Справа № 823/554/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/554/15 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Петрика І.Й.
Суддів:Борисюк Л.П.,
Ключковича В.Ю.,
При секретарі:Валяєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області Червоненко Валентини Анатоліївни, Міністерства юстиції України, про скасування рішення, зобов'язання вчинити ді, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 пред'явив позов до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області Червоненко Валентини Анатоліївни, Міністерства юстиції України, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить: визнати неправомірним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №19294502 від 12.02.2015, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області Червоненко Валентиною Анатоліївною; зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Державного департаменту реєстраційної служби Міністерства юстиції України прийняти рішення щодо державної реєстрації речового права, права оренди земельної ділянки, що розташована Черкаська область, Черкаський район, с/рада Дубіївська, кадастровий НОМЕР_1 земельної ділянки.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Міністерство юстиції України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволені позовних вимог позивачу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню в частині з ухваленням в цій частині нового рішення у справі з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 198, 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11 лютого 2015 року до реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області звернувся ОСОБА_5 із заявою про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться: Черкаська область, Черкаський район, с/р Дубіївська.

Вказана заява зареєстрована в базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.02.2015 12:53:11 за реєстраційним номером 10160049.

До заяви ОСОБА_5 було додано, зокрема: витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-014, виданий 31.03.2014 управлінням Держземагентства у Черкаському районі Черкаської області; договір оренди землі від 03.11.2014, укладений між позивачем (Орендар) та Черкаською районною державною адміністрацією (Орендодавець), та зареєстрований реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області.

12 лютого 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області Червоненко В.А. прийнято рішення №19294502 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, згідно з яким відмовлено у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, що розташована: Черкаська область, Черкаський район, с/рада Дубіївська, кадастровий номер НОМЕР_1 за ОСОБА_5

Згідно оскаржуваного рішення, стороною та підписантом по договору оренди від 03.11.2014 має виступати Головне управління Держземагентства у Черкаській області.

Вважаючи вказане рішення протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що обґрунтованість та законність прийняття рішення відповідачем суду не доведена, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині визнання неправомірним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №19294502 від 12.02.2015 із огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 (далі по тексту - Закон) обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Судом встановлено, що в провадженні Черкаського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №823/1584/13-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Черкаської районної державної адміністрації про зобов'язання голови Черкаської районної державної адміністрації виконати діючий нормативно-правовий акт - розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації за №120 від 02.04.2010 та підписати договори оренди земельних ділянок з орендарем ОСОБА_5 та стягнути з Черкаської районної державної адміністрації на користь позивача моральну шкоду в розмірі 15000 грн. 00 коп.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.05.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2013, у справі №823/1584/13-а, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Черкаської районної державної адміністрації щодо невиконання розпорядження «Про передачу ОСОБА_5 в оренду земельних ділянок» №120 від 02.04.2010; зобов'язано голову Черкаської районної державної адміністрації виконати розпорядження «Про передачу ОСОБА_5 в оренду земельних ділянок» №120 від 02.04.2010; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судове рішення у справі №823/1584/13-а набрало законної сили 17.12.2013.

Згідно договору оренди землі від 03.11.2014, укладеного між Черкаською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (Орендар), Орендодавець, на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 02.04.2010 №120 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Дубіївської сільської ради, за межами населеного пункту. В оренду передається земельна ділянка площею 16,0020 га (землі запасу), кадастровий номер: НОМЕР_1. Договір оренди укладено на 10 років.

З огляду на те, що позивачем до реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції подана заява щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що виникло на підставі рішення суду, що набрало законної сили, колегія суддів вважає, що рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, приймаються державними реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку взаємодії № 607/5.

Згідно статті 15 Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до статті 19 Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Зі змісту статті 24 Закону вбачається, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно п. 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013р., державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених Законом, заборонена.

Згідно п.п. 6-1 п. 4 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затверджене Указом Президента України від 08.04.2011 № 445/2011 (редакції від 29.12.2012, що діє з 03.01.2013), Держземагентство України відповідно до покладених на нього завдань: передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.

З огляду на те, що договір оренди землі укладений Черкаською районною державною адміністрацією, як Орендодавцем, на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, враховуючи те, що останнє приймалось після внесення вищезгаданих змін в Положення про Держземагентство України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості відмови державного реєстратора у реєстрації права оренди земельної ділянки з тих підстав, що стороною договору оренди землі від 03.11.2014 має виступати Головне управління Держземагентства у Черкаській області.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області Червоненко В.А. як суб'єкт владних повноважень доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не надав, правомірності прийнятого ним рішення не довів.

Що стосується висновку суду першої щодо зобов'язання Міністерство юстиції України прийняти рішення щодо державної реєстрації речового права - права оренди земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено систему органів державної реєстрації прав. Зокрема, систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Міністерство юстиції України: забезпечує формування державної політики у сфері державної реєстрації прав; здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; затверджує статут державного підприємства - Адміністратора Державного реєстру прав, призначає та звільняє його керівника; здійснює контроль за використанням та збереженням належного державному підприємству (Адміністратору Державного реєстру прав) майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України та покладені на нього Президентом України.

Стаття 9 Закону передбачає, що державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли, державний реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Вирішуючи спір, колегія суддів враховує, що зі змісту п. 1 наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 № 607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» (далі - наказ №607/5) вбачається, що у разі подання до територіальних органів Мін'юсту заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають на підставі рішень судів, що набрали законної сили, де однією із сторін є юридична особа, та/або інший суб'єкт господарювання, та/або фізична особа - підприємець (крім випадків державної реєстрації права власності на підставі рішень судів у справах про спадкування), рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до цього наказу.

Додатком до наказу №607/5 є Порядок взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб (далі - Порядок взаємодії), який визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав під час проведення державної реєстрації права власності та/або речових прав на нерухоме майно, що виникають, з вказаних у цьому Порядку підстав.

Пунктом 2 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого вищезазначеним наказом Мін'юсту, визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін'юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Положення частини 2 статті 30 Закону визначають, що до суду оскаржуються дії або бездіяльності саме державного реєстратора прав на нерухоме майно. Під діями державного реєстратора також слід розуміти його рішення, прийняті вказаним суб'єктом владних повноважень з питань державної реєстрації прав на нерухоме майно, оскільки будь-які рішення є актами вольової поведінки відповідного суб'єкта.

Аналогічна позиція міститься у пункті 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 № 8.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що повноваження стосовно прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень Законом віднесено до виключної компетенції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідного органу державної реєстрації прав.

Таким чином, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині зобов'язання саме Міністерство юстиції України прийняти рішення про державну реєстрацію речового права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективного державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Отже, під дискреційним повноваженням суд повинен розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Діючим законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень державними реєстраторами речових прав на нерухоме майно, і суд не може підміняти цю процедуру та адміністративного суб'єкта, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що державна реєстрація є дискреційними повноваженнями державного реєстратора, яка проводиться відповідно до визначених законом етапів, вчиненню реєстраційних дій передує перевірка поданих документів на їх відповідність вимогам законодавства. Суд не може зобов'язати здійснити державну реєстрацію права за обставин, коли достеменно не встановлено, що усі подані документи є належним чином оформленими, а усі етапи їх перевірки - завершені.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського управління юстиції Черкаської області повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 від 11 лютого 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відповідно до чинного законодавства та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції в частині абзацу 3 резолютивної частини постанови є помилковим.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування постанови суду першої інстанції в частині та в цій частині ухвалення нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року в частині задоволених позовних вимог про зобов'язання Міністерства юстиції України прийняти рішення щодо державної реєстрації речового права - права оренди земельної ділянки, що розташована: Черкаська область, Черкаський район, с/рада Дубіївська, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за ОСОБА_5 скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову.

Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 від 11 лютого 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відповідно до чинного законодавства та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: І.Й. Петрик

Судді: Л.П. Борисюк

В.Ю. Ключкович

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.