Справа № 404/8127/15-а
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/8127/15-а
Номер провадження 2-а/404/627/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Завгороднього Є.В. при секретарі Ткачук Л.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДАІ ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградської області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження та визнання протиправним рішення інспектора про накладення стягнення -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, яким просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №18968 від 04.11. 2015 року, провадження закрити, за відсутністю у його діях складу такого правопорушення та визнати протиправним рішення відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450 грн. Вимоги мотивує тим, що правил дорожнього руху не порушував, відповідач не прийняв до уваги його пояснення, неповно та необ»єктивно з»ясував обставини справи, не навів переконливих доказів щодо його вини у вчиненні правопорушення.

В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач - інспектор ДАІ ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградської області ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, повідомлявся, причин неявки суду не вказав, заперечень не подав.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАЇ, ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адмінвідповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.

В судовому засіданні встановлено, що 04 листопада 2015 року посадовою особою, а саме: інспектором ДАІ ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградської області ОСОБА_3 було виявлено порушення водієм ОСОБА_1 п. 14.6 (в) ПДР, та складено протокол про адміністративне правопорушення. На підставі зазначеного протоколу прийнято постанову, якою на позивача накладено штраф у розмірі 450 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. В постанові зазначено, що позивач 04.11.2015 року, о 09 год. 40 хв. керуючи транспортним засобом БАЗ-22154, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Короленка в м. Кіровограді біля клубу «Форсаж» здійснив обгін транспортного засобу (автобусу) ближче ніж за 50 метрів безпосередньо перед пішохідним переходом, чим порушив п.14.6 (в) ПДР.

Предметом спору є правомірність прийнятого відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому докази щодо наявності чи відсутності складу правопорушення повинні визначатися за нормами КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух »встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року №130 6 (далі ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 14.6 (в) ПДР, обгін заборонено: в) ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пінкті і 100 метрів поза населеним пунктом.

У відповідності дост. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах проадміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідностізаконом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об"єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»- судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб'єктом владних повноважень інспектором ДПС в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчиненні порушення, будь-які письмові докази на підтвердження порушення позивачем ПДР, суду не надано, письмові пояснення позивача при складанні протоколу про адміністративну відповідальність на окремому аркуші не відбиралися, свідки вказані інспектором у протоколі підтвердили тільки факт відмови від пояснень, а не порушення ним п.14.6"в" . При цьому, до матеріалів, які витребовувались судом із адмінпрактики, пояснення свідків не додано, клопотання про їх виклик до суду не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем у суду відсутні, суд приходить до висновку, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню , в частині саме скасування оскаржуваної постанови.

При цьому, важливо відзначити, що зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ч. 2 ст. 122 КпАП України, як і закриття провадження у такій адміністративній справі, наділені виключно посадові особи - працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а тому закриття саме судом провадження у адміністративній справі, порушеній відповідачем відносно позивача, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові від 12.03.2015 року у справі №К/9991/28251/11.

Суд приходить до висновку, що при вирішені питання щодо необхідності закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, слід відмовити.

Тому, керуючись ч. 2 ст.122, п.1 ст.247, ст.288,289,293 КУпАП, ст. ст.10-11,71,160-163,171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 1 №18968 від 04 листопада 2015 року відносно ОСОБА_1.

У задоволенні вимог про закриття провадження по справі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Є. В. Завгородній