Справа № 2а-1910/11
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2011-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Луцький міськрайонний суд Волинської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2011 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 районної державної адміністрації у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про позбавлення статусу інваліда війни та вилучення посвідчення, визнання протиправною бездіяльність субєкта владних повноважень, зобовязання виплатити щорічну разову допомогу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 районної державної адміністрації у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про позбавлення статусу інваліда війни та вилучення посвідчення, визнання протиправною бездіяльність субєкта владних повноважень, зобовязання виплатити щорічну разову допомогу.

Вимоги обґрунтовує тим, що він учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відноситься до І-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. В звязку з захворюванням, повязаним із виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, являється інвалідом І групи.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» прирівняний до інвалідів війни, та має право на щорічну разову (до 5-го травня щороку) допомогу в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, згідно ч. 5 ст. 13 цього ж Закону. Нарахування та виплату щорічної разової допомоги до 5 травня здійснює Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 районної державної адміністрації. Досі, тобто до 2010 року, така допомога нараховувалась і виплачувалась. В 2010 році Відповідач не виплатив призначену згідно з законом щорічну разову допомогу до 5 травня.

В звязку з цим, 20.07.2010 року позивач звернувся до УПСЗН ОСОБА_4 райдержадміністрації з заявою, в якій просив повідомити, на підставі яких нормативно-правових документів та за чиєю вказівкою (розпорядженням, наказом, тощо) йому не було виплачено щорічну разову допомогу до 5-го травня 2010 року. У відповіді відповідача № К-198/1-196 від 26.07.2010 року зазначається, що допомогу до 5 травня 2010 року не було виплачено в звязку з тим, що, управлінням проводиться перевірка усіх особових справ учасників ліквідації на Чорнобильській АЕС, які були залучені до складу формувань цивільної оборони і отримали відповідний статус та допомога буде виплачена лише у разі «підтвердження статусу інваліда війни». У відповідь на повторне звернення надійшов лист УПСЗН ОСОБА_4 райдержадміністрації від 27.08.2010 pоку № К-220/4-211/3-206/2-198/1-196i, в якому зазначалось, що позивач не має права на статус інваліда війни, а видане йому посвідчення має бути вилученим згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчень», оскільки, він нібито не був залучений до невоєнізованих формувань Цивільної оборони.

Вважає таке рішення та бездіяльність Відповідача незаконними та просить визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача про позбавлення його статусу інваліда війни та вилучення посвідчення, зобовязати поновити цей статус та дію посвідчення; визнати протиправною бездіяльність Відповідача, що виразилась в невиплаті щорічної грошової допомоги до 5-го травня 2010 pоку і зобовязати нарахувати і виплатити допомогу.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позов підтримали, крім того заявою від 14.03.2011 року уточнили позовні вимоги. Суду пояснили, що в кінці 2010 року відповідач повідомив про позбавлення позивача статусу інваліда війни та про недійсність посвідчення інваліда війни в Головне управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Волинської обласної державної адміністрації, департамент соціальної політики ОСОБА_4 міської ради, управління Пенсійного фонду в ОСОБА_4 районі, ВАТ «Волиньгаз», Луцьку районну філію ВАТ «Волиньобленерго» та КП «Луцьктепло». Внаслідок протиправного позбавлення позивача статусу інваліда війни та повідомлення про недійсність посвідчення, порушено його право на пільги, а також пенсійним фондом позбавлено доплати до пенсії як інваліду війни (а.с. 35-44). Просили визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача про позбавлення його статусу інваліда війни та вилучення посвідчення, зобовязати поновити цей статус та дію посвідчення, зобовязати відповідача повідомити про це всі вище вказані установи та організації; визнати протиправною бездіяльність Відповідача, що виразилась в невиплаті щорічної грошової допомоги до 5-го травня 2010 pоку і зобовязати нарахувати і виплатити допомогу.

Представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с. 46).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відноситься до І-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. В звязку з захворюванням, повязаним із виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, являється інвалідом І групи (а.с. 10-12).

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» прирівняний до інвалідів війни, та має право на щорічну разову (до 5-го травня щороку) допомогу в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, згідно ч. 5 ст. 13 цього ж Закону. Нарахування та виплату щорічної разової допомоги до 5 травня здійснює Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 районної державної адміністрації. Досі, тобто до 2010 року, така допомога нараховувалась і виплачувалась. В 2010 році Відповідач не виплатив призначену згідно з законом щорічну разову допомогу до 5 травня.

