Справа № П/811/2295/15
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року Справа № П/811/2295/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В. розглянувши адміністративну справу

за позовом: Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області

до відповідача: Ульяновської центральної районної лікарні

про стягнення заборгованості,

ОСОБА_1 фінансова інспекція в Кіровоградській області звернулась з позовом, в подальшому уточненим, до Ульяновської центральної районної лікарні про стягнення в дохід державного бюджету коштів в сумі 515360,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що Ульяновська центральна районна лікарня не виконала вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань, а відтак просить суд стягнути з відповідача в дохід державного бюджету завдані битки в розмірі 515360,76 грн.

Відповідачем до суду подано заперечення, відповідно до змісту якого позов ним в повному обсязі не визнається, оскільки позовні вимоги Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області, на думку відповідача, є надуманими та незаконними, такими, що не відповідають дійсним обставинам, а тому задоволенню не підлягають.

Розгляд справи проведено без участі сторін.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін на попередніх судових засіданнях, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

Голованівською міжрайонною державною фінансовою інспекцією, на виконання плану роботи на І квартал 2015 року, в період з 23.01.2015 р. по 27.03.2015 р. проведено ревізію Ульяновської центральної районної лікарні за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2015 р., за результатами якої складено акт №04-10/2 від 03.04.2015 р. (далі за текстом - акт ревізії) (а.с.8-23 т.1).

20.04.2015 р. Голованівською міжрайонною державною фінансовою інспекцією винесено вимогу №04-14/901 про усунення порушень законодавства виявлених ревізією, згідно з якою позивач, зокрема, вимагає від відповідача усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані цими порушеннями (а.с.25-28 т.1).

Згідно з Положенням про ОСОБА_1 фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення), Інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Інспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Інспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Відповідно до ст.2 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні від 26.01.1993 р. № 2939-ХІІ (надалі Закон № 2939) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообовязкового державного соціального страхування, бюджетних установах і субєктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю субєктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Пункт 1 ст. 10 Закону № 2939 визначає право перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо).

Відповідно до п.46 Порядку проведення інспектування ОСОБА_1 фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 р. №550, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно п.8 ст.10 Закону № 2939 органу державного фінансового контролю надається право у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що першочергово позов заявлено на 538772,36 грн. Однак 04.08.2015 р., 17.09.2015 р., 27.10.2015 р. та 23.11.2015 р. до суду позивачем подано уточнення до адміністративного позову щодо стягнення з відповідача в дохід державного бюджету коштів (збитків), отриманих без установлених законом підстав та з порушенням законодавства, у зв'язку із частковим усуненням порушень відповідачем ОСОБА_1 фінансовою інспекцію в Кіровоградській області зменшено позовні вимоги до 515360,76 грн. (а.с.62 т.3, а.с.1, 18-20 т.4).

Щодо стягнення збитків загальною сумою 270149,41 грн.

Так інспекцією в акті ревізії вказано, що в порушення вимог абз.15 ч.4 ст.13 Бюджетного кодексу України, п.п.23, 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженому постановою КМУ від 28.02.2002 р. №228 (зі змінами), заробітна плата спеціалістів, які надають платні медичні послуги, виплачувалась за рахунок видатків загального фонду протягом 2012-2014 рр. на загальну суму 270149, 41 грн., в тому числі за 2012 рік 85878,80 грн., 2013 рік 88686,99 грн., 2014 рік 95583,62 грн. (а.с.8-23, 25-28 т.1).

Відповідач зазначив, що установою не було здійснено порушення в частині покриття видатків загального фонду, які повинні здійснюватись за рахунок коштів спеціального фонду так як, платні медичні послуги по зубопротезуванню в лікарні за 2012-2014 роки не планувалися, не затверджувалися і не проводилися, тому заробітна плата виплачувалась працівникам із загального фонду згідно штатного розпису (а.с.141 т.1). При цьому відсутність прейскуранту цін позивачем підтверджено в акті ревізії (а.с.90 т.2).

Судом встановлено, що до штатного розпису поліклінічного відділення Ульяновської ЦРЛ протягом 2012-2014 рр. було включено посади лікаря стоматолога-ортопеда (1 штатна одиниця) та зубного техніка (2 штатні одиниці). Згідно даних, що містяться в додатку 19 до акта ревізії, вбачається, що утримання вищевказаних лікарів Ульяновської ЦРЛ за період 2012-2014 рр. здійснювалось за рахунок видатків загального фонду (а.с.64 т.1). В акті ревізії вказано, що робота лікаря стоматолога-ортопеда та зубного техніка полягає в наданні послуг населенню по зубопротезуванню, які, згідно з ч.9 розділу І Переліку платних послуг, які можуть надаватися згідно з функціональними повноваженнями в державних та комунальних закладах охорони здоровя, вищих медичних навчальних закладах та науково-дослідних установах, затвердженого постановою КМУ від 17.09.2996 року №1138, є платними.

Пунктом 2 наказу Міністерства охорони здоров'я від 23.02.2000 р. № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я» (далі за тестом Наказ №33), надано право керівникам закладів охорони здоров'я у разі виробничої необхідності змінювати штати окремих структурних підрозділів або вводити посади, не передбачені штатними нормативами для даного закладу, за рахунок посад інших структурних підрозділів в межах фонду оплати праці, доведеного лімітними довідками на відповідний період. Заміна посад працівників може здійснюватись лише в межах однієї категорії медичного (лікарі, середній медичний персонал, молодший медичний персонал), фармацевтичного персоналу, адміністративно-управлінського, крім заступників керівників, та господарсько-обслуговуючого персоналу. При цьому не допускати введення посад таких найменувань, що не передбачені чинними штатними нормативами лікувально-профілактичних закладів, а для лікарського персоналу, крім того, діючою номенклатурою лікарських посад. Не допускати також використання не за призначенням посад, які вводяться в залежності від обсягу робіт.

Відповідно до п.4 Додатку 3 (Штатні нормативи медичного, фармацевтичного персоналу і працівників кухонь центральних районних і районних лікарень сільських районів, центральних районних поліклінік сільських районів, міських лікарень і поліклінік (амбулаторій) міст і селищ міського типу з чисельністю населення до 25 тис. чоловік) Наказу № 33 посади лікарів-стоматологів-ортопедів, які утримуються на госпрозрахунку або за рахунок спеціальних коштів, установлюються в залежності від обсягу виконуваної роботи.

Згідно з п.48 Додатку 3 вищевказаного Наказу №33, посади зубних техніків зуботехнічної лабораторії, яка утримується на госпрозрахунку або за рахунок спеціальних коштів, встановлюються в залежності від обсягу роботи із зубопротезування і діючих норм часу на зуботехнічні роботи.

Судом встановлено, що посад лікарів-стоматологів-ортопедів, зубних техніків та зуботехнічної лабораторії, які б утримувалися на госпрозрахунку або за рахунок спеціальних коштів в Ульянівській ЦРЛ не було через відсутність платних послуг таких медичних працівників для населення. Посилання ж перевіряючих на ч.9 розділу І Переліку платних послуг, які можуть надаватися згідно з функціональними повноваженнями в державних та комунальних закладах охорони здоровя, вищих медичних навчальних закладах та науково-дослідних установах, затвердженого постановою КМУ від 17.09.2996 року №1138 є безпідставним з огляду на те, що Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 66 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти" (справа про платні медичні послуги) положення абзацу першого пункту 1 в частині затвердження Переліку платних послуг, які можуть надаватися в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти, передбачених розділом I та розділом II зазначеного Переліку визнані неконституційними.

В звязку з чим, постановою КМУ від 15 лютого 1999 р. №195 визнано такими, що втратили чинність абзац другий пункту 1 та пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 р. №1138 "Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти", а також розділи I і II переліку платних послуг, які можуть надаватися в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти, затвердженого зазначеною постановою.

Судом встановлено, що до штатного розпису поліклінічного відділення Ульяновської ЦРЛ посади лікаря стоматолога-ортопеда (1 штатна одиниця) та зубного техніка (2 штатні одиниці) включені на підставі п.2 наказу № 33, що свідчить про помилковість позиції позивача про те, що такі посади утримувалися на госпрозрахунку або за рахунок спеціальних коштів.

Відповідно до абз.2 п.49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженому постановою КМУ від 28.02.2002 р. №228, видатки спеціального фонду кошторису здійснюються у послідовності, передбаченій пунктом 23 цього Порядку для їх планування.

Так, згідно п.23 вищевказаного Порядку №228, видатки спеціального фонду кошторису за рахунок власних надходжень плануються у такій послідовності: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов'язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов'язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.

Таким чином суд приходить до висновку, що витрати відповідача із загального фонду на оплату заробітної плати спеціалістів (лікаря стоматолога-ортопеда та зубного техніка), введених до штатного розпису Ульяновської ЦРЛ протягом 2012-2014 рр. в порядку п.2 наказу №33 за рахунок посад інших структурних підрозділів в межах фонду оплати праці, доведеного лімітними довідками на відповідний період, які не надавали платних медичних послуг в розумінні розділу І Переліку платних послуг, затвердженого постановою КМУ від 17.09.2996 року №1138, на який посилався позивач, здійснені в межах чинного на той час законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення 270149,41 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення збитків загальною сумою 3645,25 грн. та єдиного соціального внеску на суму 1323,23 грн.

В акті ревізії вказано, що в порушення п.п.4.5.3 п.4.5 розділу 4 Умов оплати праці лікарів, які залучаються для проведення обовязкових медичних оглядів, затверджених спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики та Міністерства охорони здоровя №308/519 від 05.10.2005 р. (далі Наказу №308/519), протягом 2012-2014 рр. здійснювалося нарахування та виплата надбавки за класність водіям автотранспортних засобів за час, коли машини виїздів не робили, що призвело до зайвого нарахування та виплати надбавки за класність водіям на загальну суму 3645,25 грн. (за 2012 рік 2174,08 грн., за 2013 рік 710,80 грн., за 2014 рік 760,37 грн.) та зайвої сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 1323,23 грн. (за 2012 рік 789,20 грн., за 2013 рік 257,31 грн., за 2014 рік 276,72 грн.) (а.с.8-23, 25-28 т.1).

Відповідач з вищевказаним висновком ревізії не погоджується, вважає правомірним нарахування водіям надбавки за класність, яку він здійснював за фактично відпрацьований час на посаді водія, відповідно до табелю обліку робочого часу.

Умови оплати праці лікарів, які залучаються для проведення обовязкових медичних оглядів, що затверджені спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики та Міністерства охорони здоровя №308/519 від 05.10.2005 р. розроблені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери" (із змінами) і застосовуються при обчисленні заробітної плати, зокрема працівників сфери охорони здоров'я та соціального захисту населення України незалежно від підпорядкування (далі - працівники охорони здоров'я та соціального захисту населення).

Відповідно до ст.57 Кодексу законів про працю України час початку і закінчення щоденної роботи передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У відповідності до п.1.5. Положення про робочий час та час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв'язку України від 07.06.10р. №340, робочий час водія - це час, протягом якого водій зобов'язаний виконувати свої обов'язки, встановлені трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

За ст.94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до п.п.4.5.3. вищевказаних Умов, водіям автотранспортних засобів установлюється щомісячна надбавка за класність до тарифної ставки в розмірах: водіям II класу - 10 відсотків; водіям I класу - 25 відсотків. Надбавка нараховується за фактично відпрацьований водієм час (а.с.99-135 т.2).

Судом встановлено, що Ульяновська центральна районна лікарня здійснювала оплату надбавки за класність водіям за фактично відпрацьовані години на посаді водія, відображених в табелях обліку робочого часу у відповідності до вищевказаних норм чинного законодавства, а тому посилання позивача на те, що така надбавка нараховується лише за години пробігу (перебування за кермом) суперечать положення п.п.4.5.3. вищевказаних Умов, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3645,25 грн. та єдиного соціального внеску на загальну суму 1323,23 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення 14317,32 грн. та єдиного соціального внеску на суму 5197,19 грн.

В акті ревізії вказано, що в порушення абз.2 п.1.6 та п.3.1.3 Наказу від 05.10.2005 р. №308/519, без рішення органу вищого рівня, відповідно до наказів колишнього головного лікаря протягом 2012-2014 рр. заступнику головного лікаря з лікувальної роботи здійснювалася доплата в розмірі 25% посадового окладу лікаря трансфузіолога відділення переливання крові за відсутності спеціалізації «Трансфузіологія», що призвело до завищених витрат на оплату праці заступника головного лікаря з лікувальної роботи 2012-2014 рр. на загальну суму 14317,32 грн. (за 2012 рік 4512,99 грн., за 2013 рік 5649,82 грн., за 2014 рік 4154,51 грн.) та зайвої сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 5297,19 грн. (за 2012 рік 1638,22 грн., за 2013 рік 2050,88 грн., за 2014 рік 1508,09 грн.) (а.с.8-23, 25-28 т.1).

Відповідачем позовні вимоги в цій частині не визнаються. В обґрунтування своєї правової позиції останній зазначає, що доплата в розмірі 25% посадового окладу згідно п.3.1.3 Наказу №308/519 від 05.10.2005 р. не виплачувалася, тому не потребує рішення (дозволу) вищого рівня згідно в розумінні абз.2 п.1.6 вищевказаного наказу.

Відповідно до сертифіката №441 судом встановлено, що ОСОБА_2 - заступнику головного лікаря з лікувальної роботи присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Акушерство та гінекологія» (а.с.92 зворот т.1).

Згідно з п.п.3.1.3 п.3.1. «Доплати за суміщення професій (посад), виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника та розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваних робіт» Наказу №308/519, керівникам закладів охорони здоров'я і установ соціального захисту населення - лікарям та їх заступникам - лікарям дозволяється вести в закладах, установах, у штаті яких вони є, роботу за спеціальністю у межах робочого часу за основною посадою з виплатою їм до 25 відсотків посадового окладу лікаря відповідної спеціальності. Зазначена робота керівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення - лікарів та їх заступників - лікарів повинна відображатись у відповідних медичних документах.

Відповідно до п.2.1 Положення «Про подальше удосконалення атестації лікарів» затвердженого наказом Міністерством охорони здоров'я від 19.12.1997 р. № 359, атестації на визначення знань та практичних навиків з присвоєнням звання лікаря-спеціаліста з конкретної лікарської спеціальності підлягають особи, які закінчують навчання в інтернатурі, клінічній ординатурі або аспірантурі з цієї спеціальності, якщо останні ще не мають сертифіката лікаря-спеціаліста з даного фаху, а також особи, які у порядку, передбаченому наказом МОЗ України від 25.12.1992р. №195, допущені до лікарської діяльності та пройшли курси спеціалізації, стажування або інші види підготовки. Зазначена атестація з присвоєнням (підтвердженням) звання лікаря-спеціаліста має передувати зайняттю особою лікарської посади в закладах охорони здоров'я, що відповідає цій спеціальності, або здійсненню медичної практики за цією спеціальністю на підприємницьких засадах.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 29 березня 2002 р. № 117 за погодженням Міністерства праці та соціальної політики України затверджено та впроваджено в дію Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 78, «Охорона здоровя») (далі Довідник), в якому визначені кваліфікаційні вимоги професіоналів в галузі лікувальної справи (крім стоматології).

Відповідач вказує, що лікар акушергінеколог відноситься до лікарівхірургів, а тому надання сумісництва 0,25 посади лікарятрансфузіолога ОСОБА_2, що є лікаремгінекологом, спеціальність якої відноситься до хірургічної, порушенням не являється.

Так у вищевказаному Довіднику встановлені наступні кваліфікаційні вимоги до:

- лікаряакушергінеколога: повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки "Медицина", спеціальністю "Лікувальна справа". Спеціалізація за фахом "Акушерство і гінекологія" (інтернатура, курси спеціалізації). Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста. Без вимог до стажу роботи.

- лікарятрансфузіолога: повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки "Медицина", спеціальністю "Лікувальна справа". Проходження інтернатури за спеціальністю "Хірургія" з наступною спеціалізацією з "Трансфузіології". Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста. Без вимог до стажу роботи.

Згідно з наказами відповідача №132-к від 01.02.2012 року, №1-к від 02.01.2013 року та №1-к від 02.01.2014 року ОСОБА_2 надано 0,25 ставки сумісництва посади лікарятрансфузіолога (а.с.92, 93, 94 т.1).

В абзаці 2 пп.1.6 розділу 1 Наказу №308/519 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) зазначено, що преміювання керівників закладів, установ та їх заступників, встановлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці.

З огляду на те, що заступник головного лікаря з лікувальної роботи ОСОБА_2 за вищевказаними наказами була сумісником на 0,25 ставки посади лікарятрансфузіолога, а не отримувала доплату в розмірі 25% до основного посадового окладу, виплата даному лікарю протягом 2012-2014 рр. 14317,32 грн. (в т.ч. єдиного соціального внеску на суму 5197,19 грн.) 0,25 ставки посади лікарятрансфузіолога як суміснику здійснена в межах чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення збитків загальною сумою 13263,57 грн. та єдиного соціального внеску на суму 4814,68 грн.

В акті ревізії вказано, що в порушення ст.30 Закону України «Про оплату праці», п.8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, відповідачем допущено виплати заробітної плати за невідпрацьований робочий час, тобто встановлено факти «накладок» робочого часу за основним місцем роботи і за сумісництвом, що призвело до зайвого, на думку позивача, нарахування та виплати заробітної плати за невідпрацьований час протягом 2012-2014 рр. на загальну суму 13263,57 грн. (за 2012 рік 8185,48 грн., за 2013 рік 3981,15 грн., за 2014 рік 1096,94 грн.) та зайвої сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 4814,68 грн. (за 2012 рік 2971,33 грн., за 2013 рік 1445,16 грн., за 2014 рік 398,19 грн.) (а.с.8-23, 25-28 т.1).

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 працює в Голованівській ЦРЛ:

- на посаді лікаря-отоларинголога поліклінічного відділення з 8:00 год. до 14:30 год.,

- на 0,25 посади лікаря-отоларинголога поліклінічного відділення з 14:30 год. до 16:07 год.

- на 0,25 посади лікаря отоларинголога стаціонару з 16:07 год. до 17:45 год.

Проте, одночасно ОСОБА_3 в період з 01.01.2012 р. по 08.07.2013 р. працював в Ульяновській ЦРЛ за сумісництвом 0,25 ставки лікаря-отоларинголога поліклінічного відділення, щосуботи з 8:00 год. до 18:00 год., тоді як робота за сумісництвом має виконуватися у вільний від основної роботи час, але протягом часу, коли працює заклад (графік роботи поліклінічного відділення Ульяновської ЦРЛ понеділок-п'ятниця з 8:00 год. до 17:30 год., субота з 8:00 год. до 13:00 год., неділя - вихідний). Таким чином, позивач зазначає, що загальна сума зайвих витрат на оплату праці за невідпрацьований час становить 12166,63 грн. та 4416,49 грн. єдиного соціального внеску (а.с.12 т.1).

Також в акті ревізії вказано, що в Ульяновській районній членській благодійній організації ОСОБА_4 працює за основним місцем роботи ОСОБА_5В з 8:00 год. до 17:00 год., обідня перерва з 12:00 до 12:45. Однак, ОСОБА_5 додатково працювала в Ульяновській ЦРЛ за сумісництвом 0,5 посади медичного реєстратора ППК з 8:00 год. до 12:00 год. протягом листопада-грудня 2014 року, тобто в період часу основного місця роботи. Тому позивач стверджує, що за вказаний період зайво нараховано та виплачено заробітної плати ОСОБА_5 за невідпрацьований час в сумі 1096,94 грн. та зайво сплачено єдиного внеску в сумі 398,19 грн. (а.с.12 т.1).

Відповідно до ст.30 Закону України «Про оплату праці», при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Відповідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» (далі -Постанова №245) та частини 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», затвердженого спільним наказом Мінпраці України, Мін'юсту України, Мінфіну України від 03.04.93 № 43 (далі - Положення №43), робота за сумісництвом виконується у вільний від основної роботи час.

Згідно з пунктом 2 Постанови № 245 загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна бути більше половини місячної норми робочого часу.

Роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Дослідивши подані сторонами матеріали (а.с.98-101 т.1, 184-210 т.2), судом встановлено «накладку» робочого часу за основним місцем роботи і за сумісництвом ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Голованівської ЦРЛ №93 від 09.02.2015 р., в якій зазначено, що ОСОБА_3 працював щоденно з понеділка по пятницю з 8:00 год. по 17:45 год. та у суботу з 8:00 год. по 17:00 год., що підтверджено табелями робочого часу (а.с.98 т.1).

Згідно з п.8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Судом встановлено, що відповідач розпорядок роботи ОСОБА_3 за основним місцем в Голованівській ЦРЛ не зясовував. Інформація, надана Голованівською ЦРЛ щодо графіку роботи ОСОБА_3 унеможливлює виконання своїх обовязків в години, вказані відповідачем, а тому позовні вимоги щодо стягнення із Ульяновської центральної районної лікарні 12166,63 грн. та 4416,49 грн. єдиного соціального внеску підлягають задоволенню.

Щодо робочого часу за основним місцем роботи і за сумісництвом ОСОБА_5 суд повідомляє наступне.

Відповідно до наказу Ульяновської ЦРЛ №838-к від 10.11.2014 р., ОСОБА_5 прийнято на 0,5 ставки посади медичного реєстратора як зовнішнього сумісника з 10.11.2014 р. з посадовим окладом 626,50 грн. (а.с.207 т.2).

Згідно з довідкою №4 від 10.11.2014 р. виданою Ульяновською районною членською благодійною організацією ОСОБА_4, суд встановив, що ОСОБА_5 дійсно працює бухгалтером з 19.09.2000 р. за графіком роботи: понеділок пятниця з 12:00 год. по 16:00 год. (а.с.208 т.2).

Враховуючи те, що ОСОБА_5 працювала в Ульяновській ЦРЛ за сумісництвом 0,5 посади медичного реєстратора ППК з 8:00 год. до 12:00 год. протягом листопада-грудня 2014 року, тобто в позаробочий від основного мясця роботи час, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення із Ульяновської центральної районної лікарні в цій частині 1096,94 грн. та зайво сплачено єдиного внеску в сумі 398,19 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення збитків загальною сумою 34039,71 грн.

В акті ревізії вказано, що в порушення абз.15 ч.4 ст.13 Бюджетного кодексу України, вимог абз.2 п.5.8 Умов оплати праці лікарів, які залучаються для проведення обовязкових медичних оглядів, затверджених спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики та Міністерства охорони здоровя №308/519 від 05.10.2005 р., протягом періоду, який підлягав ревізії, видатки спеціального фонду на оплату праці спеціалістів, які надають платні медичні послуги по проведенню обовязкового медичного огляду громадян, не передбачені, що призвело до виплати заробітної плати лікарям, які надають платні медичні послуги, разом з нарахуваннями, протягом періоду, що ревізувалися, за рахунок видатків загального фонду кошторису, на загальну суму 34039,71 грн. (за 2012 рік 9859,65 грн., за 2013 рік 13614,68 грн., за 2014 рік 10565,38 грн.) (а.с.8-23, 25-28 т.1).

Позивач зазначає, що передумовою даного бюджетного правопорушення стало недотримання вимог абзацу 2 п. 5.8 Наказу №308/519, який визначає, що лікарям, які проводять обов'язкові медичні огляди категорій працівників (громадян) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 р. №1138 "Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти", оплата праці здійснюється за рахунок коштів спеціального фонду закладу охорони здоров'я за фактично відпрацьований час, виходячи з посадових окладів (тарифних ставок), передбачених цими Умовами. А так як здійснення видатків за рахунок загального фонду кошторису на оплату праці осіб, що надають платні послуги, та нарахування на заробітну плату призвело до необґрунтованого витрачання бюджетних коштів загального фонду на покриття витрат спеціального фонду, такі обставини є порушенням п.6 ст.7 Бюджетного кодексу України.

Відповідач з висновками позовних вимог у цій частині не погоджується та зазначає, що лікар-психіатр Ульяновської ЦРЛ ОСОБА_6 працює в Ульяновській ЦРЛ на 0,5 посади лікаря-психіатра та на 0,25 посади лікарянарколога.

Суд встановив, що згідно наказу №162-к від 16 лютого 2012 року лікаря-психіатра ОСОБА_6 переведено на 0,5 ставки посади лікаря-психіатра та на 0,25 ставки лікаря-нарколога (а.с.213 т.2).

Відповідно до п.1.2. наказу Міністерства охорони здоровя СРСР від 22 липня 1987 №902 «Про скасування планування та оцінки роботи амбулаторно-поліклінічних закладів за кількістю відвідувань» надано право керівникам закладів охорони здоров'я встановлювати індивідуальні норми навантаження лікарів амбулаторно-поліклінічних закладів (підрозділів) залежно від конкретних умов (демографічного складу населення, захворюваності, інвалідності, компактності ділянок, забезпеченості автотранспортом, епідемічних ситуацій та ін.).

Згідно до 1.2. Додатку 17 Наказу №33 посади лікарів-психіатрів дільничних, у т. ч. дитячих для надання амбулаторної психіатричної допомоги населенню сільських районів та мешканцям населених пунктів, підпорядкованих міським державним адміністраціям (тобто, які не входять в сільський район), установлюються з розрахунку 1 посада на 30 тис. чоловік відповідно дорослого та дитячого населення. При цьому у кожному сільському районі встановлюється не менше 1 посади лікаря-психіатра дільничного, з них не менше 0,5 посади лікаря-психіатра дитячого.

Відповідно до п.12 Додатку 22 Наказу №33 посади лікарів-наркологів дільничних установлюються з розрахунку:

- 1 посада на 850 хворих, що зловживають алкоголем і перебувають під диспансерно-динамічним наглядом, в т. ч. особи, які перебувають під профілактичним наглядом;

- 1 посада на 500 хворих, що зловживають наркотиками та прирівняними до них речовинами і перебувають під диспансерно-динамічним наглядом, в т. ч. особи, які перебувають під профілактичним наглядом. При цьому для надання амбулаторної наркологічної допомоги дорослому населенню сільських районів установлюється не менше 1 посади лікаря-нарколога на кожний район.

Судом встановлено, що згідно затверджених головним лікарем Ульяновської ЦРЛ норм лікарських відвідувань по Ульяновській ЦРЛ, лікар-психіатр повинен здійснювати 5417 відвідувань за 1 рік на 1,0 посади, відповідно на 0,5 посади 2708 відвідувань на рік, лікар-нарколог - 5400 відвідувань за 1 рік на 1,0 посади, відповідно на 0,25 посади - 1350 відвідувань на рік (а.с.211 т.2).

Так відповідач зазначає, що згідно звіту лікарем-психіатром за 2012 рік проведено 4868 відвідувань, за 2013 рік - 4878 відвідувань, за 2014 рік - 4607 відвідувань.; згідно звітну лікарем-наркологом за 2012 рік проведено 2429 відвідувань, за 2013 рік - 1656 відвідувань, за 2014 рік - 1651 відвідувань (додаток 48 до акту). Відповідач додатково наголошує, що такі показники вказують на те, що спеціаліст перевиконав майже подвійну норму по навантаженню, при цьому йому не надавались додаткові виплати у вигляді надбавок та доплат (а.с.152-159 т.3).

Відповідач вказав, що психіатричні огляди та наркологічні огляди проводились лікарем безкоштовно у вільний від основної роботи час, а тому переплата із загального фонду заробітної плати лікарю не здійснено.

Доказів надання платних послуг лікарем-психіатром ОСОБА_6 на посаді лікаря-психіатра та лікаря-нарколога в акті ревізії не наведено, до матеріалів справи не надано, а тому позовні вимоги щодо стягнення із Ульяновської центральної районної лікарні 34039,71 грн. підлягають задоволенню.

Щодо стягнення збитків загальною сумою 24388,98 грн.

В акті ревізії вказано, що в порушення п.1 ст.3 та п.3 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Інструкції про кореспонденцію субрахунків бухгалтерського обліку для відображення основних господарських операцій бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України №61 від 10.07.2000 р., Додатку 2 до Плану розрахунків бухгалтерського обліку бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №611 від 26.06.2013 р., відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій з нарахування сум комунальних послуг, які підлягають відшкодуванню, проводилося не щомісяця, як передбачено договором оренди (п.3.2), а після надходження коштів на рахунок, поза субрахунком 364 «Розрахунки з іншими дебіторами», тобто без відображення в бухгалтерському обліку та у фінансовій звітності дебіторської заборгованості орендарів з відшкодування комунальних послуг. Це, на думку позивача, призвело до виникнення різниці між сумою, що належить до сплати орендарями та сумою, що надійшла на рахунок відповідача, в розмірі 27159,97 грн., зокрема, Комунального закладу «Ульяновський районний центр первинної медико-санітарної роботи» - 24388,93 грн., що в свою чергу свідчить про покриття витрат орендарів на виплату комунальних послуг за рахунок видатків загального фонду в 2014 році.

Так, згідно актів прийому-передачі наданих послуг загальна сума комунальних витрат, які підлягають відшкодуванню орендарями, за 2014 рік становить 82956,98 грн. (ТОВ «Фармекспрес плюс» - 15009,43 грн., Ульяновська ЦРА № 91 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» - 7896,58 грн., комунальний заклад «Ульяновський районний центр первинної медико-санітарної допомоги»- 60050,97 грн.), в тому числі за 2013 рік - 16094,82 грн. ( ТОВ «Фармекспрес плюс» - 1810,07 грн.., Ульяновська ЦРА № 91 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» - 1503,76 грн., комунальний заклад «Ульяновський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» -12780,97 грн.).

Судом встановлено, що згідно облікових даних, на реєстраційний рахунок №0937 від орендарів на відшкодування комунальних послуг надійшло коштів у 2014 році на загальну суму 55797,01 грн. (ТОВ «Фармекспрес плюс» - 13090,09 грн., Ульяновська ЦРА № 91 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» - 7044,88 грн., комунальний заклад «Ульяновський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» - 35662,04 грн.), які зараховані як відшкодування здійснених витрат та віднесені на відновлення касових видатків загального фонду, з яких 10111,89 грн. - по операціях, проведених у минулому бюджетному періоді ( ТОВ «Фармекспрес плюс» - 1810,09грн., Ульяновська ЦРА № 91 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» - 1503,76 грн., комунальний заклад «Ульяновський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» - 6798,04 грн.).

Таким чином, різниця, між сумою, що належить до сплати та сумою, що надійшла, становить 27159,97 грн. (ТОВ «Фармекспрес плюс» - 1919,34 грн., Ульяновська ЦРА № 91 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» - 851,70 грн., комунальний заклад «Ульяновський районний центр первинної медико-санітарної допомоги»-24388,93 грн.) та свідчить про покриття витрат орендарів на оплату комунальних послуг за рахунок видатків загального фонду в 2014 році на загальну суму 27159,97 грн.

Судом встановлено, що відповідачем добровільно відшкодовано 2771,04 грн. (1919,34 грн. + 851,70 грн.), в іншій частині суму позовних вимог не визнано, а кошти не сплачено.

Ревізією розрахунків з відшкодування орендарями комунальних витрат встановлено, що одним із орендарів, а саме комунальним закладом «Ульяновський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» в рахунок відшкодування витрат перед відповідачем на опалення передано вугілля марки АК в кількості 14т. на загальну суму 32200,0 грн., про що свідчать накладна №1 від 17.09.2014 (7 т. по ціні 1700,0 грн./т на суму 119000,0 грн.) та накладна від 31 грудня 2014 року (7 т. по ціні 2900,0 грн./т на суму 20300,0 грн.) (а.с.226, 227 т.2).

Відповідно до ч.6 ст.45 Бюджетного кодексу України забороняється проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі, у тому числі шляхом взаємозаліку, застосування векселів, бартерних операцій та зарахування зустрічних платіжних вимог у фінансових установах, за винятком операцій, пов'язаних з державним боргом, та випадків, передбачених законом про ОСОБА_1 бюджет України.

Відповідач визнає, що вищезазначені операції були здійснені з порушенням законодавства, оскільки розрахунки між бюджетними установами проводились не в грошовій формі, а в бартерній, проте відповідач мав потреби, що підтверджується відповідними накладними про отримання вугілля.

З аналізу стану розрахунків з відшкодування орендарями комунальних витрат в Ульянівській ЦРЛ за 2012 р.-2014 р. вбачається заборгованість (а.с.102 т.1).

Пунктом 1 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-ХІУ (далі - Закон №996-ХІУ) визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Закону №996-ХІУ, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Суд вважає, що з огляду на законодавчу заборону проводити взаємозаліки, операція із зарахування зустрічних вимог по заборгованості за комунальні послуги шляхом отримання вугілля проведена Ульяновською центральною районною лікарнею в порушення закону. Більш того, відповідачем не враховано різних спрямувань коштів, а тому 24388,98 грн. підлягають стягненню.

Щодо стягнення збитків) загальною сумою 8301,80 грн.

В акті ревізії вказано, що в порушення ст.3 Бюджетного кодексу України, надходження від орендарів, зараховані як відшкодування здійснених витрат, віднесенні на відновлення касових видатків загального фонду 2014 року, за яких 10111,89 грн. по операціях, проведених у минулому (2013 р.) бюджетному періоді (ТОВ «Фармекспрес плюс» - 1810,09 грн., Ульяновська ЦРЛ № 91 ПАТ «Ліки Кіровоградщини» - 1503,76 грн., комунальний заклад «Ульяновський районний центр первинної медико-санітарної роботи» - 6798,04 грн.), внаслідок чого районним бюджетом в 2014 році недоотримано коштів в сумі 10111,89 грн. (а.с.8-23, 25-28 т.1).

Судом встановлено, що відповідачем відшкодовано 1810,09 грн., в іншій частині (8301,80 грн.) кошти не сплачені.

Позивач зазначає, що закладом не враховано, що відповідно до ст. 3 Бюджетного кодексу України для всіх бюджетів бюджетний період становить 1 календарний рік з 1 січня по 31 грудня, тому у разі надходження коштів на реєстраційний рахунок по загальному фонду за КЕКВ 0000 по операціях, що були проведені у минулих бюджетних періодах, отримані кошти спрямовуються в дохід бюджету (код доходів 21080500 «Інші надходження»). Як наслідок, бюджетом недоотримано відповідних надходжень у 2014 році на загальну суму 10111,89 грн.

Відповідачем вказано, що в зв'язку з недостатнім фінансуванням на витрати по комунальних послугах, кошти за листопад-грудень 2013 року, були повернуті в березні 2014 року - «Фармекспресплюс» рах. 7 від 13 лютого 2014 року - 1810,09 грн. та «Ліки Кіровоградщини» - рах. № 5 від 13 лютого 2014 року - 1503,76 грн. проведені, як відшкодування комунальних витрат на рахунок лікарні та мали цільове призначення.

Щодо питання правильності обрахунків відповідач не погоджується у розмірі 6798,04 грн. КЗ ЦПМСД по операціях проведених у минулому бюджетному періоді, згідно акту виконаних робіт №120 від 09.12.2014 року, були обраховані витрати на відшкодування комунальних послуг за орендоване приміщення КЗ ЦПМСД на загальну суму 6196,32 грн. Тобто рахунок був виставлений відповідно до ст.3 Бюджетного кодексу в межах бюджетного періоду до 31 грудня, а кошти відшкодовано 25.12.2014 р. (а.с.232-234 т.2).

Судом встановленою що 25.12.2014 року здійснювалась оплата за актом приймання-передачі послуг №27 від 25.12.2014 року в сумі 23828,21 грн., а не згідно акту виконаних робіт №120 від 09.12.2014 року (а.с.231 т.2).

Більш того, судом встановлено, що надходження від орендарів, зараховані як відшкодування здійснених витрат за 2013 рік, проводились також і в 2014 році, про що свідчать відповідні докази (а.с.206 т.1, 164 т.3).

Відповідно до ст. 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про ОСОБА_1 бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення в цій частині 8301,80 грн. такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення збитків загальною сумою 2228,06 грн.

В акті ревізії вказано, що в порушення п.п.1, 8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідачем, згідно актів складених комісією та затверджених головним лікарем, на роботу дизельного генератора безпідставно списано протягом 2012-2014 рр. паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 2228,06 грн., у тому числі: дизпаливо в кількості 209 л на загальну суму 1809,66 грн., (в тому числі в 2012 р. 34 л на суму 332,70 грн., 2013 р. 162 л на суму 1308,96 грн., 2014 р. 13 л на суму 168,00 грн.), бензин в кількості 32 л на загальну суму 361,40 грн., (в тому числі в 2012 р. 25 л на суму 300,00 грн., 2013 р. 7 л на суму 61,40 грн.); масло в кількості 1,5 л на загальну суму 57,00 грн. (2012 рік), внаслідок чого сума недостачі через зайве списання паливно-мастильних матеріалів становить 2228,06 грн. (а.с.8-23, 25-28 т.1).

Згідно акту №04-10/2 від 03.04.2015 р. вбачається, що ревізією встановлено, що окрім списання паливно-мастильних матеріалів на роботу автотранспорту здійснювалося списання дизпалива, бензину та масла для роботи дизельного генератора.

Позивач зазначає, що відключення КТП №215, що живить Ульяновську ЦРЛ електроенергії в більшості днів, які зазначені в актах на списання не здійснювали, про що свідчить довідка № 103/06 від 13.02.2015 року ПАТ «Кіровоградобленерго», а тому потреби у включенні дизельного генератора не було, тому позивач вважає, що Ульяновською ЦРЛ згідно актів, складених комісією та затверджених головним лікарем, на роботу дизельного генератора зайво списано протягом 2012-2014 років паливо-мастильних матеріалів на загальну суму 2228,06 грн., що є порушенням пунктів 1, 8 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (а.с.105 т.1).

Відповідач зазначає, що списання паливно-мастильних матеріалів на роботу автотранспорту здійснювалось відповідно до специфіки роботи дизель-генераторної установки, а саме дизель-генератор повинен перевірятись та ремонтуватись в залежності від загального часу відпрацювання.

Судом встановлено, що згідно актів відповідачем проводилось списання дизпалива, бензину та масла для роботи дизельного генератора (а.с107-111 т.1, 248-250 т.2, 1-6 т.3 ).

Відповідно до пунктів 1, 8 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Судом встановлено, що Ульяновська центральна районна лікарня має в господарстві електростанцію ЕСД-20 (дизельна електростанція, дизель-генератор).

Відповідно до Інструкції про взаємовідносини оперативного персоналу Ульяновської ЦРЛ з оперативним персоналом Ульяновської РЕМ «Кіровоградобленерго», затвердженої начальником Ульяновської РЕМ, головним лікарем, визначено порядок включення в роботу і зупинку автономної дизельної електростанції (ДЕС) обслуговування автоматичних дизельних електростанцій, їх включення і відключення в роботу проводиться по інструкції заводу-виробника (п.1 розділу 4) (а.с.242 т.2).

Згідно Інструкції з експлуатації дизель-генераторної установки, дизель-генератор також повинен перевірятися та ремонтуватися в залежності від загального часу напрацювання. Період обслуговування та проведені роботи корегуються в залежності від використання, характеристик установки та сумісництва паливно-мастильних матеріалів. Для резервного дизель-генератора потрібний швидкий запуск та стабільна робота, тому належить проводити його регулярне обслуговування та перевірку зі слідуючими значеннями часу: пробний запуск установки, запуск на 5-10 хвилин із відповідним навантаженням кожен тиждень. Перевірка: запуск, тиск масла, колір вихлопу, вібрація і т.д. Запуск на 15-30 хвилин із відповідним навантаженням кожен місяць (а.с.236 т.2).

Суд вважає, що проведення відповідачем регулярного обслуговування та перевірки шляхом пробного запуску установки відбувались на підставі інструкції заводу виробника та Інструкції про взаємовідносини оперативного персоналу Ульяновської ЦРЛ з оперативним персоналом Ульяновської РЕМ «Кіровоградобленерго», затвердженої начальником Ульяновської РЕМ та головним лікарем, а тому позовні вимоги щодо стягнення із Ульяновської центральної районної лікарні 2228,06 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення збитків загальною сумою 3196,50 грн.

В акті ревізії вказано, що в порушення вимог п.17 Інструкції з інвентаризації матеріальних цінностей, розрахунків та інших статей балансу бюджетних установ, затвердженої наказом Державної казначейської служби України № 90 від 30.10.1998 р., встановлені факти списання продуктів харчування овочів, як зіпсованих, згідно актів, складених комісією та затверджених головним лікарем Ульяновської ЦРЛ ОСОБА_7, без попереднього проведення інвентаризації продуктів харчування та встановлення фактичної нестачі та причин псування, внаслідок чого з порушенням законодавства списано продуктів харчування (овочі) протягом 2012-2014 рр. на загальну суму 3196,50 грн. (в 2012 р. 475,50 грн., в 2013 р. 346,40 грн., в 2014 р. 2374,60 грн.) (а.с.8-23, 25-28 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем списувались продукти харчування протягом 2012-2014 років (а.с.179-218 т.3).

Пунктом 1.5.9 Інструкції з інвентаризації матеріальних цінностей, розрахунків та інших статей балансу бюджетних установ, затвердженої Наказом Державного казначейства України від 30.10.1998 року №90 (чинною на час виникнення правовідносин) (далі за текстом Інструкція №90) визначено, що інвентаризація продуктів харчування і спирту проводиться не менше одного разу на квартал.

Згідно 1.9. Інструкції №90 проведення інвентаризації є обов'язковим, зокрема, при встановленні фактів псування цінностей (на день установлення таких фактів).

Відповідно до п.1.11. Інструкції №90 відповідальність за організацію інвентаризації, правильне та своєчасне її проведення несе керівник установи. Головний бухгалтер, разом із керівниками відповідних підрозділів та служб, зобов'язаний контролювати дотримання установлених правил проведення інвентаризації.

Судом встановлено, що інвентаризація Ульяновською ЦРЛ при списанні продуктів харчування не здійснювалась, що є порушенням пунктів 1.5.9. та 1.9. Інструкції №90.

Відповідно до п.17 Інструкції №90 виявлені при інвентаризації розходження між фактичними залишками матеріальних цінностей і грошових коштів з даними бухгалтерського обліку регулюються установою в такому порядку:

- основні засоби, цінні папери, грошові кошти та інші матеріальні цінності, які виявлені в надлишку, підлягають оприбуткуванню та зарахуванню відповідно на збільшення доходів за спеціальним фондом з подальшим установленням причин виникнення лишків і винних у цьому осіб;

- недостача запасів у межах установлених норм природних втрат, виявлених під час інвентаризації і придбаних у поточному році, списується за розпорядженням керівника установи на фактичні видатки; придбаних у минулих роках - відноситься на зменшення результату кошторису установи. Норми природних втрат можуть застосовуватися лише у разі виявлення фактичних недостач і після заліку недостачі цінностей надлишками при пересортуванні. За відсутності норм природних втрат втрата розглядається як недостача понад норму;

- недостача цінностей понад норми природних втрат, а також втрати від псування цінностей списуються з балансу установи та відносяться на рахунок винних осіб за цінами, за якими обчислюється розмір шкоди від крадіжок, недостач, знищення і псування матеріальних цінностей.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що відповідач не провів процедури виявлення розходження між фактичними залишками матеріальних цінностей з даними бухгалтерського обліку та не визначив норм природних втрат, та як наслідок, втрат понад норму, недостач, в тому числі і від псування цінностей, в порядку, встановленому Інструкцією №90, що призвело до безпідставного списання продуктів харчування, а тому позовні вимоги щодо стягнення із Ульяновської центральної районної лікарні 3196,50 грн. підлягають задоволенню.

Щодо збитків на загальну суму 80102,31 грн.

В акті ревізії вказано, що в порушення п.п.2.1, 2.2, 3.1, 3.2 Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів, затвердженого спільним наказом Міністерства охорони здоровя України та Міністерства внутрішніх справ України №124/345 від 05.06.2000 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.07.2000 р. за №435/4656, у 2012 р. та п.п.2.1, 2.2, 3.2 Положення про медичний огляд кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів, затвердженого спільним наказом Міністерства охорони здоровя України та Міністерства внутрішніх справ України №65/80 від 31.01.2013 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2013 р. за №308/22840, Ульяновською ЦРЛ впродовж 2012-2014 рр. видавалися медичні довідки для отримання дозволу (ліцензії) на обєкт дозвільної системи без проведення медичного обстеження, що призвело до незаконного отримання доходу на загальну суму 80102,31 грн. (в т.ч. 17532,61 грн.), в тому числі: 2012 рік 21215,60 грн., 2013 рік 30478,50 грн., 2014 рік 28408,21 грн. (а.с.8-23, 25-28 т.1).

В акті ревізії №04-10/2 від 03.04.2015 р. позивач зазначає, що відповідачем видавалися накази по затвердженню складу медичної комісії для проведення попереднього, періодичного та позачергового медичного огляду на право керування транспортними засобами та накази по затвердженню комісії для видачі медичної довідки для отримання дозволу (ліцензії) на обєкт дозвільної системи (а.с.221-223 т.3).

Додатково позивач зазначає, що медичні картки огляду водія (кандидата у водії) транспорту, що повинні містити дані медичного огляду, протоколи засідань медичної комісії та журнали реєстрації виданих медичних довідок водія відповідачем під час ревізії не надано.

Судом встановлено, що позивачем вже проводилась перевірка за результатами якої був складений акт від 17.02.2014 року, відповідно до змісту якого на перевірку Ульяновською ЦРЛ надавалися документи з приводу проведення попереднього, періодичного та позачергового медичного огляду на право керування транспортними засобами. Порушень ревізією не встановлено (а.с.12-16 т.3).

Також судом встановлено, що журнали реєстрації виданих медичних довідок водія були втрачені, про що свідчать складені акт від 12.02.2014 року та наказ про створення комісії із встановлення причин втрати документів №8 від 10.02.2014 року (а.с.10, 11 т.3).

Позивач зазначає, що зробити точний (фактичний) обрахунок щодо даного правопорушення немає можливості через відсутність квитанцій банку про оплату, журналів, інших документів (а.с.19 т.1). При цьому позивачем здійснений приблизний розрахунок збитків, а тому позовні вимоги про стягнення 62569,70 грн. задоволенню не підлягають.

В ході ревізії досліджено питання щодо законності видачі сертифікатів про проходження профілактичного наркологічного огляду та проведення первинного і періодичного профілактичного психіатричного огляду, в результаті чого встановлено, що відповідно до вимог п.4 Інструкції про профілактичний наркологічний огляд та його обов'язкові обсяги, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28.11.97 р. №339, лікарі-наркологи, що проводять профілактичні огляди, мають обов'язково пройти навчання сучасним методам проведення профілактичних наркологічних оглядів і отримати посвідчення за формою №146-0 відповідно до затвердженого Порядку навчання лікарів-наркологів сучасним методам проведення профілактичних наркологічних оглядів. Лікарі-наркологи, що не пройшли відповідне навчання і не отримали посвідчень, не допускаються до проведення профілактичних наркологічних оглядів. Сума вартості виданих сертифікатів становить 17532,61 грн. із 80102,31 грн.

Судом встановлено, що лікарю-наркологу Ульяновської ЦРЛ ОСОБА_6 надано право на проведення профілактичного огляду згідно посвідчення, яке діяло з 30.04.2011 року до 30.04.2014 року (а.с.88 т.3).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем в порушення вимог п.4 Інструкції про профілактичний наркологічний огляд та його обов'язкові обсяги, затвердженої Наказом №339, після закінчення терміну дії посвідчення про проходження навчання сучасним методам проведення профілактичних наркологічних оглядів, допущено лікаря-нарколога ОСОБА_6 до проведення оглядів з видачею громадянам сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду.

Згідно реєстру видачі сертифікатів про проходження профілактичного наркологічного огляду, суд встановив, що починаючи з травня 2014 року в порушення вимог пункту 4 Наказу №339, ЦРЛ видано таких сертифікатів в кількості 683 штуки (а.с.117-127 т.1). Реєстр виданих сертифікатів за період з 01.05.2014 по 31.12.2014 у Додатку 93 до акта (а.с.128 т.1).

За надані з порушенням встановленого порядку послуги з проходження профілактичного наркологічного огляду за період з 01.05.2014 р. по 31.12.2014 р. позивачем отримано коштів в розмірі 17532,61 грн. (683 шт. х 25,67 грн.), що підтверджується банківськими квитанціями доданими до медичних карток профілактичного наркологічного огляду за період з 01.05.2014 р. по 31.12.2014 р. та не заперечувалось відповідачем.

Натомість відповідач в запереченнях зазначає, що згідно роз'яснення головного позаштатного спеціаліста ДОЗ Кіровоградської ОДА із спеціальності «НАРКОЛОГІЯ» ОСОБА_8, навчання лікарів наркологів на курсах інформації та стажування «Сучасні методи проведення профілактичних наркологічних оглядів» у 2014 році в Україні не проводились. Тому продовжити термін дії посвідчення було неможливо, а тому отримання доходів, як порушення, від видачі медичних сертифікатів на загальну суму 17532,61 грн. вважає безпідставним.

Суд вважає доводи відповідача необґрунтованими, оскільки неможливість продовжити термін дії посвідчення лікаря-нарколога не надає права відповідачу не виконувати приписів Інструкції про профілактичний наркологічний огляд та його обов'язкові обсяги, затвердженої Наказом №339, видавати сертифікати за висновком не уповноваженого належним чином спеціаліста, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення із Ульяновської центральної районної лікарні 17532,61 грн. підлягають задоволенню.

Щодо стягнення збитків загальною сумою 2044,80 грн.

В акті ревізії вказано, що в порушення вимог п.3.2.8 Порядку управління обєктами спільної власності територіальних громад сіл і міст району, затвердженої рішенням Ульяновської районної ради від 27.07.2007 р. №136, п.п.2, 6, 9 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл і міста району, затвердженої рішенням Ульяновської районної ради від 15.07.2005 р. №282, зі змінами від 09.01.2008 р. №172, при визначенні розміру орендної плати за перший місяць оренди занижено базову ставку орендної плати, а також занижено один із коефіцієнтів, які враховують характеристику приміщень, що призвело до заниження орендної плати в договорі оренди (орендар ПП Ліпковська ОСОБА_9), внаслідок чого Ульяновською ЦРЛ недоотримано власних надходжень від оренди майна потягом періоду, що ревізувався в загальній сумі 2044,80 грн. (2012 р. 681,60 грн., 2013 р. 681,60 грн., 681,60 грн.) (а.с.8-23, 25-28 т.1).

Відповідач зазначає, що зауваження позивача щодо визначення розміру орендної плати, на загальну суму недоотриманих надходжень від оренди майна 2044,80 грн., за перший місяць оренди (її заниження) є безпідставними з причини встановлення даного розміру рішенням районної сесії.

Судом встановлено, що пунктом 1.2 рішення сесії Ульяновської районної ради №31 від 27 липня 2010 року, встановлено розмір орендної плати та термін оренди ПП ОСОБА_10 (а.с.17 т.3). 01.01.2011 року рішенням сесії Ульяновської районної ради №31 від 27 липня 2010 року затверджено і договір з ПП ОСОБА_10 (а.с.232-234 т.1).

Відповідно до 3.2.8 Рішення, плата, яка справляється з наймача (орендаря) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею (орендної плати) і плати за користування земельною ділянкою. Орендна плата за договорами оренди встановлюється відповідно до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад селищ і сіл району, затвердженої рішенням районної ради. За рішенням районної ради або на підставі рекомендацій постійної комісії районної ради з питань бюджету, фінансів, власності та соціально-економічного розвитку, базова ставка орендної плати може бути окремо визначеною, але не нижче базових ставок, затверджених вищевказаною Методикою.

З огляду на те, що розмір орендної плати для ПП ОСОБА_10 на підставі чинного законодавства встановлено Ульяновською районною радою, а не відповідачем, покладення відповідальності в звязку з цим на Ульяновську центральну районну лікарню є необґрунтованим, а тому позовні вимоги щодо стягнення із відповідача 2044,80 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення збитків загальною сумою 48348,00 грн.

В акті ревізії вказано, що в порушення ч.5 ст.40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» №2289-VI від 01.06.2010 р., додатковою угодою №1-39 до договору про закупівлю товарів за бюджетні кошти №5 від 28.01.2014 р. змінено істотні умови договору в частині зміни ціни товару (бензину на дизпалива) за ціною вищою ніж передбачено договором, укладеним за результатами проведеної процедури відкритих торгів, протягом 2014 р. на загальну суму 48348,00 грн. (а.с.8-23, 25-28 т.1).

Позивач зазначає, що після проведення процедури закупівлі, між Ульяновською ЦРЛ (Замовником) та ТОВ ВТФ «Авіас» (Переможцем) укладено договір про закупівлю товарів за бюджетні кошти № 5 від 28.01.2014 на загальну суму 154950,00 гривень, в строки передбачені ч.5 ст.36 Закону № 2289. Ціна за одиницю Товару становить: бензин моторний марки А-92 - 10,20 грн. літр (з ПДВ), дизельне паливо - 9,30 грн./літр (з ПДВ).

Перевіркою виконання умов договору про закупівлю встановлено, що після його підписання, додатковою угодою № 1/39 від 17.03.2014 до договору про закупівлю товарів за бюджетні кошти № 5 від 28.01.2014 р. змінено істотні умови договору в частині зміни ціни товару.

Позивач вважає, що внесені додатковою угодою зміни суперечать нормам чинного законодавства, що призвело до зайвих витрат бюджетних коштів на закупівлю товару (бензину та дизпалива) за ціною вищою ніж передбачено договором, укладеним за результатами проведеної процедури відкритих торгів, протягом 2014 року на загальну суму 48348,00 грн.

Відповідач вважає, що такий висновок позивача є безпідставним з огляду на п.8 ч.5 ст. 40 закону України «Про здійснення державних закупівель». Додатково зазначає, що купівельна ціна бензину та дизпалива безпосередньо залежить від курсу долара США, що підтверджується довідкою товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельною фірмою «Авіас» 14 березня 2014 року №1/24. Враховуючи різке підвищення курсу іноземних валют по відношенню до національної валюти України, що відображено в довідці національного банку України №40-03008/57432 від 14 серпня 2015 року, в період з 28 січня 2014 року по 17 березня 2014 року (період укладання договору №5 від 28 січня 2014 року та додаткової угоди №117 березня 2014 року), керівництвом центральної районної лікарні було укладено додаткову угоду по закупівлі бензину та дизпалива, з метою безперебійного забезпечення автомобілів швидкої допомоги пальним.

Судом встановлено, що за результатами процедури відкритих торгів укладено договір про закупівлю товарів за бюджетні кошти № 5 від 28.01.2014 р. (а.с.20-22 т.3).

Так, додаткова угода №1/39, укладена між Ульяновською ЦРЛ та ТОВ ВТФ «Авіас», передбачає доповнення розділу І «Предмет договору» п.1.5. такого змісту: «Сторони домовилися, що у відповідності до п.8 ч. 5 статті 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» при зміні поточного курсу долара США, встановленого НБУ по відношенню до курсу долара США на момент надання Замовнику Пропозиції конкурсних торгів, вартість одиниці товару може бути змінена на величину, пропорційну зміні такого курсу долара США за даними НБУ» (а.с.23т.3).

Частиною 5 статті 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі, крім випадків передбачених у даній статті, а саме, зокрема, зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю.

Судом встановлено, що за результатами процедури відкритих торгів договір не містив умови про можливості зміни ціни залежно від зміни курсу валюти в розумінні частини 5 статті 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель», що не давало би підстави ТОВ ВТФ «Авіас» вимагати зміни істотних умов договору після його підписання. При цьому редакція договору після процедури відкритих торгів була економічно вигідною для Ульяновської центральної районної лікарні та в позасудовому порядку не повинна була бути добровільно змінена відповідачем в напрямку погіршення становища.

Однак, така додаткова угода була підписана, що в остаточному рахунку призвело до збільшення вартості пального більш ніж на 50% за л, що підтверджується видатковими накладними на отримання пального (а.с.228-236 т.3).

З огляду на викладене суд вважає посилання відповідача на те, що в зазначеному договорі вже були передбачені умови, що дозволяють вносити зміни безпідставними, оскільки Ульяновська центральна районна лікарня, як розпорядник бюджетних коштів, повинна діяти в напрямку неможливості їх безвідповідального перевитрачання, що в даному випадку дотримано не було, а тому позовні вимоги щодо стягнення із Ульяновської центральної районної лікарні матеріальної збитків загальною сумою 48348,00 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення в частині суми 118351,01 грн. (12166,63 грн. + 4416,49 грн. + 24388,98 грн. + 8301,80 грн. + 3196,50 грн. + 17532,61 грн. + 48348,00 грн.) підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Ульяновської центральної районної лікарні () в дохід державного бюджету кошти в сумі 118351,01 грн. (сто вісімнадцять тисяч триста пятдесят одна грн. 01 коп.).

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_11