Справа № 1570/3295/12
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Київ К/800/27675/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013

у справі № 1570/3295/2012 Одеського окружного адміністративного суду

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - СПД ОСОБА_2, Підприємець)

до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби (далі - ДПІ)

про визнання нечинним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2012 позов СПД ОСОБА_2 задоволено частково: визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення - рішення ДПІ від 10.04.2012 № № , , якими до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 1,00 грн. та 1625,00 грн. відповідно, в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013 скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2012, у задоволенні позову СПД ОСОБА_2 відмовлено повністю.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову цього суду та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Відповідач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Підставою для застосування до СПД ОСОБА_2 фінансових санкцій згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, слугували висновки фактичної перевірки господарської одиниці позивача - лоток "Золоті проби", викладені в акті від 28.03.2012. Згідно з цими висновками Підприємцем порушено вимоги пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР та підпункту 2.6 пункту 2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, що полягало у реалізації ювелірного виробу (обручки із золота, проба 585) на суму 1 995,00 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО) у зв'язку його відсутністю та у не оприбуткуванні готівкових коштів у книзі обліку доходів та витрат у сумі 325,00 грн. за 27.03.2012 (1995,00 грн. (сума від реалізації товару) - 1670,00 грн. (запису книзі обліку доходів та витрат)).

У судовому процесі встановлено, що у 2012 році СПД ОСОБА_2 було реалізовано право на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності на здійснення підприємницької діяльності за КВЕД 52.12.0 «роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту» та отримано Свідоцтво про сплату єдиного податку серії НОМЕР_1 як платника 2-ї групи.

Задовольняючи позов СПД ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що під час здійснення підприємницької діяльності позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування, тому вона мала право не застосовувати РРО для проведення розрахунків із споживачами та вести облік готівки інакше, як у книзі обліку доходів та витрат.

Апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у позові, зробив висновок, що позивач, отримавши свідоцтво платника єдиного податку (група 2) на вид діяльності «роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту» (КВЕД 52.12.0), фактично здійснював діяльність з торгівлі ювелірними виробами (КВЕД 52.48.0), тим самим, з огляду на вимоги пункту 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291Податкового кодексу України, порушив умови запровадження спрощеної системи оподаткування.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення відносин, прав і обов'язків сторін в якому стосується спір; далі - Закон № 265/95-ВР) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідальність за не проведення розрахункових операцій через РРО з фіскальним режимом роботи передбачена пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР (у редакції Закону України від 02.12.2010 № 2756-VI), відповідно до якого до суб'єкта господарювання застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: - вчинене вперше - 1 гривня; вчинене вдруге - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг); за кожне наступне вчинене порушення - у п'ятикратному розмірі вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Пунктом 6 статті 9 зазначеного Закону передбачено, що при продажу товарів (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються.

Аналогічні положення закріплені в пункті 296.10 статті 296 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 04.11.2011 № 4014-VI, який набрав чинності з 01.01.2012) (далі - ПК), згідно з яким платники єдиного податку першої - третьої груп не застосовують РРО.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 ПК спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (пункт 291.3 цієї статті).

Пунктом 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 ст. 291 ПК в редакції Закону України від 04.11.2011 № 4014-VI (редакція змінена згідно із Законом України від 24.05.2012 № 4834- VI, який набрав чинності з 01.07.2012) встановлено, що не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Норми ПК не містять визначення понять «видобуток, виробництво, реалізація дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння».

Згідно з пунктом 5.3 статті 5 ПК терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

В пункті 1.5 Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю дорогоцінних металів, вставок дорогоцінного каміння, виробів з них та матеріалів, що містять дорогоцінні метали та вставки дорогоцінного каміння, затвердженій наказом Міністерства фінансів України № 244 від 20.10.1999, визначено поняття «виріб з дорогоцінного металу» як будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений із сплавів дорогоцінних металів - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраси або предмети побуту.

За змістом вказаних правових норм ювелірний виріб є видовим поняттям по відношенню до виробу із дорогоцінних металів, що дає підстави для висновку, що норма пункту 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК поширює встановлену нею заборону і на реалізацію ювелірних виробів.

Враховуючи наведене, СПД ОСОБА_2, незважаючи на отримання свідоцтва про сплату єдиного податку, з огляду на встановлений факт реалізації нею ювелірних виробів, зобов'язана була здійснювати розрахункові операції із застосуванням РРО. Один лише факт отримання свідоцтва про сплату єдиного податку не є підставою для звільнення суб'єкта підприємницької діяльності від обов'язку здійснювати діяльність, яка згідно із правовими нормами виключає можливість перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, відповідно до вимог законодавства, встановлених для цієї діяльності.

Правила здійснення касових операцій врегульовані Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637.

У пункті 1.2 цього Положення оприбуткування готівки визначено як проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з підпунктом 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 ПК платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками ПДВ, ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного за підсумками робочого дня відображення отриманих доходів. А платники єдиного податку третьої групи, які є платниками ПДВ, ведуть облік доходів та витрат у відповідній книзі обліку доходів і витрат (підпункт 296.1.2 пункт 296.1 статті 296 ПК).

З наведених законодавчих положень можна зробити висновок, що для суб'єкта господарювання - платника єдиного податку, оприбуткування готівки в касу є здійснення запису в книзі обліку доходів і витрат доходу від реалізації товарів (послуг) підсумком за день.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» за неоприбуткування, неповне та/або несвоєчасне оприбуткування у касах готівки передбачено штраф у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Застосувавши наведені норми Закону, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що фактичною підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій до Підприємця стало порушення нею умов запровадження спрощеної системи оподаткування, оскільки до 1 липня 2012 року торгівля ювелірними виробами виключала можливість застосування спрощеної системи оподаткування, а відтак штрафні (фінансові) санкції згідно з податковими повідомленнями - рішеннями від 10.04.2012 № № , застосовані правомірно.

Доводи, наведені СПД ОСОБА_2 у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев