Справа № 2а-16366/12/2670
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Київ К/800/22602/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Суддів РецебуринськогоЮ.Й. (доповідача),
Ємельянової В.І.,
Стародуба О.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання дій (бездіяльності) незаконними та зобов`язання відшкодувати витрати,
за касаційною скаргою Генерального штабу Збройних Сил України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просив: визнати незаконними дії (бездіяльність) щодо невідшкодування фактичних витрат в розмірі 207 грн 95 коп за проїзд у відпустку за 2011 рік залізничним транспортом від станції «Київ-Пасажирський» до станції «Тернопіль» та у зворотньому напрямку; визнати незаконним рішення Генерального штабу Збройних Сил України, оформленого листом від 31 серпня 2012 року №300/1/С/2715 щодо відмови у відшкодуванні витрат, пов`язаних з проїздом залізничним транспортом у відпустку за 2011 рік; зобов`язати відшкодувати витрати за проїзд у відпустку за 2011 рік залізничним транспортом від станції «Київ-Пасажирський» до станції «Тернопіль» та у зворотному напрямку.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року, позов задоволено частково. Зобов`язано Генеральний штаб Збройних Сил України відшкодувати ОСОБА_1 фактичні витрати за проїзд у відпустку за 2011 рік у розмірі 207 грн 95 коп. В задоволенні решти позову відмовлено.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
З`ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 12 грудня 2011 року №238 ОСОБА_1 надано відпустку з 12 грудня 2011 року по 2 січня 2012 року. Наказом від 3 січня 2012 року №1 позивачу продовжено строк перебування у відпустці з 3 січня 2012 року по 20 січня 2012 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю
Відповідно до наказу Міністра оборони України від 13 серпня 2012 року №641 ОСОБА_1 звільнено у запас за пунктом «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).
Листом від 31 серпня 2012 року №300/1/С/2715 Генеральним штабом Збройних Сил України відмовлено позивачу у задоволенні його рапорту щодо відшкодування витрат за проїзд у відпустку за 2011 рік в розмірі 207 грн 95 коп, оскільки ним не надано відпускний квиток з місця проведення відпустки з відміткою про постановку та зняття з обліку. Також вказано, що Бюджетним кодексом України та Законом України «Про Державний бюджет на 2012 рік» не передбачено фінансування відшкодування даних витрат.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 було надано відповідачу відпускний квиток від 12 грудня 2011 року №300/4/99, який містить відбитки штампів Бережанського ОРВК Тернопільської області про взяття і зняття з обліку (датовані 23 грудня 2011 року та 30 грудня 2011 року відповідно).
Відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Абзацом 1 частини першої статті 14 Закону №2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовці мають право на безоплатний проїзд: залізничним, повітряним, водним та автомобільним (за винятком таксі) транспортом: у відрядження; у відпустку в межах України; при переведенні на нове місце проходження військової служби або у зв`язку з передислокацією військової частини; до місця проживання, обраного при звільненні з військової служби в межах України.
В силу статті 23 Закону №2011-XII фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.
Пунктом 65 Указу Перзидента України від 7 листопада 2001 року №1053/2001 «Про положення про проходження військової служби відповідними категоріями військової служби відповідними категоріями військовослужбовців» військовослужбовцям, які відбувають у відпустку, видаються відпускні квитки встановленого зразка та військові перевізні документи або кошти для проїзду до місця проведення відпустки і назад. Після прибуття до місця проведення відпустки військовослужбовці зобов`язані стати на облік, а в разі відбуття - знятися з обліку в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України.
Судами встановлено, що вартість наданих позивачем квитків на залізничному транспорті у купейному вагоні сполученням «Київ Тернопіль» за 22 грудня 2011 року становила 85 грн 88 коп, а сполученням «Тернопіль-Київ» за 31 грудня 2011 року - 112 грн 07 коп.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1992 року №538 затверджений Порядок забезпечення безплатного проїзду військовослужбовців і членів їхніх сімей у чергову відпустку, на нове місце служби та перевезення багажу (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 1 Порядку право на безплатний проїзд військовослужбовців і членів їхніх сімей у чергову відпустку, нове місце служби та перевезення багажу забезпечується, зокрема, Міністерством оборони України. Таке право особам старшого і молодшого офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і членам їхніх сімей надається: залізничним транспортом - у купейних вагонах будь-якої категорії поїзда; повітряним транспортом - літаками в салонах загального класу; автомобільним транспортом - в автобусах з м`якими кріслами.
Пунктом 6 Порядку визначено, що витрати, пов`язані з проїздом військовослужбовців і членів їхніх сімей у чергову відпустку, на нове місце служби, відшкодовуються по фактичних затратах згідно з існуючими тарифами та нормами за рахунок міністерств і відомств, зазначених у пункті 1 цього Порядку.
З огляду на викладене, законодавством передбачено надання пільг на безоплатний проїзд у відпустку військовослужбовцям (в обидві сторони) за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на відповідний рік для Міністерства оборони України.
Доводи щодо відсутності у відповідача коштів для відшкодування таких витрат не можуть бути підставою для обмеження права військовослужбовців на безоплатний проїзд у відпустку, яке передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім того, посилання відповідача на пропуск позивачем строку для звернення до суду з позовом не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року підстави пропуску строку визнано поважними та поновлено строк звернення до суду. Дана ухвала не була оскаржена відповідачем.
З огляду на викладене, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову.
Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.
Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
У Х В А Л И ЛА:
Касаційну скаргу Генерального штабу Збройних Сил України залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

В.І. Ємельянова
О.П. Стародуб