Справа № 2а-12806/11/1370
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Справа № 876/10447/14
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області до ОСОБА_1, третя особа - Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

в с т а н о в и в:

ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області 07.11.2011 року звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1, третя особа - Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просила стягнути податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 17227 грн. 00 коп.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були недостатньо досліджені докази та обставини справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального права. Апелянт зазначає, що за результатами перевірки податковим органом складено довідку №27305/17-010 від 28.11.2011 року, якою підтверджується факт несплати відповідачем податку з власників транспортних засобів у сумі 17 227,00 грн. Відповідачем не представлено суду оригіналу квитанції, яку він повинен був отримати після завершення приймання готівки відповідно до «Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації, обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них», затвердженої наказом МВС №379: після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41 та 196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.08.2009 року Відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області на ім'я відповідача здійснено першу реєстрацію в Україні транспортного засобу марки VOLKSVAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1, 2002 року випуску, що підтверджується листом УДАІ ГУМВС України у Львівській області від 23.03.2011 р. №9/552зп.

З матеріалів справи видно, що при здійсненні державної реєстрації автомобіля марки VOLKSVAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1, 2002 року випуску не сплачено податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підтверджується довідкою ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 26.10.2011 р. №27066/19-020 та довідкою ДПІ у Шевченківському районі м. Львова про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів від 28.11.2011 р. №27305/17-010.

Відповідно до розрахунку ДПІ у Шевченківському районі м. Львова сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, яка підлягала сплаті відповідачем при першій реєстрації автомобіля марки VOLKSVAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1, 2002 року випуску становить 17 227грн.

З огляду на наведене позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів в розмірі 17 227грн., що є заборгованістю з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях відповідача ознак протиправності, як і не доведено правомірності стягнення з нього суми податку з власників транспортних засобів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Об'єкти оподаткування визначені в ст. 2 цього Закону, якими є : автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до ст. 3 Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Відповідно до ч. 5-8 ст. 6 Закону сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов»язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов»язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до ч. 6 цієї статті фізичні особи - платники податку зобов»язані пред»являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно з абз. 1 п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до п. 8 вказаного Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що обов'язковими умовами здійснення першої реєстрації транспортних засобів є особисте подання до органу ВРЕР заяви про реєстрацію транспортного засобу, необхідних документів для вчинення реєстраційної дії, а також документів про сплату податку з власників транспортних засобів або документів, що дають право на користування пільгами.

Як видно з матеріалів справи, при вирішенні даної справи, суд першої інстанції вірно врахував, що із заявою до Львівського ВРЕР УДАІ про проведення державної реєстрації транспортного засобу відповідач не звертався і такої не підписував. Крім того, не подавав жодних документів, що посвідчують його особу (паспорт громадянина України чи будь-які інші документи). Таким чином, відповідач не вчиняв жодних дій, пов'язаних з придбанням чи реєстрацією транспортного засобу.

Отже, відповідач не виступав платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, адже вказаний транспортний засіб, реєстрація якого послужила підставою донарахування йому суми податку з власників транспортних засобів, в органах ВРЕР він не реєстрував, а рішення про його реєстрацію прийняте Львівським ВРЕР УДАІ без його відома, з порушенням при цьому встановленого законом порядку такої реєстрації.

Окрім цього, в матеріалах справи наявна копія постанови Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2014 р. у справі №2а-288/12/1370, якою визнано протиправною та скасовано, проведену на ім'я ОСОБА_1 державну реєстрацію автомобіля марки VOLKSVAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_1, 2002 року випуску.

Таким чином, є необґрунтованими доводи позивача про необхідність стягнення із відповідача зазначеного податку в судовому порядку.

Вказаний висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податковий борг ( недоїмка) податкове зобов'язання ( з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду(п.п. 3.1.1 п.3.1 ст. 3 цього Закону).

Тобто, для звернення до суду про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів вказане податкове зобов'язання повинно набути ознак податкового боргу.

Колегія суддів зазначає, що довідка про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, на яку посилається апелянт та розрахунок заборгованості з податку не є належним доказом наявності боргу по узгодженому податковому зобов'язанні щодо податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за державну реєстрацію вказаного автомобіля у сумі 17227 грн.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.41, 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч. 1 п. 1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року у справі №2а-12806/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук