Справа № 815/6443/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6443/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойко О.Я., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ МВС України в Одеській області, Приморського районного відділу ОМУ ГУ МВС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень в частині, зобовязання вчинити дії, -

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу ГУ МВС України в Одеській області № 2491 від 22.07.2015 року;

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Приморського районного відділу ОМУ ГУ МВС України в Одеській області № 623 від 07.08.2015 року;

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу ГУ МВС України в Одеській області № 3567 від 14.10.2015 року;

- зобовязати ГУ МВС України в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого СКР РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Ухвалою суду від 30.11.2015 року закрито провадження у даній адміністративній справі в частині позовних вимог щодо зобовязання ГУ МВС України в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого СКР РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Також, ухвалою суду від 30.11.2015 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування пункту 1 наказу ГУ МВС України в Одеській області № 2491 від 22.07.2015 року і пункту 1 наказу Приморського районного відділу ОМУ ГУ МВС України в Одеській області № 623 від 07.08.2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Відповідно до наказу ГУ МВС України в Одеській області № 2491 від 22.07.2015 року ОСОБА_1 було відряджено на два місяці для виконання службових обовязків до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з метою виконання обовязків оперуповноваженого сектора карного розшуку.

Разом з тим, згідно з пунктом 1 наказу начальника Приморського районного відділу ОМУ ГУ МВС України в Одеській області № 623 від 07.08.2015 року позивача було призначено на посаду начальника тимчасової оперативної групи «Аркадія», при цьому його не було ознайомлено із функціональними обовязками даної оперативної групи, а також службовими обовязками як начальника такої групи.

Позивач вважає, що такі накази відповідачів прийняті всупереч Положенню про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114. Стверджує, що начальник Приморського районного відділу ОМУ ГУ МВС України в Одеській області не наділений повноваженнями щодо призначення на посаду співробітника іншого районного відділу.

Відповідно до пункту 2 наказу ГУ МВС України в Одеській області № 3567 від 14.10.2015 року позивача було звільнено з посади оперуповноваженого сектора карного розшуку Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області за порушення вимог ст. 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-ІV, наказу МВС України від 15.05.2007 року № 157, п. 1.1наказу МВС України від 26.03.2010 року № 90, що виразилось у неналежному виконанні функціональних обовязків на посаді начальника тимчасової оперативної групи «Аркадія» Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, невжитті вичерпних заходів щодо неухильного дотримання службової дисципліни і законності, самоусуненні від проведення відповідної індивідуально-виховної роботи з особовим складом ТОГ, безконтрольності за діями підлеглого капітана міліції ОСОБА_2

Позивач вважає такий наказ ГУ МВС України в Одеській області протиправним, оскільки службове розслідування за вказаним фактом було проведено не обєктивно, без урахувань його пояснень, а також обставин, які впливають на ступінь і характер відповідальності. Посилається на те, що він не міг здійснювати профілактичні заходи щодо капітана міліції ОСОБА_2, оскільки пропрацював з ним лише 18 днів. Крім того, останнього не було звільнено з органів внутрішніх справ за вчинення дисциплінарного проступку.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с. 3-8).

Представник відповідача, ГУ МВС України в Одеській області, проти задоволення позову заперечував, посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення головне управління діяло з дотриманням вимог чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому адміністративний позов не може бути задоволений.

Представник відповідача, Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, у судове засідання не з'явився, поважність причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень на позов від відповідача до суду не надходило, заяви щодо неможливості розгляду справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи через неможливість його прибуття в судове засідання також не подавалися.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача 1, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 працював в органах внутрішніх справ з грудня 2007 року. З 06.02.2015 року був призначений на посаду оперуповноваженого сектора карного розшуку Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, з функціональними обовязками на цій посаді ознайомлений особисто під розпис (а.с. 12).

За період проходження служби заохочувався 12 разів, до дисциплінарної відповідальності притягувався 6 разів.

Відповідно до наказу ГУ МВС України в Одеській області № 2491 від 22.07.2015 року (а.с. 13) ОСОБА_1 було відряджено з 22.07.2015 року терміном на два місяці для виконання службових обовязків оперуповноваженого сектора карного розшуку до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Згідно з наказом начальника Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області № 623 від 07.08.2015 року (а.с. 14) позивача було призначено на посаду начальника тимчасової оперативної групи «Аркадія». При цьому, ОСОБА_1 повинен був приступити до виконання службових обовязків з 08.08.2015 року, а відповідальним за організацію роботи ТОГ «Аркадія» призначено начальника Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області полковника міліції ОСОБА_3 або особу, яка його замінює.

В подальшому, відповідно до пункту 2 наказу ГУ МВС України в Одеській області № 3567 від 14.10.2015 року (а.с. 9-10) ОСОБА_1 було звільнено з посади оперуповноваженого сектора карного розшуку Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області за порушення вимог ст. 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-ІV, наказу МВС України від 15.05.2007 року № 157, п. 1.1наказу МВС України від 26.03.2010 року №90, що виразилось у неналежному виконанні функціональних обовязків на посаді начальника тимчасової оперативної групи «Аркадія» Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, невжитті вичерпних заходів щодо неухильного дотримання службової дисципліни і законності, самоусуненні від проведення відповідної індивідуально-виховної роботи з особовим складом ТОГ, безконтрольності за діями підлеглого капітана міліції ОСОБА_2

Так, службовим розслідування за фактом надзвичайної події за участю працівника Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області встановлено, що на початку серпня 2015 року дільничний інспектор міліції Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області капітан міліції ОСОБА_2 вияви на території обслуговування пляжі «Аркадія» в м. Одесі факт здійснення підприємницької діяльності гр. ОСОБА_4 без відповідних дозвільних документів. Нехтуючи обовязками працівника правоохоронного органу ОСОБА_2, достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, заходів щодо припинення адміністративного правопорушення ОСОБА_4 не вжив, до відповідальності його не притягнув. Крім цього, ОСОБА_2 вступив з останнім в неділові стосунки, з метою сприяння його підприємницькій діяльності та отримання від нього неправомірної вигоди.

27.08.2015 року капітану міліції ОСОБА_2 слідчим прокуратури було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Зазначена вище подія негативно вплинула на формування позитивної громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності дільничних інспекторів міліції, підвищення довіри населення до міліції, набула значного суспільного резонансу і була негативно висвітлена у засобах масової інформації.

При цьому, як вбачається з висновків службового розслідування, начальник тимчасової оперативної групи «Аркадія» Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_5 та т.в.о. начальника Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_3 до виконання своїх обовязків поставились неналежним чином, жорсткий повсякденний контроль за діяльністю ОСОБА_2 не здійснювали, профілактичні заходи, спрямовані на недопущення вчинення неправомірних дій підлеглим особовим складом, не проводили, результати роботи не контролювали, як наслідок вчинення надзвичайної події.

Не погоджуючись із таким рішенням субєкта владних повноважень, позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законами України «Про міліцію», «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 (далі Положення), та іншими законодавчими актами.

Статтею 1 Закону України «Про міліцію» (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про міліцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міліцію» особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту передбачено, що начальник- особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником. Начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані по службі хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважаються прямими. У разі тимчасового виконання обов'язків, якщо про це оголошено наказом, начальник користується дисциплінарною владою, передбаченою посадою, яку він обіймає тимчасово.

Згідно з пп. «г», «д» п. 40 Положення переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу має здійснюватися, як правило, без зарахування їх у розпорядження відповідного органу внутрішніх справ; призначення на посади осіб, які перебувають у розпорядженні відповідного органу, провадиться в найкоротший строк, але не пізніше двох місяців із дня звільнення їх з посади; при необхідності термінового заміщення вакантної посади дозволяється прямому начальникові - від начальника відділу внутрішніх справ району, йому рівних і вище, з дозволу начальника, який користується правом призначення на цю посаду, тимчасово призначити особу начальницького складу на - вакантну посаду на строк не більше одного місяця.

Також, в силу вимог п. 26 Положення начальники та інші службові особи органів внутрішніх справ несуть персональну відповідальність за суворе дотримання вимог цього Положення та інших нормативних актів з питань проходження служби і роботи з кадрами. Порушене право особи рядового або начальницького складу підлягає негайному поновленню, а службові особи, з вини яких допущено таке порушення, притягаються до відповідальності в установленому законодавством порядку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 22.07.2015 року був відряджений терміном на два місяці для виконання службових обовязків оперуповноваженого сектора карного розшуку до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Разом з тим, згідно з наказом начальника Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області № 623 від 07.08.2015 року він був призначений на посаду начальника тимчасової оперативної групи «Аркадія».

При цьому, як підтвердив представник відповідача, ГУ МВС України в Одеській області, в судовому засіданні у штатному розписі Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області відсутня посада начальника тимчасової оперативної групи «Аркадія».

Також всупереч вимогам чинного законодавства, а також наказу начальника Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області № 623 від 07.08.2015 року, позивача не було ознайомлено із повноваженнями, які покладаються на нього як начальника тимчасової оперативної групи «Аркадія».

Відтак, звільнення позивача за діяння на посаді начальника тимчасової оперативної групи «Аркадія», якої фактично не існує в штатному розписі районного відділу, є необґрунтованим та суперечить змісту проходження служби в органах внутрішніх справ.

З огляду на викладене, позивач не міг нести відповідальність за діяння дільничного інспектора міліції Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області капітан міліції ОСОБА_2, який фактично не був його підлеглим.

Більше того, як вбачається з наказу ГУ МВС України в Одеській області № 689 о/с від 15.09.2015 року дільничного інспектора міліції Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області капітан міліції ОСОБА_2 звільнено у запас Збройних Сил за пп. «ж» п. 64 Положення, тобто за власним бажанням, а не за дисциплінарне порушення.

Таким чином, ГУ МВС України в Одеській області застосувало до позивача найсуворішу санкцію відповідальності у формі звільнення, не встановивши в повному обсязі обставин, які мають значення.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 71, ст. 86 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та дій, суд доходить висновку про протиправність звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектора карного розшуку Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, відтак адміністративний позов належить до задоволення.

Враховуючи відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 160, 162, 163, 167, 254, 256 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу ГУ МВС України в Одеській області № 3567 від 14.10.2015 року «Про надзвичайну подію за участю працівника Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області та покарання винних».

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя О.Я. Бойко