20.07.2010 року позивач звернувся до УПСЗН ОСОБА_4 райдержадміністрації з заявою, в якій просив повідомити, на підставі яких нормативно-правових документів йому не було виплачено щорічну разову допомогу до 5-го травня 2010 року. У відповіді відповідача № К-198/1-196 від 26.07.2010 року (а.с. 13) зазначається, що допомогу до 5 травня 2010 року не було виплачено в звязку з тим, що, управлінням проводиться перевірка усіх особових справ учасників ліквідації на Чорнобильській АЕС, які були залучені до складу формувань цивільної оборони і отримали відповідний статус та допомога буде виплачена лише у разі «підтвердження статусу інваліда війни». У відповідь на повторне звернення надійшов лист УПСЗН ОСОБА_4 райдержадміністрації від 27.08.2010 pоку № К-220/4-211/3-206/2-198/1-196ii, в якому зазначалось, що позивач не має права на статус інваліда війни, а видане йому посвідчення має бути вилученим згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчень», оскільки, він нібито не був залучений до невоєнізованих формувань Цивільної оборони.

Правила видачі посвідчень інвалідам війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302. Згідно п. 13-1 Положення № 302, у разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», видане їй раніше посвідчення вилучається уповноваженим на видачу посвідчень органом, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення. Тобто, необхідною умовою для вилучення посвідчення є виникнення підстав, за яких особа втрачає право на статус, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В даному випадку статус особи, прирівняної до інвалідів війни встановлюється п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно якого до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Як видно з даної норми, для встановлення статусу інваліда війни особі, яка приймала участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС необхідним є дотримання двох критеріїв: залучення особи до складу формувань Цивільної оборони; наявність у особи інвалідності, внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно саме відсутність цих критеріїв, або одного з них і є підставою для втрати особою права на статус, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В судовому засіданні встановлено, що статус відповідає обом критеріям, визначеним п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується наступним: ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони, підтвердженням його участі в роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи є:

- довідка ОСОБА_4 АТП 10754 від 31.03.2005 року № 01-159iii (а.с. 15), з якої вбачається, що в періоди з 16.08.1986 року по 27.08.1986 року, з 15.04.1987 року по 14.05.1987 року ОСОБА_1 в складі автоколони Цивільної оборони № 4 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- довідка начальника зведеної колони Мінавто УРСР та начальника УМДС-4iv (а.с. 16), з якої вбачається, що ОСОБА_1 в період з 16.04.1987 року по 30.04.1987 року працював на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - по 48 годин в другій та третій зоні небезпеки;

- довідка Київського шляхового РБУ від 27.08.1986 року № 385v (а.с. 17), з якої вбачається, в серпні 1986 року ОСОБА_1 працював по перевозці асфальтобетону для будівництва підїзних шляхів в районі 30 км зони Чорнобильської АЕС;

- перепустка № 44470vi видана Мінавто УРСР (а.с. 18), з якої вбачається, що ОСОБА_1 мав право вїзду в м. Чорнобиль в закриту зону.

Та обставина, що ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації аварії на ЧАЕС, саме в складі формувань цивільної оборони, підтверджується також довідкою ОСОБА_4 АТП 10754 від 31.03.2005 року № 01-159 (а.с. 15).

Слід також враховувати, що до таких робіт він не міг бути залучений інакше як в складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони, які здійснювали заходи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з огляду наступне.

В період аварії на Чорнобильській АЕС, яка сталася 26.04.1986 року, види, порядок створення та функціонування невоєнізованих формувань Цивільної оборони визначався Положенням «Про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами», введеним в дію наказом № 90 начальника Цивільної оборони СРСР Міністерства оборони СРСР від 06.06.1975 року.

Відповідно до п.п. 9, 10 Положення № 90 до формувань загального призначення Цивільної оборони відносились в тому числі автомобільні загони та колони. Згідно п.п. 11, 12 Положення № 90, до формувань Цивільної оборони відносились формування загального призначення (зведені загони і команди, зведені загони і команди механізації робіт), і, в тому числі, автомобільні (загони, колони). Базою для створення таких формувань загального призначення являлись організації та підприємства республіканського, обласного, міського і районного підпорядкування. Додатками до Положенням № 90 визначались організаційно-штатні структури невоєнізованих формувань Цивільної оборони, зокрема, схеми організації автомобільних колон. Такі невоєнізовані формування цивільної оборони використовувались в мирний час саме для ліквідації наслідків великих аварій та катастроф (п. 24 Положення ).

Крім того, у 2004 році були внесені зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та доповнено ч. 2 ст. пунктом 9, в якому зазначено, що до інвалідів війни також належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Чорнобильська катастрофа відбулася за час існування Радянського Союзу. На той час не існувало чіткого переліку документів, потрібних для присвоєння статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи чи статусу інваліда війни, так само, як зараз в Україні не існує чіткого визначення формувань Цивільної оборони і в цьому разі потрібно керуватись Положенням «Про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами», введеними в дію наказом № 90 начальника Цивільної оборони СРСР Міністерством оборони СРСР від Об червня 1975 року, якими були визначені види Формувань Цивільної оборони на той час, і які могли не входити в підпорядкування Міністерства оборони СРСР та УРСР, тому такі Формування залучалися до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в тому числі і на підставі прикомандирування до військових частин та комендатур.

Згідно п. 25 ст.4 зазначеного вище Положення, до складу формувань (Цивільної оборони) зараховуються в обовязковому порядку громадяни СРСР: чоловіки у віці від 16 до 60 років та жінки від 16 до 55 років, за виключенням військовозобовязаних, які мають мобілізаційні приписи... З матеріалів справи вбачається, що позивачеві 1986-1987 роках було 31 та 32 роки, відповідно, він був військовозобовязаний, однак мобілізаційного припису не отримував. Відтак, в силу діючого на той час Положення № 90, в обовязковому порядку був включений в склад формувань цивільної оборони, і приймати участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи міг тільки і виключно у складі формувань Цивільної оборони.

В судовому засіданні встановлено, що інвалідність ОСОБА_1 встановлено саме внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується довідкою МСЕК серія МСЕ № 032662 від 05.05.2006 року (а.с. 12). З цієї довідки чітко вбачається, що захворювання, що стали причиною інвалідності, повязані саме з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З вищенаведеного вбачається, що обидва критерії дотримані і ОСОБА_1, як особа, яка була залучена до складу формувань Цивільної оборони, та стала інвалідом внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, має право на статус інваліда війни згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно п. 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 15.1994 № 302, посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Тобто єдиною підставою для видачі ОСОБА_1 посвідчення інваліда І-ї групи, прирівняного до інвалідів війни є виключно довідка МСЕК (а.с. 12). Будь-яких інших документів для встановлення статусу інваліда війни, видачі відповідного посвідчення і, тим більше, підтвердження правомірності його видачі, позивач надавати не зобовязаний.

Вищенаведеним підтверджується, що рішення відповідача про позбавлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни та вилучення відповідного посвідчення є безпідставним і необґрунтованим, прийнятим всупереч положенням Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та вимогам Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302.

На підставі вище вказаного, суд прийшов до висновку, що внаслідок прийняття такого рішення порушено права позивача, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому це рішення слід визнати протиправним та скасувати, а відповідача слід зобовязати поновити ОСОБА_1 статус інваліда війни та дію посвідчення, а також повідомити про це Головне управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Волинської обласної державної адміністрації, департамент соціальної політики ОСОБА_4 міської ради, управління Пенсійного фонду в ОСОБА_4 районі, ВАТ «Волиньгаз», Луцьку районну філію ВАТ «Волиньобленерго» та КП «Луцьктепло».

Згідно ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах інвалідам І групи десять мінімальних пенсій за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком, який, згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є основою для визначення щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни, встановлюється ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що відповідає положенням п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», згідно якого прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

В травні 2010 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, (згідно ст. 52 Закону України «Про державний бюджет України» від 27.04.2010 року № 2154-VI та ст. 2 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009 року № 1646Л/І), а отже і розмір мінімальної пенсії за віком становив - 706,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення звязку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Отже, згідно вимог ч. 5 ст. 13 та ч. 1 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в 2010 році відповідач, як орган праці та соціального захисту населення, повинен був нарахувати та виплатити позивачу щорічну разову допомогу в розмірі 7060,00 грн. (706,00 х 10 = 7060,00). Однак, цієї допомоги йому виплачено не було з тих підстав, що УПСЗН ОСОБА_4 райдержадміністрації проводилась перевірка законності статусу інваліда війни ОСОБА_1, а в подальшому прийнято рішення про позбавлення його такого статусу.

Разом з тим, жодним нормативно-правовим актом не передбачено право УПСЗН ОСОБА_4 райдержадміністрації не виплачувати інвалідам війни, або прирівняним до них особам, одноразову щорічну допомогу до 5-го травня, на підставі листів Управління Пенсійного фонду. Тим більше, як вбачається з листа УПФУ в ОСОБА_4 районі від 27.08.2010 року № 27/К-11, ця установа не зверталась до Відповідача з вимогою про проведення перевірки законності встановлення статусу інваліда війни ОСОБА_1.

Тому, виходячи з положень ст. 19 Конституції України, бездіяльність УПСЗН ОСОБА_4 райдержадміністрації, що виразилась в невиплаті ОСОБА_1 щорічної разової допомоги до 5-го травня 2010 року є протиправною. Це призвело до порушення позивача, як особи прирівняної до інвалідів війни, права на отримання щорічної разової допомоги до 5-го травня.

На підставі вище вказаного, суд прийшов до висновку, що внаслідок прийняття такого рішення порушено права позивача, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому слід зобовязати відповідача нарахувати та виплатити каменському Д.І. щорічну разову допомогу до 5-го травня 2010 року, згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Суд не бере до уваги заперечення Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 районної державної адміністрації у Волинській області, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13-1 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302, на який посилається відповідач в свої запереченнях, в разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», видане їй раніше посвідчення вилучається уповноваженим на видачу посвідчень органом, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення. Тобто єдиною обставиною, яка має наслідком вилучення посвідчення інваліда війни - є «виникнення підстав за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гаранти їх соціального захисту». Як видно з рішення УПСЗН ОСОБА_4 райдержадміністраци від 09.01.2010 року «Про вилучення посвідчення» в ньому не зазначено, якими саме є підстави, і коли саме вони виникли, за якими ОСОБА_1 нібито втратив право на статус інваліда війни. Отже, це рішення є необґрунтованим.

В своїх запереченнях відповідач посилається на розяснення Міністерства праці та соціальної політики України від 10.01.2006 року № 9/19/71-06 «Щодо встановлення статусу інваліда війни». Однак таке розяснення не може бути підставою для втрати позивачем статусу інваліда війни та вилучення в нього посвідчення, в розумінні п. 13-1 Положення № 302 з огляду на наступне:

по-перше, такою є позиція самого Міністерства праці та соціальної політики України. Так, в листі від 11.10.2010 року № 10928/0/14-10/014 зазначається, що листи міністерства, в тому числі, і лист від 10.01.206 р. № 9/13/71-06 «носять методично-розяснювальний характер і не можуть бути підставою для встановлення (відмови у встановленні) правового статусу».

по-друге, вказавши в розяснені про те, що на певну категорію громадян «не поширюється чинність пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерство праці та соціальної політики України звузило коло суб'єктів, на яких поширюється дія цієї норми закону, тобто - допущено звуження обсягу прав громадян-учасників ліквідації наслідків аварій на ЧАЕС. На недопустимість звуження обсягу прав і свобод громадян, встановлених Конституцією та законами України, неодноразово вказував Конституційний Суд України в своїх рішеннях, зокрема, в рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року.

Також, не є підставою для втрати ОСОБА_1 статусу інваліда війни листи ВАТ «Луцьке АТП № 10754» від 10.11.2010 року № 01-254 (а.с. 50); Управління з питань надзвичайних ситуацій Волинської облдержадміністрації від 24.11.2010 року № 748/1.8 (а.с. 51); Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення ОСОБА_4 міської ради від 08.11.2010 року (а.с.52), Головного управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Волинської облдержадміністрації від 13.08.2010 року (а.с. 53), на які посилається Відповідач в своїх запереченнях. Оскільки, всі ці листи датовані після 09.08.2010 року, тобто після прийняття відповідачем рішення про вилучення посвідчення.

По-друге, в листі ВАТ «Луцьке АТП № 10754» від 10.11.2010 року № 01-254 (а.с. 50) не зазначається, що довідка ОСОБА_4 АТП № 10754 від 31.03.2005 року № 01-159 (а.с. 15) є нібито безпідставною, як про це стверджує відповідач в своїх запереченнях. З цього листа слідує, що станом на 10.11.2010 року в ВАТ «Луцьке АТП № 10754» немає виписки з плану використання автоколон ЦО в 1986-1987 роках та розпоряджень штабу ЦО про залучення працівників до участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Разом з тим, на час встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни в 2005 році ці документи в АПТ-10754 були в наявності, на їх підставі і видавалась довідка від 31.03.2005 року № 01-159. Крім того, в судовому засідання встановлено, що 27.10.2009 року відповідачем було перевидано посвідчення інваліда війни - нове в замін старого, яке втратило придатність до використання. Однак, ні при первинній видачі посвідчення в 2005 році, ні при повторній видачі в 2009 році відповідач не ініціював ніяких запитів для отримання інших, ніж довідка від 31.03.2005 року № 01-159, документів. Які саме нові обставини виникли за період з 27.10.2009 року по 09.08.2010 року і дали підставу для прийняття рішення про вилучення посвідчення, Відповідач в своїх запереченнях не вказує.

Крім того, позивачем в судовому засіданні надані копія листа Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення ОСОБА_4 міської ради від 31.12.2010 року № 15-5/217vii (а.с. 62) та копія листа Управління з питань надзвичайних ситуацій Волинської облдержадміністрації від 05.01.2011 року № 6/1.8viii (а.с. 63), з яких вбачається, що невоєнізовані формування Цивільної оброни створювались на базі підприємств, установ та організації м. Луцька. Створювались вони саме на підставі чинного в 1986-1987 роках Положення «Про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами», введеним в дію наказом № 90 начальника Цивільної оборони СРСР Міністерства оборони СРСР від 06.06.1975 року. При цьому, будь-яких документів про участь таких формувань в ліквідації наслідків авари на ЧАЕС немає, оскільки, як видно з листа від 31.12.2010 р. № 15-5/217 «документи про створення Формувань цивільної оборони і їх чисельність носили конфіденційний характер і знищені у встановленому законодавством порядку». Також, позивачем в судовому засіданні на підтвердження факту створення формувань Цивільної оборони на АТП-10260 (сьогодні ВАТ «Луцьке АТП № 1054») та використання для потреб Цивільної оборони цих автомобільних колон в 1987 році в ході ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС надані наступні документи:

1) Рішення Звуженого засідання виконкому Волинської обласної Ради народних депутатів від 16.11.1981 року № 7/15 «Про створення формувань автомобільних та тракторних колон для потреб цивільної оборони області» (а.с. 68) з додатком «Розрахунок формувань автомобільних і тракторних колон в містах і районах Волинської області», з якого вбачається, що ще в 1981 році на підприємствах Волинської області, в тому числі, на АТП-10260 створені Формування автомобільних колон для потреб Цивільної оборони.

2) Наказ начальника штаба Цивільної оборони Волинської області від 03.02.1987 року № 20 «Про уточнення автомобільних і тракторних колон для потреб цивільної оборони області», з якого вбачається, що в 1987 році ці формування існували саме в тому кількісному складі, в якому затверджені рішенням від 16.11.1981 року (крім АТП-10763, м. Нововолинськ).

3) ОСОБА_4 АТП-10754 від 04.08.1987 року, на майно, яке підлягає списанню в результаті робіт в зоні з підвищеною радіацією, з якого вбачається, що особовому складу АТП-10754 (колишнє АТП-10260), який проводив роботи в зоні підвищеної радіації, засоби особистого захисту видавались саме начальником штабу Цивільної оборони.

Також, відповідач в запереченнях не навів жодних доводів стосовно вимоги про виплату щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня 2010 року. Разом з тим, оскільки рішення про вилучення посвідчення відповідач прийняв 09.08.2010 року, то в будь-якому випадку станом на 05.05.2010 року посвідчення ОСОБА_1 було дійсним і він мав право на отримання грошової допомоги. Це свідчить про те, що допомогу до 5-го травня 2010 року відповідач не виплатив безпідставно.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 19, 56 Конституції України; ст.ст. 2, 6, 17, 18, 21, 87, 94, 104, 105 Кодексу адміністративного судочинства України; ст.ст. 2, 7, 13, 17-1, 18, 22, 23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, суд, -

П О С Т А H О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 районної державної адміністрації у Волинській області про позбавлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни та вилучення в нього посвідчення інваліда війни І-ї групи серії Є № 061726, виданого 27.10.2009 року.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 районної державної адміністрації у Волинській області поновити ОСОБА_1 в статусі інваліда війни та поновити дію його посвідчення інваліда війни І-ї групи серії Є № 061726, виданого 27.10.2009 року та повідомити про це Головне управління праці, соціальних питань та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Волинської обласної державної адміністрації, департамент соціальної політики ОСОБА_4 міської ради, управління Пенсійного фонду в ОСОБА_4 районі, ВАТ «Волиньгаз», Луцьку районну філію ВАТ «Волиньобленерго» та КП «Луцьктепло».

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту ОСОБА_4 районної державної адміністрації у Волинській області, що виразилась в невиплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня 2010 року.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_4 районної державної адміністрації у Волинській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5-го травня 2010 року згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постанова бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук