Справа № 810/4473/15
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року 810/4473/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості,-

в с т а н о в и в :

ТОВ «Фоззі-Фуд» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 25.06.2015 № 100250002/2015/000034/2; від 25.06.2015 № 100250002/2015/000033/2; від 20.08.2015 № 100250002/2015/000050/2; від 23.07.2015 № 100000011/2015/000116/1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем протиправно здійснено визначення митної вартості товару за резервним методом без доведення неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору щодо імпортованих товарів.

Представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням, яким підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, явку свого представника не забезпечив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Надав письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити у його задоволенні у зв'язку з тим, що під час митного оформлення товарів, задекларованих позивачем, у митного органу виникли сумніви щодо достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей. Крім цього у документах, поданих до митного оформлення для підтвердження митної вартості, містяться розбіжності, чим відповідач обґрунтовує правомірність своїх вимог щодо запиту додаткових документів. Також стверджує, що митним органом було вжито всі передбачені митним законодавством заходи щодо митного оформлення товарів та здійснено послідовний перехід від першого до останнього методу визначення митної вартості імпортованого позивачем товару, тому оскаржуване рішення є обґрунтованим та прийнято ним з урахуванням вимог чинного законодавства.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи судом, встановлено наступне.

Між ТОВ «Фоззі-Фуд» і AIMON GROUP LIMITED, що є юридичною особою, діючою по законодавству Китаю, 25.11.2013 укладено контракт купівлі-продажу непродовольчої продукції № 068/13.

Також 06.07.2012 між ТОВ «Фоззі-Фуд» і GRUPPO CANTINE COLLI BERICI CM SPA, що є юридичною особою, діючою по законодавству Італії, укладено контракт купівлі-продажу алкогольної продукції № 374.

З метою митного оформлення товару, отриманого на виконання умов контракту № 068/13 від 25.11.2013, позивачем шляхом електронного декларування подано до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України митні декларації (далі МД), згідно яких в режимі імпорт - 40 заявлено товар, а саме МД:

- від 23.06.2015 № 100250002/2015/056596 (посуд столовий, кухонний з камяної кераміки, торговельна марка ХЖС (Шеньчжень), виробник ХЖС (Шеньчжень)Ко., Лімітед, країна виробництва Китай (CN)), митна вартість одиниці товару 0,89 доларів США/кг (електронне декларування);

- від 23.06.2015 № 100250002/2015/056595 (посуд столовий, кухонний з камяної кераміки, торговельна марка ХЖС (Шеньчжень), виробник ХЖС (Шеньчжень)Ко., Лімітед, країна виробництва Китай (CN)) за митною вартістю одиниці товару 0, 64 доларів США/кг;

- від 19.08.2015 № 100250002/2015/058165, якою заявлено 4-ри групи товару:

а) посудини для пиття зі скла, механічного виготовлення, не ограновані (арт. 614063 Склянка 260 мл-330шт., арт. 614064 склянка 200 мл, арт. 614077 склянка 85мл, арт. 614089 чашка 360 мл), виробник ОСОБА_1 Інтернешнл Трейдінг Ко., Лтд., країна виробництва - CN за митною вартістю одиниці товару 1,1 доларів США/кг (відкоригували 2,2 доларів США/кг);

б) посудини для пиття зі скла, механічного виготовлення, не ограновані (арт. 614070 склянка 300мл, арт. 614071 склянка 285 мл, арт. 614072 склянка 270 мл, арт. 614080 келих для пива 368 мл), виробник ОСОБА_1 Інтернешнл Трейдінг Ко., Лтд., країна виробництва - CN за митною вартістю одиниці товару 0,92587 доларів США/кг (відкоригували 2,2 доларів США/кг);

в) посудини на ніжці для пиття, механічного виготовлення (арт.614086 келих для глінтвейна 284мл), виробник ОСОБА_1 Інтернешнл Трейдінг Ко., Лтд., країна виробництва - CN за митною вартістю 1,46341 доларів США/кг (відкоригували 2,2 доларів США/кг);

г) посуд столовий/кухонний із скла, механічного виготовлення (крім посудин для пиття): - арт. 614088 креманка 160 мл, - арт.614090 миска 1 см., - арст.614091 глечик 1 400 мл, виробник ОСОБА_1 Інтернешнл Трейдінг Ко., Лтд., країна виробництва - CN за митною вартістю 0,91257 доларів США/кг (відкоригували 2,2 доларів США/кг).

Також, з метою митного оформлення товару, отриманого на виконання умов контракту № 374 від 06.07.2012, позивачем подано до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України МД від 21.07.2015 № 100260002/2015/172746 за такими групами товару:

- вино виноградне, натуральне, сухе, біле, без додання спирту в скляних пляшках: White Dry Wine, ємн. 0,75 л. (натуральна концентрація спирту-10,5 %), всього: 9000 пляшок/ 6750 л. На пляшки наклеєні марки акцизного податку типу «АІ ВН»- 9000 штук.) за митною вартістю одиниці товару 1,5818 євро/л;

- вино виноградне, натуральне, червоне, сухе, з захищеним найменуванням за походженням, без додання спирту в скляних пляшках за митною вартістю одиниці товару 1,83733 євро/л.

До кожної митної декларації додані такі документи (із зазначенням коду класифікатора документів під яким відповідно ідентифікуються документи у п. 44. вантажно-митної декларації, а також перелік документів міститься у картках відмови в митному оформленні товару):

- картки обліку особи, яка здійснює операції з товарами (1602);

- міжнародні автомобільні накладні (CMR) за перевезення з порту до пропускного пункту Митного органу по Україні (2730);

- коносаменти (Bill of Lading) (2761);

- рахунки-фактури (інвойси) (3105);

- пакувальні листи (3141);

- страхові поліси (3530);

- зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу (4100);

- інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (5501);

- інформація про позитивні результати здійснення фіто-санітарного контролю товару (5503);

- інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (5504);

- сертифікат про походження товару загальної форми (7011).

Судом встановлено, що митна вартість товару позивачем визначена, виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, який встановлено ст. 58 Митного кодексу України.

Документи для здійснення митного оформлення подавались особою, уповноваженою на декларування.

Митним органом проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення за митними деклараціями та повідомлено позивача, що відповідно до ст. 53 Митного кодексу України декларанту необхідно подати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару, а саме:

- щодо МД від 23.06.2015 № 100250002/2015/056596: необхідні документи, які підтверджують митну вартість товару та коди товару згідно УКТЗЕД;

- щодо МД від 23.06.2015 № 100250002/2015/056595: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту; - виписку з бухгалтерської документації; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - за власним бажанням інші додаткові наявні у декларанта або уповноваженої ним особи документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу необхідно подати транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. ( п.ІІІ Правил затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599);

- щодо МД від 19.08.2015 № 100250002/2015/058165: за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу необхідно подати транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п. ІІІ Правил затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

- щодо МД від 21.07.2015 № 100260002/2015/172746: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних з товарів; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; за власним бажанням інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Дані пропозиції направлені декларанту в електронному вигляді.

На вимогу митного органу позивачем додатково надані такі документи:

- щодо МД від 23.06.2015 № 100250002/2015/056596: листом № 1107 від 24.06.2015 декларант повідомив митний орган, що для підтвердження заявленої митної вартості ним, при подачі МД надані документи: - зовнішньоекономічний договір (контракт) № 068/13 від 25.11.2013; - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 05.03.2015; - довідка про транспортні витрати; - страховий поліс. Також додатково надані наступні додаткові документи: - прайс-лист б/н від 01.02.2015; - комерційна пропозиція № 01/04/15 від 01.04.2015; - рахунок на перевезення № НОМЕР_1 від 16.06.2015; - договір на перевезення № UA00075623 від 01.02.2015; - висновок про вартісні характеристики № Ц-337 від 24.06.2015; - лист продавця щодо третіх осіб б/н від 13.02.2015. Інші документи на дану поставку декларант на той момент не міг надати у звязку з їх відсутністю.

- щодо МД від 23.06.2015 № 100250002/2015/056595: листом № 1108 від 24.06.2015 декларант повідомив митний орган, що для підтвердження заявленої митної вартості ним, при подачі МД надані документи: - зовнішньоекономічний договір (контракт) № 068/13 від 25.11.2013; - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 05.03.2015; - довідка про транспортні витрати; - страховий поліс. Також додатково надані наступні документи: - прайс-лист б/н від 01.02.2015; - комерційна пропозиція № 01/04/15 від 01.04.2015; - рахунок на перевезення № НОМЕР_2 від 16.06.2015; - договір на перевезення № UA00075623 від 01.02.2015; лист про комерційну таємницю б/н від 13.02.2015; висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями № Ц-333 від 23.06.2015. Інші документи на дану поставку декларант на той момент не міг надати у звязку з їх відсутністю.

- щодо МД від 19.08.2015 № 100250002/2015/058165: листом № 1503 від 20.08.2015 декларант повідомив митний орган, що для підтвердження заявленої митної вартості ним, при подачі МД надані документи: - зовнішньоекономічний договір (контракт) № 068/13 від 25.11.2013р.; - доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 05.03.2015р.; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № НОМЕР_3 від 17.08.2015; - страхових поліс № 5498 від 22.07.2015. Також додатково надано: - прайс-лист б/н від 01.02.2015р.;

- комерційна пропозиція № 01/05/15 від 01.05.2015; - договір на перевезення № UA00075623 від 01.02.2015; - висновок про вартісні характеристики № Ц-477 від 20.08.2015. Інші документи на дану поставку декларант на той момент не міг надати у звязку з їх відсутністю.

- щодо МД від 21.07.2015 № 100260002/2015/172746: листом № 1348 від 22.07.2015 надано експертний висновок № Ц-401 від 22.07.2015; - копію митної декларації країни відправлення; - прайс-лист від 01.01.2015; - комерційну пропозицію від 01.01.2015; - транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення та страхування оцінюваних товарів: а) документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка) № 374-20.2. від 14.07.2015; б) договір про перевезення ЛОГ-02 від 03.01.2013; г) заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом; д) рахунок за виконання транспортних послуг № 04107 від 20.07.2015; е) страхове повідомлення № 140715/1 від 14.07.2015; - BBE LIST від 13.07.2015; - якісні посвідчення від 13.07.2015. Також надано розяснення, що за умовами п. 8.1.1 зовнішньоекономічного контракту № 374 від 06.06.2013 оплата здійснюється на умовах відстрочення платежу, у звязку із чим, виписка з бухгалтерської документації та платіжне доручення будуть надані в межах строку, визначеного ч. 8 ст. 55 МКУ. Інші документи на дану поставку декларант на той момент не міг надати у звязку з їх відсутністю.

Після цього митницею прийнято картки відмови у прийнятті митних декларації та рішення про коригування митної вартості товарів, якими скориговано митну вартість товару, а саме:

- від 25.06.2015 № 100250002/2015/000034/2, згідно якого, заявлена митна вартість становила 0,89 доларів США/кг, після коригування 1,45 доларів США/кг;

- від 25.06.2015 № 100250002/2015/000033/2, згідно якого, заявлена митна вартість становила 0,64 доларів США/кг , після коригування 1,45 доларів США/кг;

- від 20.08.2015 № 100250002/2015/000050/2, згідно якого:

а) по першій групі товару заявлена митна вартість 1,1 доларів США/кг, після коригування 2,2 доларів США/кг;

б) по другій групі товару заявлена митна вартість 1,46341 доларів США/кг, після коригування 2,2 доларів США/кг;

в) по третій групі товару заявлена митна вартість 0,91257 доларів США/кг, після коригування 2,2 доларів США/кг;

- від 23.07.2015р. № 100000011/2015/000116/1, згідно якого:

а) по першій групі товару заявлена митна вартість 1,26 євро/л, після коригування 1,58 євро/л;

б) по другій групі товару заявлена митна вартість 1, 83 євро/л, після коригування 2,375 євро/л.

Зі змісту оскаржуваних рішень слідує, що причинами відмови у визнанні заявленої митної вартості вказано наступні обставини (графа 33 рішень): митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) через неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком і відповідно до умов, наведених у ст. 53 Митного кодексу України); невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товарів умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України; у митного органу наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Згідно оскаржуваних рішень митна вартість товарів визначалася відповідачем за резервним методом та ґрунтується на раніше визнаних митним органом вартостях.

З метою випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання на різницю між митними платежами, обчисленими із заявленої митної вартості, та митними платежами, обчисленими із скоригованої митним органом митної вартості, позивачем подано до Київської міжрегіональної митниці нові митні декларації.

У подальшому позивач звернувся до митного органу із запитами щодо надання письмової інформації про причини, через які заявлена митна вартість не може бути визнана, та інформації про порядок і метод визначення митної вартості, застосовані при її коригуванні. Київська міська митниця ДФС листами повідомила ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» про виникнення у митного органу сумнівів щодо заявленої митної вартості та про те, що декларантом витребувані додаткові документи надано не у повному обсязі.

Позивач, скориставшись правом, наданим ч. 8 ст. ст. 55 Митного кодексу України, заявою від 27.08.2015 вих. № УРБ 10/14-4414 надав митному органу такі додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються:

- платіжне доручення № 27194 від 21.07.2015 і банківську виписку, що підтверджує його оплату, а також, так як по даній поставці грошові кошти перераховувались разом з оплатою товару по оскаржуваних поставках оплата по іншій поставці (інвойсу) від цього контрагента додатково надаємо вказаний в платіжному дорученні інвойс №A (щодо рішень від 25.06.2015р. № 100250002/2015/000034/2 і від 25.06.2015р. № 100250002/2015/000033/2);

- платіжне доручення (щодо рішення від 20.08.2015 № 100250002/2015/000050/2);

- експертний висновок про вартість товару № Ц-377 від 24.06.2015 (щодо рішення від 25.06.2015 № 100250002/2015/000034/2);

- експертний висновок про вартість товару № Ц-333 від 23.06.2015 (щодо рішення від 25.06.2015 № 100250002/2015/000033/2);

- платіжне доручення № 27209 від 22.07.2015 і банківську виписку, що підтверджує його оплату;

- експертний висновок про вартість товару № Ц-384 від 15.07.2015.;

- акти приймання-передачі наданих послуг по договору перевезення.

За результатами розгляду вказаної заяви відповідач повідомив про відсутність підстав для перегляду прийнятих рішень про коригування митної вартості товарів.

Вважаючи прийняті рішення про визначення митної вартості протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх оскарження.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012.

Відповідно до ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (частини четверта та п'ята статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Перелік документів, необхідних для підтвердження митної вартості, наведений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України слідує, що цим кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма узгоджується з положеннями ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст. 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (частини третя та четверта статті 53 Митного кодексу України).

Тобто, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак законом чітко встановлено умови, за наявності яких у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні.

Такими умовами є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів та/або існування обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

При цьому суд звертає увагу на те, що право витребовувати додаткові документи не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів та в процедурі підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються.

Зі змісту викладеного також слідує, що наявність у митного органу обов'язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв'язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов'язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв'язку.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року для цілей цієї Угоди особи вважаються пов'язаними між собою, тільки якщо: вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; вони юридично визнані партнерами по бізнесу; вони є роботодавцем і працівником; будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; вони є членами однієї й тієї самої сім'ї. Особи, які пов'язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб'ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов'язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під вказані критерії.

З матеріалів справи слідує, що витребовуючи у позивача додаткові документи, відповідач послався на те, що наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованого товару, призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Разом з цим, відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності.

При розгляді даної справи судом також не встановлено існування обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що у митного органу не було обґрунтованих підстав витребовувати додаткові документи, перелік яких наведений у ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Також, зі змісту оскаржуваних рішень слідує, що відповідачем не вказано, яка конкретно інформація є наявною у митного органу, що призвела до виникнення обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару.

Оскаржувані рішення також не містять обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у рішеннях, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої нею митної вартості товару та не розкривають конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на їх невідповідність вимогам частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Крім того, на порушення вказаних вимог оскаржувані рішення не містять обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано. Натомість, у всіх випадках митниця по суті лише загально зазначає, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, через неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів та невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам наведеним у главі 9 Митного кодексу України.

Щодо зазначеного в оскаржуваних рішеннях неподання додаткових документів, судом встановлено, що у всіх випадках ТОВ «Фоззі-Фуд» не подало під час митного оформлення лише ті документи, які були відсутні на час митного оформлення, зокрема, виписку з бухгалтерської документації, платіжні документи та висновки експертних організацій, у зв'язку з необхідністю часу на їх отримання.

Зокрема, виписки з бухгалтерської документації, платіжні документи, що підтверджують оплату імпортованого товару відповідно до умов контрактів були подані позивачем протягом передбаченого ст. 55 Митного кодексу України, а саме 80 днів, разом з листом ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» від 27.08.2015 вих. № УРБ 10/14-4414.

Щодо наявності розбіжностей в наданих позивачем додаткових документах, суд зазначає наступне.

У ході розгляду справи судом встановлено, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів не обґрунтовано наявності будь-яких розбіжностей або суперечностей у наданих позивачем документах, що підтверджує протиправність рішень митниці, оскільки доводить відсутність у митного органу обґрунтованих сумнівів у заявленій митній вартості на момент витребування додаткових документів та прийняття рішень про коригування митної вартості.

Щодо не розкриття наданими оборотно-сальдовими відомостями всіх платежів, що можливо були здійснені або повинні бути здійсненні на користь продавця, суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів.

У рішеннях про коригування митної вартості від 20.09.2013 №100250000/2013/500242/2, від 08.10.2013 №100250000/2013/500289/2, від 10.10.2013 №100250000/2013/500303/2 відповідач зазначає про необхідність подання для визнання заявленої митної вартості «інших платіжних або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять відомості, необхідні для його ідентифікації», а в рішенні про коригування митної вартості від 20.09.2013 №100250000/2013/500242/2 - також про необхідність подання «виписки з бухгалтерської документації». Інших вимог до витребуваних додаткових документів відповідач не зазначив.

Зазначене не впливає на порядок формування митної вартості, до якої згідно п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення товарів на митну територію України.

Також суд вважає необґрунтованим неврахування відповідачем наданого прайс-листа виробника товару те, що він наданий виключно на позицію товару, яка стосується митного оформлення, а не на всю продукцію виробника.

Національне та міжнародне законодавство не містить вимог, яким повинен відповідати прайс-лист.

Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб'єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До компетенції органів Міністерства доходів і зборів України не відноситься встановлення правил та порядку заповнення прайс-листів.

До того ж, відповідач не довів, що дані зауваження будь-яким чином вплинули на числові значення митної вартості товару.

Щодо застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно зі ст.ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі неможливості застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Як встановлено судом, ТОВ «Фоззі-Фуд» для підтвердження митного оформлення товару було подано усі документи, які підтверджують вартість товару та усі складові митної вартості.

Натомість, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості не визначено, яка з перелічених у ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України підстав у даній конкретній справі стала причиною неможливості застосування першого методу.

На підставі викладеного суд зауважує, що відповідачем не обґрунтовано у своїх рішеннях того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, не навів обставини, які мали бути підтверджені додатково запитаними митним органом документами.

На переконання суду, ненадання декларантом під час митного оформлення всіх запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Таким чином, у відповідача під час прийняття рішень про коригування митної вартості не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Також суд зазначає, що навіть після надання додаткових пояснень та документів, протягом передбаченого ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України 80-денного строку, митний орган не визнав заявлену ТОВ «Фоззі-Фуд» митну вартість, що свідчить про те, що додаткові документи вимагалися відповідачем під час здійснення митного оформлення без наявності в митного органу мети підтвердити обставини митного оформлення за заявленою декларантом митною вартістю.

Під час коригування митної вартості товарів відповідачем було використаний резервний метод визначення митної вартості.

Згідно Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Зокрема, згідно ст.ст. 59 та 60 Митного кодексу України другорядні методи визначення митної вартості на основі віднімання або додавання вартості можуть застосовуватися у будь-якій послідовності за вимогою декларанта за наявності інформації щодо продажу (відчуження) оцінюваних, ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів на митній території України та щодо вартість товарів, які оцінюються, надану виробником або від його імені, яка повинна складатися із сум: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів; обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у митного органу була можливість застосувати метод 2а або 2б визначення митної вартості товарів (за ціною договору щодо ідентичних або подібних товарів), проте, відповідач цього не зробив, застосувавши метод 2ґ (резервний).

