Справа № 712/12970/12
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м.Київ К/800/46417/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо врахування при обчисленні пенсії заробітну плату за період з 01 січня 1984 року по 30 квітня 2002 року та неврахування пільг, які надаються відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати здійснити перерахунок пенсії з врахуванням для її обчислення заробітну плату за період з 01 січня 1984 року по 31 грудня 1988 року та із врахуванням пільг, які надаються відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та надалі виплачувати пенсію із врахуванням вказаного; стягнути недоотриману пенсію за період з 23 квітня 2006 року по 09 липня 2012 року, при цьому врахувати для її обчислення заробітну плату за період з 01 січня 1984 року по 31 грудня 1988 року та з врахуванням пільг, а саме із збільшенням понаднормового стажу на 5 років, які надаються відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про протиправність дій відповідача, який при обчисленні пенсії за віком врахував заробітну плату більше ніж за 60 календарних місяців страхового стажу в порушення приписів ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що призвело до зменшення коефіцієнта заробітної плати та як наслідок зменшення загального розміру пенсії за віком. Крім того, вважає неправомірним неврахування відповідачем до страхового стажу для призначення пенсії за віком 10 років додаткового страхового стажу, передбаченого ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2013 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області щодо врахування при обчисленні пенсії ОСОБА_2 заробітну плату за період з 01 січня 1984 року по 30 квітня 2002 року та неврахування пільг, які надаються відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії із врахуванням для її обчислення заробітну плату за період з 01 січня 1984 року по 31 грудня 1988 року та із врахуванням пільг, які надаються відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; стягнуто з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію за період з 23 квітня 2006 року по 09 липня 2012 року, при цьому зобов'язано врахувати для її обчислення заробітну плату за період з 01 січня 1984 року по 31 грудня 1988 року та з врахуванням пільг, а саме із збільшенням понаднормового стажу на 5 років, які надаються відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року задоволено апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області; постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2013 року скасовано; в позові відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову апеляційний суд виходив із правомірності дій відповідача при призначенні позивачу пенсії за віком.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року, постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 січня 2013 року залишити без змін.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 23 квітня 2006 року перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області та отримує пенсію за віком.

11 жовтня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Ужгороді Закарпатської області із заявою в якій просив перерахувати йому пенсію з 23 квітня 2006 року без врахування відпрацьованих років після 01 липня 2000 року та провести перерахунок пенсії за 2 відпрацьовані роки з квітня 2007 року по квітень 2009 року, з розрахунку середньої заробітної плати по Україні за 2008 рік, а не за 2007 рік.

Розпорядженням від 19 жовтня 2010 року №803433 відповідачем здійснено перерахунок пенсії через зміну надбавки та призначено позивачу пенсію в сумі 1111,45 грн.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії за віком) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем при розрахунку заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, взято заробіток з 01 січня 1984 року по 28 грудня 1988 року, що становить 60 календарних місяців, та весь період трудової діяльності з 01 липня 2000 року (а саме з 01 липня 2001 року по 30 квітня 2002 року).

Отже, як вірно відзначив суд апеляційної інстанції, при призначенні позивачу пенсії обчислення заробітної плати здійснено у відповідності до чинного законодавства.

Посилання позивача на призначення йому пенсії за віком на загальних підставах без врахування пільг при розрахунку пенсії, встановлених ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховуються по одному року, обґрунтовано відхилено апеляційним судом, оскільки ч.3 ст.24 Закону № 1065-IV доповнено абз.10 з вищевказаними положеннями Законом України від 02 вересня 2008 року №345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (набрав чинності з 16 вересня 2008 року), що виключає її застосування при обчисленні пенсії за період з 2006 року, це по-перше, по-друге, як вірно зазначив суд у своєму рішенні, позивач із вимогами щодо перерахунку пенсії за вказаними обставинами до Управління Пенсійного фонду не звертався, а тому права та інтереси позивача не можна визнати порушеними.

За вказаними обставинами суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про правомірність дій відповідача при призначенні пенсії позивачу та відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді