Справа № 806/4865/15
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"03" грудня 2015 р. Справа № 806/4865/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

при секретарі Іщенко І.П. ,

за участю позивача та представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" жовтня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 24.06.2015 за №1400/18/2.2-08/2.2 від 12.08.2015 за №1826/2/208 про відмову у державній реєстрації прав спільної сумісної власності на нерухоме майно - житловий будинок та інші прибудови по вул. Молодіжній, 55 в с. Василівка Житомирського району; зобовязати реєстраційну службу Житомирського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєструвати спільне сумісне майно - житловий будинок загальною площею 86,3 кв. м, в тому числі жилою площею 40,9 кв. м, та належні до нього прибудови по вул. Молодіжній, 55 в с. Василівка Житомирського району спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відмова відповідача у проведенні державної реєстрації права сумісної власності на зазначений вище будинок є необґрунтованою, так як останнім не зазначено у чому саме полягає невідповідність поданих документів. Вважає, оскільки рішенням Житомирського районного суду від 26.12.2014 р. визнано, що житловий будинок № 55 та належні до нього прибудови по вул. Молодіжній в с. Василівка Житомирського району визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4, право власності на даний будинок, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", підлягає обовязковій державній реєстрації.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову суду та ухвалити нову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26.12.2014 по справі №278/2742/14-ц задоволено позов ОСОБА_3, визнано договір дарування, що був укладений 06.05.2003р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_6 удаваним правочином - договором купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_4 придбала, а ОСОБА_5 продала за 18000,00 (вісімнадцять тисяч) гривень належний їй житловий будинок №55 по вулиці Молодіжній в селі Василівка Житомирського району Житомирської області (до будинку належать: сарай Б, погріб Пгр, уборна У, горожа № 1).

Визнано житловий будинок №55 та належні до нього сарай Б, погріб Пгр, уборну У, горожу №1 по вулиці Молодіжній в селі Василівка Житомирського району Житомирської області обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини житлового будинку № 55 та належні до нього сарай Б, погріб Пгр, уборну У, горожу № 1 по вулиці Молодіжній в селі Василівка Житомирського району Житомирської області (а.с. 8-9).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 06.04.2015р. рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26.12.2014р. в частині визнання договору дарування житлового будинку та визнання укладеним договору купівлі-продажу, а також в частині визнання житлового будинку спільним сумісним майном подружжя, - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Визнано удаваним договір дарування житлового будинку №55 по вулиці Молодіжній в селі Василівка Житомирського району Житомирської області, укладений 06.05.2003 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_6.

Визнано, що 06.05.2003р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_4 купила житловий будинок №55 по вулиці Молодіжній в селі Василівка Житомирського району Житомирської області.

Визнано житловий будинок №55 по вулиці Молодіжній в селі Василівка Житомирського району Житомирської області спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В решті рішення залишено без змін (а.с. 10-12).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 30.07.2015 рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26.12.2014 та рішення апеляційного суду Житомирської області від 06.04.2015 залишено без змін (а.с. 19-20).

З метою реєстрації права власності спільного сумісного нерухомого майна - житлового будинку №55 та належних до нього господарських будівель по вулиці Молодіжній в селі Василівка Житомирського району Житомирської області, позивач звернувся до відповідача із заявою довільної форми (а.с. 7). До заяви було додано копії судових рішень та копію технічного паспорту.

Відповідач, листом від 24.06.2015 за вих. №1400/18/2.2.-08/2.2 розяснив позивачеві порядок звернення із заявами до реєстраційної служби (а.с. 8).

20.07.2015 ОСОБА_3 повторно звернувся із заявою про проведення реєстрації спільного сумісного майна (а.с. 9).

12.08.2015 відповідач листом за вих. № 1826/2/2.08 повторно повідомив ОСОБА_3 про недотримання форми заяви та відсутність усіх необхідних документів для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Також, у вказаному листі відповідач розяснив процедуру подання заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Не погодившись із правовою позицією відповідача, позивач звернувся до суду цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем при звернення до відповідача не дотримано порядку звернення із заявою про державну реєстрації прав та їх обтяжень, не дотримано форми такої заяви, не надано необхідного для проведення державної реєстрації прав переліку документів, як то визначено "Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №868.

Колегія суддів погоджується з з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Преамбулою Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - ОСОБА_7 України №1952-IV), передбачено, що цей ОСОБА_7 визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

ОСОБА_7 України №1952-IV згідно зі статтею 1 регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 3 Закону України №1952-IVдержавна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою.

Згідно зі частиною 1 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі частинами 2, 3 статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстрація заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості їх надходження.

Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Відповідно до частин 4, 5 статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не приймається у разі відсутності документа, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень.

При отриманні заяви та документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, проводиться реєстрація заяви у базі даних про реєстрацію заяв та запитів із зазначенням дати і часу реєстрації.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №868 (далі - Порядок).

Згідно пункту 8 Порядку, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 1-1 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Наказом Міністерства юстиції України від 31.03.2015 № 465/5 затверджено форму заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус, особа, зазначена у пункті 1-1 цього Порядку, приймає заяви в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації (пункт 9 Порядку).

Отже, чинним законодавством встановлено чіткий порядок звернення із заявами про державну реєстрації прав та їх обтяжень, затверджено форму такої заяви та перелік документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав.

Орган державної реєстрації прав зобов"язаний прийняти та реєструвати заяву, яка за формою відповідає наказу Міністерства юстиції України від 31.03.2015 № 465/5.

При цьому рішення про державну реєстрацію прав або відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень приймається за умови подання особою заяви, встановленої форми, документу, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документу про сплату адміністративного збору.

З огляду на приписи Закону та з урахуванням обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії відповідача є правомірними, оскільки позивачем не дотримано вимог, встановлених Порядком № 868 щодо форми заяви про державну реєстрацію прав. Заяви позивача від 05.06.2015 та 20.07.2015 не можуть вважатись заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у розумінні приписів Порядку. Відтак, право позивача, у даному випадку, не може бути реалізовано у зв'язку із його діями не у спосіб, визначений законодавством, без дотримання встановлених формальностей, які чітко регламентовані за своїм змістом та є обов'язковими для виконання.

Суд першої інстанції також правильно вказав, що листи відповідача від 24.06.2015 та 12.08.2015 у розумінні приписів Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку № 868 не є рішенням державного реєстратора про відмову у державній реєстрації права власності.

Відмова відповідача у задоволенні заяв не позбавляє права позивача на повторне звернення до відповідного органу у порядок та спосіб, які визначені діючим законодавством, зокрема, шляхом оформлення заяви про державну реєстрацію прав та обтяжень за формою та змістом, затвердженим Порядком.

За таких обставин, доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції є таким, що ґрунтується на належних та допустимих доказах.

На думку колегії суддів суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував Законодавство, яке регулює спірні правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову Житомирського кружного адміністративного суду без змін.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" жовтня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "03" грудня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Реєстраційна служба Житомирського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Житомирській області майдан ОСОБА_8 3/14,м.Житомир,10014

4- представник позивача Гончарук Сергій Петрович вул.Бердичівська, 28,

5- вул.Кафедральна,5-а - ,