Справа № 817/1759/14
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/32836/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Донця О.Є.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Рівненської митниці на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015р. у справі № 817/1759/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю госпрозрахункової фірми "Камаз-Транс-Сервіс" до Рівненської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення надмірно сплачених коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 02.06.2014 року № 204050001/2014/000018/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 204050001/2014/10003 від 02.06. 2014 року та стягнення надмірно сплачених коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015р. постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 24.11.2014р. скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма «Камаз-Транс-Сервіс» до Рівненської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 02.06. 2014 року № 204050001/2014/000018/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 204050001/2014/10003 від 02.06. 2014 року - задовольнити. У задоволенні позовних вимог про стягнення з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма «Камаз-Транс-Сервіс» 4 788,00 грн. надмірно сплачених коштів - відмовлено.

На постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015р. надійшла касаційна скарга Рівненської митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про її скасування та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.04.2013 між компаніями «Grupa Azoty Zakіady Azotowe «Puіawy» Spуіka Akcyjna» та компанією ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс» укладено контракт PL/430528900/13/0196 предметом якого є продаж товару у відповідності до замовлень. Відповідно до п 2.1 пункту 2 даного контракту встановлено, що ціни на товари, включаючи вартість упаковки та маркування, розуміються як франко завод (згідно Інкотермс 2010 термін «франко завод» позначається абревіатурою - EXW). В той же час підпунктом 4.1 пункту 4 цього ж контракту встановлено, що товар постачається на умовах поставки FCA Puіawy, відповідно до Інкотермс 2010 умови поставки FCA визначаються як - франко перевізник.

02.06.2014 року ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс» до Рівненської митниці подано електронну митну декларацію № 204050001/2014/ на товар - розчин сечовини (карбаміду) та дистильованої води для вантажних автомобілів. Умови поставки - FCA Puіawy, фактурна вартість 0,17EUR/л, заявлений виробник Grupa Azoty Zaklady Azotowe "Puіawy" S.A., Польща, заявлена країна походження Польща, з комплектом документів.

На підтвердження митної вартості товару позивачем було надано: міжнародну товарно-транспортну накладну (СМК) № 044082; калькуляцію транспортних витрат № 236 від 02.06.2014 року; інвойс проформа (попередній рахунок) від 22.05.2014р.; переклад рахунка-фактури від 30.05.2014р.; Контракт РІУ430528900/13/0196 від 01.04.2013р.; платіжне доручення в іноземній валюті № 131 від 22.05.2014 року; платіжне доручення № 1854 від 02.06.2014р. на суму 15606,00 грн.; митну декларацію країни відправлення.

Після перевірки вантажно-митних декларацій Рівненська митниця своїм рішенням N/2014/000018/2 від 02.06.2014 року здійснила коригування митної вартості товару в сторону її збільшення, посилаючись на те, що митна вартість товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з відсутністю у поданих до митного оформлення та додатково наданих декларантом

документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари, а саме: 1) відсутні документально підтверджені відомості щодо числових значень вартості тари (сума амортизаційних відрахувань на тару, що належить імпортеру), яка має бути включена до митної вартості у відповідності до положень частини 10 статті 58 МК України; 2) неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України.

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 МК України процедури консультації з декларантом митну вартість товару скориговано із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно положень статті 59 МК України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується інформація, надана декларантом щодо ціни товару з тарою, наявна у прайсі (комерційній пропозиції виробника на 2 квартал 2014 року) від 18.03.2014 року на умовах поставки РСА Риіаиу (230 ЕІІК/ІОООл). Числове значення митної вартості товару з урахуванням вагових характеристик товару, транспортних витрат згідно калькуляції від 02.06.14 вих. №236 (434,0 ЕІІк.) по курсу НБУ на день подання митної декларації до оформлення становить 72973,49 грн., або у валюті контракту 4552,84 ЕІІК.

Позивач не погодився із прийнятим Рішенням про коригування митної вартості, але з метою випуску товару у вільний обіг здійснив митне оформлення даного товару під гарантійні зобов'язання, подав нову митну декларацію № 204050001/2014/100851, здійсни доплату митних платежів із врахуванням коригованої митним органом вартості та курсу іноземної валюти. Вказане підтверджується платіжними дорученнями: № 1854 від 02.06.2014 - передоплата за митне оформлення товарів, згідно зміни курсу іноземної валюти; № 1857 від 02.06.2014 на суму 4 788,00 гривень - доплата за митне оформлення товарів, згідно рішення про коригування митної вартості.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Митницею дотримано вимог митного законодавства при визначенні митної вартості вказаного товару, а прийняті Митницею рішенні є законними та обґрунтованими.

Натомість скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги частково суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Митниця вказує про те, що до митного оформлення декларантом не надано жодного документу (дистриб'юційної угоди, договору, контракту, інших документів), яким регламентовано діяльність ТзОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс» як представника продукції компанії «Grupa Azoty Zakіady Azotowe «Puіawy» Spуіka Akcyjna»: чи є імпортер одноосібним (ексклюзивним) дистриб'ютором, чи не здійснюється прямо чи опосередковано перерахування на користь продавця частки виручки від продажу оцінюваного товару на митній території України.

Проте, судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що додатковою угодою №1 від 16.04.2013 до контракту /430528900/13/0196 від 01.04.2013 внесені зміни до пункту 5 (упаковка, маркування), зокрема доповнено пункт підпунктом 5.2, яким передбачено, що товар постачається в обертовій тарі, яка є власністю Покупця.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Наказом Держмитслужби від 13.07.12 № 362 передбачено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, посадова особа, що здійснює такий контроль проводить: порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки наявності взаємозв'язку продавця та покупця.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язанні подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об'єктивних, документально підтверджених даних, що підлягають обчисленню.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням.

Фізичні характеристики імпортованого товару передбачають перевезення товару виключно у тарі - ємностях. Експлуатація багато обертової (зворотної) тари передбачає певні витрати, зокрема природній та експлуатаційний знос, витрати на обслуговування та підготовку до експлуатації тощо, відповідно, зазначені витрати мають бути врахованими при обчисленні митної вартості товарів.

Суд першої інстанції встановив, що в поданих декларантом документах відсутні відомості щодо витрат, пов'язаних з експлуатацією зворотної тари, зокрема амортизаційних відрахувань, обробки та підготовки тари для використання тощо.

Між тим колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції оскільки тара, яка була вивезена згідно ВМД № 204050001/2014/100800 від 23.05. 2014 року для транспортування розчину сечовини була ввезена на територію України у вивезеній обертовій тарі, що належить позивачу.

Крім того, позивачем надано відповідь "Група Азот ПУЛАВИ" про те, що ціна товару, що постачався, встановлювалась без вартості упаковки; він відпускався в контейнери, які належали Покупцю - ТОВ "Камаз-Транс-Сервіс", контейнери були раніше придбані у фірми "Група Азот ПУЛАВИ".

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Рівненської митниці відхилити, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: