Справа № 804/2115/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Київ К/800/43549/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області і Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (правонаступник Криворізької північної міжрайонної державної податкової інспекції)

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації (далі - ТУ ДСА) України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Криворізької північної міжрайонної державної податкової інспекції (далі - Криворізька північна МДПІ), Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що маючи право на відставку, продовжував працювати суддею, у зв'язку з чим отримував щомісячне грошове утримання, належного суддям у разі виходу у відставку. Посилаючись на те, що протягом січня-листопада 2011 року з його грошового утримання відповідачами утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 5352,86 грн, просив суд визнати протиправними дії ТУ ДСА України в Дніпропетровській області щодо утримання та перерахування до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська за період з січня по листопад 2011 року податку з фізичних осіб із сум щомісячного грошового утримання в сумі 5352, 86 грн; стягнути через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Криворізьку північну МДПІ на його користь з місцевого бюджету Жовтневого районі м. Кривого Рогу грошові кошти у розмірі 5352,86 грн, які були утримано та сплачено у якості прибуткового податку з сум довічного грошового утримання за період з січня 2011 року по листопад 2011 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ТУ ДСА України в Дніпропетровській області щодо утримання та перерахування з щомісячного грошового утримання ОСОБА_4 за період з січня по листопад 2011 року податку з доходів фізичних осіб в сумі 5352,86 грн. Зобов'язано Криворізьку північну МДПІ Дніпропетровської області Державної податкової служби та Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу повернути позивачу надмірно утриману суму податку з доходів фізичних осіб у сумі 5352,86 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року змінено рішення суду першої інстанції та абзац третій резолютивної частини викладено в наступній редакції: «Стягнути через Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Криворізьку північну міжрайонну державну податкову інспекцію Дніпропетровської області Державної податкової служби з місцевого бюджету Жовтневого району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на користь ОСОБА_4 надмірно утримані суми податку з доходів фізичних осіб у сумі 5352,86 грн. В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року залишено без змін.

У касаційних скаргах Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області і Криворізька північна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області порушують питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права. Вказують, що доходи у вигляді щомісячного грошового утримання судді, який має право на відставку та продовжує працювати на посаді судді не входять до переліку доходів, визначених статтею 165 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим такий дохід підлягає оподаткуванню.

Перевіривши доводи касаційних скарг, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працював на посаді судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу та отримував щомісячне грошове утримання судді, який набув право на відставку. Постановою Верховної Ради України від 03 листопада 2011 року № 4006-VI позивача звільнено з посади судді у відставку.

У період з січня по листопад 2011 року із сум щомісячного довічного грошового утримання позивача утримано та перераховано до місцевого бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 5352,86 грн.

Відповідно до частини 1 статті 126 Конституції України Конституція і закони України повинні гарантувати незалежність і недоторканність суддів. До таких конституційних гарантій віднесено обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів (частина 1 статті 130 Конституції України).

За змістом пункту 8 частини 4 статті 47, статей 136-138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI належне матеріальне та соціальне забезпечення судді є елементами статусу судді та однією з основоположних гарантій незалежності судді.

Положення частин 1-4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865 з наступними змінами містять приписи щодо винагороди, матеріального і соціального забезпечення суддів, в тому числі щомісячного грошового утримання.

Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлено пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 (чинній до 01 січня 2012 року).

Підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно із підпунктом «е» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України одним з доходів, що не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу і не підлягають оподаткуванню, є щомісячне довічне грошове утримання.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів, і сформулював правову позицію, за якою щомісячне довічне грошове утримання є гарантованою державою щомісячною звільненою від сплати податків грошовою виплатою, що слугує забезпеченню належного утримання судді, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді (абзац п'ятий пункту 7 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005; абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007).

Крім того, в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 надано офіційне тлумачення поняттю «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься у підпункті «е» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України та означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді та одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, що є складовою правового статусу судді і однією з гарантій його незалежності, так і судді у відставці, який одержує таку виплату з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо неправомірності утримання податку на доходи фізичних осіб із сум щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_4

Також судами встановлено, що позивач звернувся до Криворізької північної МДПІ із заявою про повернення неправомірно стягнених податків із щомісячного грошового утримання судді.

27 серпня 2012 року Криворізькою північною МДПІ надано відповідь позивачу, в якій зазначено, що роботодавець є податковим агентом та відповідно він може звертатись із заявою про повернення помилково або надмірно сплачених коштів.

Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань встановлений статтею 43 Податкового кодексу України, за змістом якої помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові Державного казначейства України. На підставі отриманого висновку орган Державного казначейства України протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому Державним казначейством України. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі Державному казначейству України для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення.

Разом з тим, незважаючи на вчинення позивачем всіх дій, що фактично передують поверненню помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань ДПІ не було підготовлено висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та не було подано для виконання відповідному органові Державного казначейства України, як це встановлено статтею 43 Податкового кодексу України, що є протиправним.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про необхідність стягнення неправомірно нарахованих та утриманих сум відповідного податку з місцевого бюджету Жовтневого району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на користь позивача.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, якщо суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області і Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року та змінену нею постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак