Справа № 815/2905/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2015 р. м. Київ К/800/6070/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестеційно-виробнича компанія «Автомагістраль» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестеційно-виробнича компанія «Автомагістраль» до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, державних інспекторів сільського господарства Державної інспекції сільського господарства в Одеській області: Бабич Дар'ї Миколаївни, Меркулова Олександра Юрійовича про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестеційно-виробнича компанія «Автомагістраль» (надалі - позивач, Товариство) звернулось до суду із позовом до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області (надалі - відповідач, Інспекція), державних інспекторів Державної інспекції сільського господарства в Одеській області: Бабич Дар'ї Миколаївни, Меркулова Олександра Юрійовича, в якому просило:

визнати протиправним та скасувати наказ Інспекції від 24 січня 2014 року № 75;

визнати протиправними дії державних інспекторів сільського господарства Інспекції Бабич Д.М. та Меркулова О.Ю. при проведенні позапланової перевірки вимог земельного законодавства на підставі наказу Інспекції від 24 січня 2014 року № 75;

визнати протиправними та скасувати приписи відповідача про усунення порушень від 28 січня 2014 року № 001714, № 001723 та 001722.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії посадових осіб Інспекції щодо складання висновків, які зазначені в акті перевірки № 000898 від 28 січня 2014 року. Визнано протиправними та скасовано приписи відповідача № 001714, № 001723, № 001722 від 28 січня 2014 року. В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Інспекції від 24 січня 2014 року № 75 - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року рішення першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Товариство звернулось до Вищого адміністративного суду із касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2014 року.

Інспекцією надіслані заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначено, що перевірка дотримання Товариством вимог земельного законодавства проведена на підставі вимоги прокурора, яка відповідно до приписів статей 8, 20 Закону України «Про прокуратуру» є обов'язковою до виконання, а тому у відповідача були наявні усі підстави для видання наказу на проведення відповідного контролю.

Також відповідач вказав, що в касаційній скарзі Товариство не навело доводів щодо спростування факту нецільового використання ним земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі вимоги прокуратури Одеської області від 14 січня 2012 року № 07/1/1-152 Інспекцію зобов'язано провести перевірку законності використання земельних ділянок позивачем.

24 січня 2014 року Інспекцією видано наказ №75, відповідно до якого державними інспекторами сільського господарства Бабич Д.М., Меркуловою О.Ю. була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства позивачем щодо використання земельної ділянки на території Біляївського району Одеської області .

28 січня 2013 року за наслідками проведеної перевірки відповідачем складений акт, яким встановлено, що на момент перевірки Товариство використовує земельну ділянку загальною площею - 3,8 га. для розміщення та експлуатації виробничої бази. Однак, лише частина зазначеної земельної ділянки загальною площею - 1,999 га належить позивачу на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №211157 та надана для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, на думку перевіряючих, вищевказана земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, а саме для розміщення та експлуатації виробничої бази, що є порушенням статті 96 Земельного кодексу України. У свою чергу, виявлено, що земельна ділянка площею - 1,8 га використовується позивачем без правовстановлюючих документів на землекористування, що не відповідає положенням статей 125, 126 Земельного кодексу України та носить характер самовільного зайняття земельної ділянки.

28 січня 2014 року Інспекція на підставі вищезазначеного акту винесла припис № 001723 стосовно позивача, в якому зазначила, що використання частини земельної ділянки орієнтованою загальною площею - 1,8 га без правовстановлюючих документів на землекористування не відповідає положенням статей 125, 126 Земельного кодексу України.

Приписом № 001722 від 28 січня 2014 року було встановлено що на момент перевірки межові знаки, якими було закріплено межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею - 1,999 га для ведення особистого селянського господарства відсутні.

Відповідно до припису № 001714 від 28 січня 2014 року Товариством використовувалась земельна ділянка загальною площею - 1,999 га для особистого селянського господарства, при цьому зазначена земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, а саме під розміщення та експлуатації виробничої бази, що є порушенням статті 96 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з вказаними актом та приписами, Товариство оскаржило їх до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, вказав, що відповідачем під час проведення перевірки були порушені права, свободи та інтереси позивача, відповідач порушив процедуру проведення перевірки.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2014 року та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, прийшов до висновку, що перевірка була проведена Інспекцією без порушень, у свою чергу інспекційним органом були встановлені порушення Товариством вимог земельного законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) передбачено Законом України від 5 квітня 2007 року N 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (надалі - Закон N 877-V).

Зазначений Закону не регулює самі земельні відносини, але визначає процедуру проведення перевірок суб'єктів господарювання.

Пунктом 2 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України №459/2011 від 13 квітня 2011 року, Держсільгоспінспекція України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністерств.

Відповідно до пункту 2 Положення про Державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №770 від 23 грудня 2011 року Держсільгоспінспекція у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства, його першого заступника та заступника, наказами Державної інспекції сільського господарства України, дорученнями Голови Державної інспекції сільського господарства України, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.

Відповідно до статті 10 Закону України від 19 червня 2003 року N 963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (надалі - Закон N 963-IV) державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель мають право: складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Згідно зі статтею 11 Закону N 963-IV державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель зобов'язані додержуватися Конституції України, законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів. З вищевикладеного вбачається, що Державна інспекція при здійсненні перевірки дотримання вимог земельного законодавства повинна дотримуватись відповідного порядку здійснення цієї перевірки.

Статтею 1 Закону N 877-V (в редакції від 4 липня 2013 року, що була чинна на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

З матеріалів справи вбачається, що Інспекцією була проведена позапланова перевірка законності використання земельних ділянок позивачем.

Відповідно до частин першої,третьої статті 6 Закону N 877-V під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Суб'єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного документа.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка була проведена за направленням № 41 від 24 січня 2014 року. Підставою для проведення позапланового заходу у направленні вказано вимога прокуратури Одеської області від 14 січня 2014 року № 07/1/1-152 вих.14, в якій зазначено, що до 24 січня 2014 року відповідач повинен надати відповідь з копіями усіх матеріалів перевірки.

Однак, Інспекція здійснила даний позаплановий захід лише 24 січня 2014 року, також з матеріалів справи не вбачається, що суб'єкт господарювання був ознайомлений з вимогою прокуратури, тобто з підставою проведення даної перевірки.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства за результатами здійснення планових та позапланових заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які використовуються ними у процесі ведення господарської діяльності. державні інспектори складають акт перевірки згідно з уніфікованою формою акту перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства. Акт перевірки складається у двох примірниках і підписується не пізніше останнього дня проведення перевірки державними інспекторами, які проводять відповідний захід, керівником суб'єкта господарювання або уповноваженою ним особою чи фізичною особою -підприємцем або її представником. Перший примірник акта залишається в інспекційному органі, який проводить перевірку, другий - вручається керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі чи фізичній особі -підприємцю або її представнику. При вручені акта перевірки у примірнику акта, який залишається в інспекційному органі, робиться відмітка про дату вручення акта та ставиться підпис особи, яка його отримує.

Однак в супереч вищенаведених положень Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства відповідачем вищевказаний акт перевірки не було направлено в установлений законом порядок та строки позивачу. За перевіркою матеріалів справи не вбачається, які саме акти були надіслані Товариству.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо протиправності дій відповідача, необґрунтованості прийняття оскаржуваних приписів, внаслідок порушення Інспекцією процедури здійснення перевірки.

Отже, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, не надав належної оцінки дотримання Інспекцією порядку здійснення перевірки, а також складанню актів перевірки і прийняв судове рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 222, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестеційно-виробнича компанія «Автомагістраль»- задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року -скасувати.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2014 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.