Справа № 2а/0470/14440/12
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Київ К/800/53517/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів: головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Зайцева М.П., Маринчак Н.Є.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
на постановуДніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2013 року
та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року
у справі№ 2а/0470/14440/12
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМ»
доДержавної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
проскасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦУМ» (далі - ТОВ «ЦУМ») звернулось в суд із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило:

- скасувати рішення ДПІ від 16 серпня 2012 року № 18106/10/182 про невизнання податкової звітності позивача з податку на додану вартість за липень 2012 року податковою декларацією;

- зобов'язати ДПІ прийняти податкову декларацію позивача з податку на додану вартість за липень 2012 року датою її фактичного отримання, тобто 13 серпня 2012 року;

- зобов'язати відповідача відобразити показники (дані) податкової декларації позивача з податку на додану вартість за липень 2012 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ТОВ «ЦУМ»;

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року, адміністративний позов ТОВ «ЦУМ» задоволено частково. Скасовано рішення ДПІ від 16 серпня 2012 року № 18106/10/182 про невизнання податкової декларації позивача з податку на додану вартість за липень 2012 року як податкової звітності. Зобов'язано ДПІ прийняти податкову декларацію ТОВ «ЦУМ» з податку на додану вартість за липень 2012 року як податкову звітність датою її фактичного отримання - 13 серпня 2012 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами відповідача не погодився, просив касаційну скаргу ДПІ залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «ЦУМ» у встановлений законом строк надіслало на адресу ДПІ рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення та з описом вкладення до цінного листа податкову декларацію з податку на додану вартістю за липень 2012 року, а також додатки до неї.

Отримавши вказану податкову декларацію з додатками, ДПІ, посилаючись на положення пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, прийняла рішення від 16 серпня 2012 року № 18106/10/182 про невизнання такої декларації податковою звітністю підприємства, з огляду на те, що додаток № 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до декларації не підписаний уповноваженою особою підприємства (керівником) та не скріплений печаткою платника податків.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем дотримано всі необхідні вимоги, які встановлені Податковим кодексом України для подання податкової звітності, в тому числі і щодо наявності обов'язкових реквізитів, зокрема, підпису платника податку та скріплення його печаткою підприємства.

Судова колегія суду касаційної інстанції погоджується із таким висновком судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Вимоги до складення та подання податкової звітності встановлені статями 48 та 49 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 48.1 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності), виходячи із положень пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України віднесено до обов'язкових реквізитів податкової декларації.

Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною (пункт 46.1 статті 46 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 49.11 статі 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до органу державної податкової служби податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

За змістом підпункту 49.12.2 пункту 49.12 статті 49 Податкового кодексу України у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм слідує, що відмова податковим органом платнику податків у прийнятті поданої ним декларації є правомірною у разі відсутності у такій декларації обов'язкових реквізитів, зокрема відсутності підпису посадових осіб платника податку, засвідченого печаткою платника податку (за наявності).

Встановлення наявності або відсутності підпису та на поданій звітності та скріплення такого підпису печаткою становить предмет доказування для цілей вирішення вказаного спору.

Вказані обставини встановлюються на підставі доказів, визначення яких міститься у статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, доказами в адміністративному судочинстві, виходячи із положень наведеної статті, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, податковий орган відповідно до принципу офіційності повинен доводити в суді обставини допущення порушень платником податків як підстави не прийняття податкової звітності та правомірності прийняття свого рішення.

Разом з тим, на підтвердження обставини відсутності підпису посадових осіб платника податку, засвідченого печаткою платника податків, у додатку №5 до податної декларації з податку на додану вартість за липень 2012 року, відповідачем належних доказів не надано.

Наданий відповідачем примірник додатку № 5 не підтверджує обставин порушення позивачем норм податкового законодавства при поданні податкової звітності. Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, здійснивши візуальний огляд вказаного доказу, зробив висновок про те, що наданий відповідачем додаток № 5 не надсилався до податкового органу.

Водночас, оригінал додатку № 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до декларації ТОВ «ЦУМ» за липень 2012 року, що надійшов на адресу податкового органу 13 серпня 2012 року рекомендованим поштовим відправленням, на вимогу суду відповідачем не надано.

Слід відмітити і те, що копія додатку № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2012 року, яка наявна в матеріалах справи, містить підпис платника засвідчений печаткою платника податку, що свідчить про те, що він заповнений у відповідності до вимог законодавства.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам з дотримання положень статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України дійшли юридично правильного висновку про протиправність рішення відповідача про відмову у прийнятті податкової звітності та, задовольняючи позовні вимоги відновили порушені права та законні інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236 - 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев
Н.Є.Маринчак