Справа № 807/204/15
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2015 рокум. Ужгород№ 807/204/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_2

відповідач 1 - не з'явився;

представника відповідача 2- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 - начальника Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2М.) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 начальника Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області (далі відповідач 1, ОСОБА_4А.) та Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області (далі відповідач 2, ДІСГ в Закарпатській області), в якій просить:

1. Зобовязати Державну інспекцію сільського господарства в Закарпатській області здійснити перевірку за фактами, викладеними в заяві ОСОБА_5, ОСОБА_2 від 03 листопада 2014 року та надати відповідь заявникам з приводу такого звернення.

2. Зобовязати начальника Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області ОСОБА_4 видати розпорядження (наказ) про проведення перевірки за фактами, викладеними в заяві ОСОБА_5, ОСОБА_2 від 03 листопада 2014 року, скласти та підписати акт за результатами такої перевірки, передати до правоохоронних органів (досудового слідства) акт перевірки та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину, якщо такі будуть виявлені в ході перевірки фактів, викладених в заяві ОСОБА_5, ОСОБА_2 від 03 листопада 2014 року.

Позовні вимоги мотивовані наступним. 03.11.2014 року позивачем разом з ОСОБА_5 було подано до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області заяву про перевірку порушень земельного законодавства при прийнятті Ужгородською міською радою ряду рішень у сфері земельних відносин, а саме з приводу незаконності надання дозволів на розробку проектів землеустрою із відведення земельних ділянок за адресою м. Ужгород, вул. Митрака та вул. Мукачівська з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, кожна з яких площею 0,01 га-0,009 га, що суперечить на думку позивача положенням генерального плану міста Ужгорода, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради від 04 червня 2004 року №313, та статті 20 Земельного кодексу України, а також протиправне затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на земельні ділянки за адресою м. Ужгород, вул. Заньковецької.

Також позивач стверджує що, начальником Держсільгоспінспекції в Закарпатській області ОСОБА_4 до цього часу не складено акт перевірки за зверненням позивача та не підписано такий, а також не надано будь-якої відповіді, не звернено до правоохоронних органів щодо внесення інформації про наявність в діях окремих осіб місцевого самоврядування ознак кримінального правопорушення за результатами перевірки фактів, викладених в заяві позивача, а Держсільгоспінспекцією не здійснено перевірку фактів, вказаних у зверненні позивача. Окрім того, останньою не було надано відповіді з приводу заяви позивача.

Вважає, що своєю бездіяльністю відповідачі порушили конституційне право позивача на одержання інформації за зверненням, передбачене ст. 40 Конституції України.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві та письмових поясненнях до позовної заяви. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи, його неявка відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України не є перешкодою для розгляду даної справи.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів викладених у поданих раніше запереченнях проти такого.

Пояснив, що заява гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від 03.11.2014 р. надійшла до ДІСГ в Закарпатській області 05.11.2014 року. У звязку із необхідністю отримання додаткових даних від Ужгородської міської ради, позивачу було надано проміжкову відповідь від 04.12.2014 року за №04/Кол-706 (а.с.37). Після отримання відповідних документів та розгляду по суті в межах повноважень позивачу була надана відповідь від 24.12.2014 року за № 04/Кол-706 (а.с. 40).

05.02.2015 року до ДІСГ в Закарпатській області від позивача надійшов запит щодо надання інформації про перебіг розгляду заяви, поданої 03.11.2014 року. У відповідь на цей запит, листом № 04/257 від 06.02.2015 року (а.с. 39) позивача повідомлено про повторне направлення їй копій листів від 04.12.2014 року за № 04/Кол-706 та від 24.12.2014 року за № 04/Кол-706.

Щодо питання повідомлення правоохоронних органів про факти, повідомлені в заяві позивача, то листом Прокуратури Закарпатської області від 04.11.2014 року № 28/2-913 вих.-14 та листом Прокуратури міста Ужгород від 05.11.2014 року № 74-7876 вих.14 ДІСГ було повідомлено про вказану публікацію та зобовязано вивчити вказані факти та вжити вичерпних заходів в межах компетенції. Листом від 31.12.2014 pоку № ЗМІ-711 першому заступнику прокурора області ОСОБА_8 та прокурору міста Ужгорода ОСОБА_9 було надано відповідь про результати розгляду вищевказаних листів.

Представник відповідачів переконаний, що ними не було допущено бездіяльності при розгляді заяви позивача, заява в межах повноважень була розглянута в повному обсязі та вжиті всі дозволені на той момент заходи реагування, а тому просив суд в позові відмовити повністю.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідачів, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 разом з гр. ОСОБА_5 звернулися до Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області з заявою про перевірку земельного законодавства при прийнятті Ужгородською міською радою ряду рішень у сфері земельних відносин з приводу незаконності надання дозволів на розробку проектів землеустрою із відведення земельних ділянок по вул. Митрака та вул. Мукачівська в м.Ужгороді з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, кожна з яких площею 0,01 га-0,009 га, положенням генерального плану міста Ужгорода, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради від 04 червня 2004 року №313, та статті 20 Земельного кодексу України, а також протиправне затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на земельні ділянки за адресою м. Ужгород, вул. Заньковецької.

Так, 04.12.2014 року листом № 04/кол.- 706 Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області позивачу було надано проміжкову відповідь, в якій зазначено, що за розглядом заяви позивача з приводу вимог земельного законодавства Ужгородською міською радою при наданні дозволу щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів, ДСГІ в Закарпатській області направлено клопотання до Ужгородської міської ради про отримання необхідних документів та інформації для належного розгляду заяви.

Після отримання вищевказаних документів відповідачем було розглянуто питання по суті і в межах повноважень та надіслано позивачу відповідь листом № 04/кол-706 від 24.12.2014 року з якого вбачається, що відповідачем було встановлено, що підстав для проведення позапланової перевірки не було. Крім того, повідомили позивача, що на момент розгляду звернення, згідно ст. 31 Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

Дану відповідь позивач отримав у лютому 2015 року, однак не в строки встановленні законом для отримання такої відповіді.

Таким чином, ДІСГ в Закарпатській області вжило всіх дозволених на той момент заходів реагування і заява позивача в межах повноважень відповідача на той час була розглянута в повному обсязі про що повідомлено позивача відповідним листом, який на момент звернення позивача з даним позовом позивач не отримала, однак на момент розгляду даного позову позивач значила що нею така отримана згодом у лютому 2015 року .

В враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги позивача про зобовязання його здійснити перевірку за фактами, викладеними в заяві ОСОБА_5, ОСОБА_2 від 03 листопада 2014 року та надання відповідь заявникам з приводу такого звернення не підлягають до задоволення і в їх задоволенні слід відмовити.

Щодо інших позовних вимог позивача то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України № 459/2011 від 13.04.2011 року (далі - Положення) державна інспекція сільського господарства України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Пунктом 3 вказаного Положення передбачено, що основним завданням Держсільгоспінспекції України є, зокрема, реалізація державної політики у сферах здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до покладених завдань Держсільгоспінспекція України організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель (пп. 1 п. 4 Положення).

Крім того, згідно з п. 5 Положення Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обовязкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» перелік підстав для здійснення позапланових заходів є вичерпним і такими підставам можуть бути:

- подання субєктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обовязкової звітності, поданих субєктом господарювання;

- перевірка виконання субєктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю);

- обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення субєктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення;

- неподання у встановлений термін субєктом господарювання документів обовязкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було повязано з діяльністю субєкта господарювання.

У свою чергу частиною 2 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_8 України.

Після надходження вищевказаної заяви до ДІСГ у Закарпатській області, відповідачем було витребувано від Ужгородської міської ради документи необхідні для розгляду такої, про що листом від 04.12.2014 року № 04/кол.- 706 було повідомлено позивача. Одночасно відповідачами 04.12.2014 року було надіслано лист № 04/3 мі -711 Першому заступнику прокурора області та Прокурора міста Ужгорода яким повідомили останніх про стан розгляду заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Слід також зазначити, що статтею 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-VІІ від 16.01.2014 року, із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №1622-VІІ від 31.07.2014 року, передбачено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня-грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

На виконання зазначених положень закону Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 408 від 13.08.2014 року «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», пунктом 1 якої установлено, що надання дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців державними інспекціями та іншими контролюючими органами за переліком згідно з додатком (за винятком перевірок стану підготовки до роботи енергетичних обєктів субєктів електроенергетики та субєктів відносин у сфері теплопостачання) здійснюється шляхом прийняття відповідного розпорядження.

В даному випадку такого розпорядження КМ України не було, що не дає відповідачу проводити будь-які перевірки.

Згідно з пунктом 2 цієї ж Постанови надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду чи на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Судом, в ході судового розгляду, встановлено, що рішення суду на проведення перевірки або ж вимоги службової особи у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України не було, а тому передбачений статтею 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» мораторій на проведення перевірок контролюючими органами протягом серпня-грудня 2014 року на такий позаплановий захід поширюється, а дозвіл Кабінету Міністрів України на його здійснення потребується.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

В заховуючи вище викладене, а також те, що на момент звернення позивача з даною заявою про проведення перевірки та на момент її розгляду був встановлений відповідним законом мораторій на проведення перевірок, який забороняв контролюючим органам протягом серпня-грудня 2014 року проводити відповідні перевірки в межах свої повноважень, а відповідного дозволу у вигляді розпорядження КМ України на той час не було, тому ні вимоги позивача щодо зобовязання начальника Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області ОСОБА_4 видати розпорядження (наказ) про проведення перевірки за фактами, викладеними в заяві ОСОБА_5, ОСОБА_2 від 03 листопада 2014 року, скласти та підписати акт за результатами такої перевірки, передати до правоохоронних органів (досудового слідства) акт перевірки та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину, якщо такі будуть виявлені в ході перевірки фактів, викладених в заяві ОСОБА_5, ОСОБА_2 від 03 листопада 2014 року є також безпідставними та не обґрунтованими, а тому до задоволення не підлягають.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову і у задоволенні його слід відмовити повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 - начальника Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяC.А. Гебеш