При цьому суд зазнає про відсутність чіткої постійної та обґрунтованої позиції відповідача щодо визначення митної вартості заявленого до декларування товару, оскільки з матеріалів справи слідує, що митницею випущено у вільний обіг подібні товари за ціною меншою ніж ту, що заявлена позивачем, що порушує принцип визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб'єктів господарювання, закріплений у ч. 1 ст. 8 Митного кодексу України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що митним органом не доведено неможливості застосування інших методів визначення митної вартості, окрім резервного.

Поряд із вищевказаним суд зазначає, що згідно опису графи 33 розділу 2 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за № 883/21195, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст. 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, в оскаржуваних рішеннях не зазначено докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товарів.

Між тим, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Аналогічна вимога міститься у ст. 64 Митного кодексу України, яка визначає правила та умови застосування резервного методу для визначення митної вартості товарів, якої передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях та не може визначатися на підставі довільної чи фіктивної вартості.

Водночас, відповідачем в оскаржуваних рішеннях не вказано раніше визнану (визначену) митну вартість, що підтверджує її визначення на підставі довільної вартості в порушення вказаних норм Митного кодексу України.

Згідно ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно ст.ст. 59, 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог графи 33 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, зареєстрованим в Мін'юсті 01.06.2012 за № 883/21195, у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Зі змісту з оскаржуваних рішень слідує, що у графі 33 зазначено про проведення процедури консультацій та вказані причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів, окрім резервного.

Проте, відображення даного факту у рішенні не є достатнім та беззаперечним доказом проведення консультації у разі заперечення цього факту декларантом, оскільки консультація проводиться до прийняття рішення.

Так, митне оформлення товарів здійснювалось шляхом електронного декларування. При цьому, ніякої іншої інформації, крім вимоги про надання додаткових документів та прийнятого рішення про коригування митної вартості до ТОВ «Фоззі-Фуд» не надходило, що свідчить про відсутність зі сторони митного органу будь-якої спрямованості на діалог з декларантом з метою визначення основи митної вартості. Також ТОВ «Фоззі-Фуд» не засвідчувало жодним чином запис у рішеннях про коригування митної вартості про проведення консультацій, що також підтверджується матеріалами справи.

При цьому, у графі 33 оскаржуваних рішень не зафіксовані результати проведеної консультації, а лише вказані причини через які не можуть бути застосовані попередні методи визначення митної вартості товарів.

Верховний Суд України неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Так, Верховний Суд України зазначає, що у разі незгоди митного органу із митною вартістю імпортованого товару він відповідно до вимог ст. 266 Митного кодексу України зобов'язаний провести процедуру консультацій, у ході яких мав би дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів (постанови Верховного Суду України від 14.05.2013 у справі № 21-130а13, від 21.01.2011 у справі № 21-56а10, від 07.02.2011 у справі № 21-76а10, від 14.11.2011 у справі №21-213а11, від 06.02.2012 у справі № 21-418а11, від 03.07.2012 у справі № 21-197а12).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Отже, оскільки митним органом при невизнанні митної вартості, заявленої ТОВ «Фоззі-Фуд» та визначенні митної вартості за іншим, відмінним від першого, методом, не обґрунтовано із посиланням на надані декларантом документи, причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості, митна вартість повинна бути визнана автоматично.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 25.06.2015 № 100250002/2015/000034/2; від 25.06.2015 №100250002/2015/000033/2; від 20.08.2015 № 100250002/2015/000050/2; від 23.07.2015 №100000011/2015/000116/1 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 цього Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження доводів щодо правомірності застосування норм митного законодавства, а відтак, відповідач не довів суду правомірності прийняття оскаржуваних рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 487,20 грн. (платіжне доручення від 25.08.2015 №2990097), які підлягають стягненню з Державного бюджету України на його користь.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 122, 128, 158-163, 167, 257 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів від 25.06.2015 № 100250002/2015/000034/2; від 25.06.2015 № 100250002/2015/000033/2; від 20.08.2015 № 100250002/2015/000050/2; від 23.07.2015 № 100000011/2015/000116/1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» понесені згідно платіжного доручення від 25.08.2015 №2990097 судові витрати у формі судового збору в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.