Справа № 813/5976/15
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року справа № 813/5976/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» до Сокальської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання нечинними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій та нарахування пені,

в с т а н о в и в:

Державне підприємство «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» (далі ВП Управління «Західвуглепостач»ДП «Львіввугілля») звернулося до суду з позовом до Сокальської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі Сокальска ОДПІ), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.11.2015 року, просить визнати нечиннимита скасувати рішення відповідача № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 30.06.2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржувані рішення Сокальською ОДПІ прийняті без урахування вимог пункту 1 частини 1 статті 4 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та статті 109 Податкового кодексу України. Вказує, що ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» не є юридичною особою та не є платником єдиного внеску. Саме ДП «Львіввугілля» є юридичною особою, яка здійснює виплату заробітної плати працівникам підрозділу та забезпечує своєчасну сплату податків та інших відрахувань з своїх поточних рахунків. ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» позбавлено можливості розпоряджатися коштами, тому відсутні підстави для притягнення його до фінансової відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені. Окрім того, оскаржуваними рішеннями пеня нарахована двічі за ті ж самі періоди, тому просить такі рішення визнати нечинними та скасувати їх.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнала та надала суду пояснення, зміст яких відповідає письмовим запереченням та полягає в наступному.Сокальською ОДПІ проведено перевірку з питань своєчасності сплатиВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля»до бюджету єдиного соціального внеску, нарахованого за період вересень-жовтень-листопад 2014 року, якою встановлено порушення строки сплати таких. У звязку з цим відповідно до частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування): № НОМЕР_2 від 30.06.2015 року на суму 30137,59 грн (штрафна санкція 14969,48 грн та пеня 15441,11 грн за несвоєчасну сплату єдиного внеску, нарахованого за вересень 2014 року в сумі 146964,72 грн; тавід 30.06.2015 року № НОМЕР_1 на суму 23220,22 грн (штрафна санкція 0 грн., пеня -23220,22 грн) за несвоєчасну сплату штрафу по єдиному внеску, нарахованому рішенням від 29.10.2014 року № НОМЕР_3 в сумі 189630,25 грн). Вказала, що відповідно до пунктів 3.4, 6.6.1. 6.7.3 Положення про ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» позивач має відокремлений баланс, здійснює оплату своїх працівників та самостійно нараховує та сплачує всі податки та інші обовязкові платежі до бюджету і фондів відповідно до чинного законодавства, за винятком податку на прибуток, податку на додану вартість, екологічного податку. Позивач перебуває в Сокальській ОДПІ як платник внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування і є страхувальником, подає звітність, де вказує суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. З посиланням на норми статей 4, 6, 9 та 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та пункт 7.2 розділу VIIІнструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України від 09.09.2013 року №455, стверджує про те, що саме ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля», а не ДП ДП «Львіввугілля» є платником єдиного внеску. Заперечила доводи позивача про застосування оскаржуваними рішеннями пені за нібито однакові періоди нарахування. Що спростовується розрахунками штрафних санкцій та пені до вказаних рішень. Вважає оскаржувані рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 30.06.2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску такими, що винесені з дотриманням вимог чинного законодавства. Просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сокальською ОДПІ проведено перевірку з питань своєчасності сплати ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» до бюджету єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період, нарахованого за період вересень-жовтень-листопад 2014 року.

Перевірка проводилася на підставі даних особового рахунку (облікової картки) платника по єдиному соціальному внеску за період з 30.09.2014 по 30.04.2015 (платіж 71010000).

Як свідчать дані картки особового рахунку, 29.10.2014 року виник борг в розмірі 146964,72 грн (граничний термін сплати за вересень 2014 року 28.10.2014 ), який сплачено 19.01.2015 в сумі 18376,85грн, 22.01.2015 в сумі 13295,9 грн, 23.01.2015 в сумі 7970,3 грн, 26.01.2015 в сумі 262,1 грн, 04.02.2015 в сумі 46844 грн, 09.02.2015 в сумі 9286,9 грн, 20.02.2015 в сумі 78,8 грн, 25.02.2015 в сумі 11244 грн, 04.03.2015 в сумі 485.2 грн, 05.03.2015 в сумі 14538,9 грн, 06.032015 в сумі 24581, 8 грн.

Таким чином, перевіркою встановлено сплату позивачем єдиного внеску, нарахованого за звітні періоди (місяці) вересень-жовтень-листопад 2014 року з порушенням законодавчо встановленого терміну (не пізніше 28 числа наступного місяця) сплати в сумі 146964,72 грн.

За наслідками перевірки відповідачем 30.06.2015 року прийнято дварішення про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску:№ НОМЕР_2 та № НОМЕР_1.

Рішенням № НОМЕР_2 застосовано штраф в сумі 14696,48 грн (10% несвоєчасно сплаченої суми по граничному терміну сплати 28.10.2014, згідно даних звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 09.10.2014 №) та нарахована пеня в сумі 15441,11 грн за кожний день прострочення платежу з розрахунку 0,1% суми недоплати згідно даних поданого до Сокальскої ОДПІ звіту від 09.10.2014 №.

Рішенням № НОМЕР_1 нарахована пеня в сумі 23220,22 грн за несвоєчасно сплачену штрафну санкцію в сумі 189630,25 грн по рішенню від 29.10.2014 № про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.

Розмір штрафних санкцій та пені підтверджується відповідними розрахунками до вказаних рішень.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Одночасно Конституцією встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообовязкового державного соціального страхування в обовязковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону платниками єдиного внеску є, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Як встановлено судом, позивач є відокремленим підрозділом юридичної особи Державного підприємства «Львіввугілля» без права юридичної особи.

Відповідно до статті 95 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

За змістом частини третьої статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до пункту 3.4 Положення про ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» від 13.09.2011 року, позивач має відокремлений баланс.

Згідно з пунктом 6.6.1 Положення Підрозділ здійснює оплату праці працівників підрозділу згідно Положення про оплату праці, розробленого відповідно до Положення з організації праці на підприємствах вугільної промисловості, чинного законодавства України та погодженого з профспілками.

Відповідно до пункту 6.7.3 Положення позивач самостійно нараховує та сплачує всі податки та інші обовязкові платежі до бюджету і фондів відповідно до чинного законодавства, за винятком податку на прибуток, податку на додану вартість, екологічного податку.

Відповідно до пункту 4.3. Положення, доходи отримані в результаті господарської діяльності Підрозділу, після сплати податків та інших обов'язкових платежів, належать підприємству.

Керівник Підрозділу несе відповідальність за недостовірні нарахування та несвоєчасну сплату податків і зборів( пункт 9.19 Положення).

За даними реєстру страхувальників ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» (податковий номер 26360693) перебуває на обліку як платник єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в Сокальській ОДПІ ГУ Міндоходів: Реєстраційний номер - 25.01.03783; Дата взяття на облік 23.04.2003 року; КВЕД-46.90, клас професійного ризику -23; Категорія страхувальника -111 «Підприємства, установи та організації інші юридичні особи утворенні відповідно до Законодавства України».

Судом встановлено, що позивачем щомісячно, починаючи з 01.09.2013 року (з дати адміністрування ЄСВ податковою інспекцією), подаються до Сокальської ОДПІ Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, у яких зазначається найменування страхувальника - ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля», підписані керівником і головним бухгалтером відокремленого підрозділу.

Зважаючи на норми приписів Положення про діяльність позивача, відповідно до яких позивач є роботодавцем, має окремий баланс підприємства, здійснює оплату праці, котра є базою нарахування соціального внеску, та чітко визначений Положенням обовязок позивача самостійно нараховувати та сплачувати всі податки та інші обовязкові платежі до бюджету і фондів відповідно до вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у даній справі саме позивач є платником єдиного соціального внеску, тому в силу приписів статті 4 Закону № 2464-VI повинен нести відповідальність за допущення порушень норм цього Закону, а не юридична особа ДП «Львіввугілля».

Так, згідно з пунктом 3 статті 9 Закону № 2464-VI, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у підпунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з частиною одинадцятою статті 9 цього ж Закону, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини шостої статті 25 Закону № 2464-VIза рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону№ 2464-VI накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

У відповідності до приписів частин десятої та тринадцятоївказаної статті на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1%суми недоплати за кожен день прострочення платежу, при цьому нарахування пені, передбаченої Законом № 2464-VI, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати(перерахування) включно.

Як встановлено судом на підставі даних картки особового рахунку позивача по єдиному соціальному внеску, ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» на час проведення Сокальською ОДПІ перевірки мало недоїмку по сплаті вказаного внеску за попередні періоди, а також по штрафних санкціях та пені, на погашення якої у порядку календарної черговості їх виникненняправомірно відбувалося зарахування поточних платежів.

Встановлені судом фактичні обставини, підтверджені матеріалами справи, свідчать про порушення ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» строків сплати єдиного соціального внеску, тому застосування до нього штрафних санкцій та нарахування пені є правомірним.

Даючи оцінку оскаржуваним рішенням від 30.06.2015 року про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску: № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1, суд дійшов висновку, що застосовані ними штрафні санкція та пеня відповідають розмірам, встановленим Законом № 2464-VI.

Матеріалами справи спростовано доводи позивача про протиправність вказаних рішень відповідача.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що Сокальска ОДПІ вказані вимоги щодо обовязку довести правомірність своїх рішень виконала.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувані позивачем рішення Сокальської ОДПІ № та № від 30.06.2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, суд дійшов висновку, що вони прийняті відповідачем з урахуванням вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», Податкового кодексу України і з дотриманням передбачених статтею 2 КАС України принципів.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, рішення Сокальської ОДПІ від 30.06.2015 року № та № винесені правомірно, тому позов є безпідставним і у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до положень статті 94 КАС України не підлягають відшкодуванню з державного бюджету України понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.