином позивач самостійно обрав альтернативний спосіб реалізації своїх житлових прав шляхом одержання грошової компенсації для придбання житла в м.Чернівці, де він працював суддею Чернівецького окружного адміністративного суду.
При прийняті рішення по даній справі колегія суддів виходить також із тих обставин, що згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11 жовтня 2011 року №252/17 за Чернівецьким окружним адміністративним судом, куди позивач переведений згідно Постанови Верховної Ради України від 08 лютого 2007 року, закріплено двохкімнатну квартиру площею 30 кв.м., на яку видано позивачу ордер, як на службову.
Постановою Верховної Ради України від 12 січня 2012 року суддя Чернівецького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 обраний на посаду судді апеляційного суду Івано-Франківської області. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування пункту 3 рішення житлової комісії Чернівецького гарнізону від 16 жовтня 2006 року та забезпечення житлом в позачерговому порядку позивача ОСОБА_1 за рахунок житлового фонду Чернівецького військового гарнізону та квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці, як військового судді, не підлягає задоволенню в зв`язку із використанням позивачем свого права на позачергове забезпечення житлом та втратою ОСОБА_1 статусу військового суді.
Щодо позовної вимоги про стягнення з Міністерства Оборони України моральної шкоди, то дана вимога також не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Відповідно до змісту статей 16, 23, 386, 1167 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже, з наведеного випливає, що моральна шкода відшкодовується винною особою за наявності доведеної її вини. В даному випадку, колегія суддів не вбачає вини з боку Міністерства Оборони України, оскільки позивачу вже надано трьохкімнатну квартиру в м.ІваноФранківську за рахунок Міністерства оборони України, а тому у позивача відсутнє право на отримання моральної компенсації від Міністерства оборони України, яке жодним чином не порушувало житлових прав позивача.
Виконуючи вимоги ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2011 року судом у відповідності до статті 52 КАС України залучено в якості належного відповідача Державну судову адміністрацію та досліджено наступні обставини. Позивач вже звертався до Голови Державної судової адміністрації з метою сприяння у вирішенні питання щодо придбання позивачу житла, однак дане звернення не усунуло цієї проблеми, в зв`язку з чим позивач змушений був звернутись до суду. Зокрема, як досліджено та встановлено судом, позивач користуючись своїм правом передбаченим Конституцією України та Законами України на судовий захист, звернувся в суд з позовом до Головного управління державного казначейства України, Державної судової адміністрації України, третьої особи на стороні відповідача Чернівецький окружний адміністративний суд про стягнення коштів на придбання житла в сумі 793840,00 грн. Постановою ІваноФранківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2009 року позовні вимоги позивача до Головного управління державного казначейства України, Державної судової адміністрації України, третьої особи на стороні відповідача Чернівецький окружний адміністративний суд про стягнення коштів на придбання житла в сумі 793840,00 грн. задоволено частково та стягнуто з державного бюджету України кошти в сумі 360711,25 грн. на придбання житла позивачу. Таким чином, питання щодо виділення житла позивачу, які віднесені до компетенції Державної судової адміністрації вже станом на момент розгляду даної адміністративної справи були вирішенні позивачем в судовому порядку, в зв`язку з чим позивачем отримано компенсацію на придбання житла.
Таким чином, обставини, які стали підставою для скасування рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду в даній адміністративній справі колегією суддів досліджені повністю.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити.
На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
В задоволенні позову відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та в строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Кишинський М.І.

Судді: Остап`юк С.В.

Панікар І.В.

Постанова складена в повному обсязі 30 січня 2012 року.