Справа № 826/23000/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

30 листопада 2015 року м. Київ № 826/23000/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю. при секретарі судового засідання Непомнящій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про поновлення строків звернення до суду

за позовомОСОБА_1
доУправління Державної пенітенціарної служби України у місті Києві та Київській області
провизнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління Державної пенітенціарної служби України у місті Києві та Київській області (далі по тексту - відповідач) в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника Управління Державної пенітенціарної служби України у місті Києві та Київській області № 73 від 30 липня 2015 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) оперативного відділу Київського слідчого ізолятора управління ДПтС України в місті Києві та Київській області з виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу;

- стягнути з Управління Державної пенітенціарної служби України м. Києві та Київській області 20 000 гривень завданої моральної шкоди.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/23000/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 17 листопада 2015 року, яке відкладалось на 30 листопада 2015 року у зв'язку з необхідністю отримання додаткових доказів по справі.

Зокрема, вищезазначеною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року витребувано у позивача пояснення з приводу поважності причин пропуску строку звернення до суду. Саме у зв'язку з необхідністю отримання додаткових доказів з приводу поважності причин пропуску строку звернення, судом відкладено розгляд справи з 17 листопада 2015 року на 30 листопада 2015 року.

У судовому засіданні 30 листопада 2015 року позивач просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та розглядати адміністративну справу по суті заявлених вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 30 листопада 2015 року просив залишити адміністративний позов без розгляду з посиланням порушення строку звернення до суду без поважних причин.

Вирішуючи спірне питання, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Пункт 5 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV.

Відповідно до статті 21 зазначеного Закону дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено. Пропущений строк для подання скарги може бути поновлено старшим прямим начальником, який має право накладати дисциплінарні стягнення. Старший прямий начальник у разі надходження заяви про поновлення пропущеного строку подання скарги повинен всебічно та об'єктивно розглянути її і прийняти відповідне рішення не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Із змісту наведеної норми Закону видно, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено в порядку підлеглості. Цим спеціальним Законом строки звернення до суду за захистом порушеного права не встановлені.

Право особи оскаржити до суду рішення про звільнення зі служби (або з посади) з ініціативи адміністрації регулюється названими законами, Дисциплінарним статутом, тобто спеціальним законодавством і порядок передбачений КЗпП для вирішення індивідуальних трудових спорів, і норми законодавства про працю, що регулюють припинення трудових відносин, до цих правовідносин не застосовуються.

Разом з тим, строки звернення до адміністративного суду визначені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як свідчать матеріали справи, наказом Управління Державної пенітенціарної служби України у місті Києві та Київській області № 73 від 30 липня 2015 року позивача звільнено згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за пунктом 64 «є» (за порушення службової дисципліни).

Таким чином, встановлений частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк для оскарження спірного наказу починає перебіг з наступного дня після відповідної дати коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно наявного в матеріалах справи подання до звільнення від 30 липня 2015 року позивач відмовився від ознайомлення із наказом Управління Державної пенітенціарної служби України у місті Києві та Київській області № 73 від 30 липня 2015 року, що підтверджується підписом позивача на вказаному документі та не заперечувалось останнім у судовому засіданні.

Крім цього, згідно відмітки позивачем отримано на руки трудову книжку 30 липня 2015 року, що також не спростовано останнім під час розгляду справи.

Відтак, перебіг строку для оскарження наказу Управління Державної пенітенціарної служби України у місті Києві та Київській області № 73 від 30 липня 2015 року розпочався наступного дня після отримання позивачем трудової книжки та відмови від ознайомлення із наказом, тобто з 31 липня 2015 року та закінчився 31 серпня 2015 року.

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом шляхом направлення адміністративного позову поштою 02 жовтня 2015 року (конверт міститься в матеріалах справи).

Тобто на момент звернення позивача до суду минуло більш ніж місяць з моменту отримання трудової книжки.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд наголошує, що будь-які докази поважності причин пропуску строку звернення до суду відсутні в матеріалах справи. В обґрунтування позиції позивач зазначив, що не міг звернутись до суду із вказаним позовом оскільки не був ознайомлений із наказом, проте такі доводи відхиляються судом, оскільки позивачем 30 липня 2015 року отримано трудову книжку на руки та підписано відмову від ознайомлення із наказом.

Наведене свідчить, що 30 листопада 2015 року позивачу було достеменно відомо про його звільнення на підставі наказу Державної пенітенціарної служби України у місті Києві та Київській області № 73 від 30 липня 2015 року, а враховуючи наявний в матеріалах справи висновок службового розслідування, останньому було і відомо про підстави звільнення, а саме: пункт 64 «є» (за порушення службової дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Суд наголошує, що питання про дотримання строку звернення до суду вирішувалось протягом судового засідання 17 листопада 2015 року, яке відкладалось на 30 листопада 2015 року з метою надання часу позивачу для доручення доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду. Проте, будь-яких належних та допустимих доказів позивачем не надано.

Поряд із цим, встановлення строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна позиція щодо дотримання строків звернення до суду викладена і у рішенні Конституційного суду України від 22.02.2012 року у справі № 1-5/20 за конституційним звернення громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо: позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За таких обставин та враховуючи, що позовна заява ОСОБА_1 та додані до неї матеріали не містять доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку про те, що позивачем пропущено встановлений частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України місячний строк звернення до суду, й підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними не встановлено.

Керуючись положеннями статей 99, 155, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області задовольнити.

2. Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник