Справа № 756/10016/14 (2а/756/413/14)
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2015 р. м. Київ К/800/65081/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Кальненко О. І.,

за участю: позивача - ОСОБА_4,

представник а відповідача - Сергієнко І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради, Міністерства соціальної політики України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради, Міністерства соціальної політики України про визнання права на виплату щорічної грошової допомоги, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач зазначає, що згідно із ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам, які мають статус інвалідів війни 2-ї групи, щорічна разова грошова допомога до 5-го травня повинна обчислюватися в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Також вказує, що розмір мінімальних пенсій за віком визначається ч. 1 ст. 28 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і встановлений в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У грошовому вимірі розмір мінімальних пенсій за віком щорічно встановлюється Законом України «Державний бюджет України», зокрема на 2014 рік розмір мінімальної пенсії за віком законом встановлено - 949 грн. 00 коп.

З урахуванням вищезазначеного на дату зарахування коштів розмір грошової допомоги до 5-го травня 2014 року інвалідам війни 2-ї групи мав би складати 949 грн x 8 = 7 592 грн. Проте щорічну разову грошову допомогу виплачено у розмірі 2 250 грн. Таким чином не доплачено 7 592 грн - 2 250 грн = 5 342 грн.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2014 року адміністративний позов задоволено: визнано дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо ненарахування та невиплати Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» протиправними; зобов'язано Київський міський центу по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) провести перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком згідно ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням виплаченого; в іншій частині в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача - Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що позивач є інвалідом війни 2 групи відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 13 лютого 2013 року.

30 квітня 2014 року позивач дізнався, що йому як інваліду війни 2-ї групи 24 квітня 2014 року проведено зарахування на пенсійний рахунок разової грошової допомоги до 5-го травня в сумі 2 250 грн. 00 коп.

19 травня 2014 року з цього приводу позивач звернувся у письмовій формі до Міністерства соціальної політики України, яке відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» зобов'язане здійснювати виплату разової грошової допомоги інвалідам війни до 5-го травня.

08 липня 2014 року позивач отримав від Міністерства соціальної політики України відповідь (лист від 24 червня 2014 року № 2054/0/014/014/14-зв), в якій зазначалося, що у 2014 році виплата щорічної грошової допомоги до 5-го травня ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань здійснюється відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 16 квітня 2014 року № 102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» то «Про жертви нацистських переслідувань», якою збільшено розміри зазначеної допомоги в середньому на 7 % у порівняні з 2013 роком.

В зв'язку з цим позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з принципів верховенства права.

Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку, тому в позові відмовив.

Колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них. Стаття 13 наведеного закону передбачає пільги інвалідам війни.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5-го травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи - десять мінімальних пенсій за віком; ІІ групи - вісім мінімальних пенсій; ІІІ групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Частиною 1 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що щорічна виплата разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанова Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року № 102.

Окрім того, Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року № 1622-VII, яким установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік (п. 6-7), набрав чинності з 16 серпня 2014 року.

За таких обставин, позовні вимоги позивача до відповідача про зобов'язання провести перерахунок та здійснити виплату підлягають задоволенню.

Оскільки під час вирішення справи по суті судом апеляційної інстанцій допущені порушення норм матеріального права, то скаргу позивача слід задовольнити.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року скасувати та залишити в силі постанову Оболонського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: