Справа № 808/6065/13-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Київ К/800/43982/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

секретар судового засідання: Корінець Ю.О.,

за участю:

представника позивача Кузнецової Ю.В.,

представника третьої особи Швеця Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокуратури Запорізької області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року у справі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нерум», про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2013 року Бердянський міжрайонний прокурор (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області (надалі - відповідач, Інспекція) , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нерум» (надалі - третя особа, Товариство), в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача з реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 4 грудня 2012 року №ЗП6;

скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 4 грудня 2012 року №ЗП6.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Інспекцією, в порушення вимог чинного законодавства, не здійснювалась перевірка повноти та відповідності виконаних будівельних робіт при реєстрації декларації про готовність об'єкта, а оскільки третьою особою були внесені неправдиві відомості до декларації щодо об'єкта, який вводиться в експлуатацію, то її реєстрація підлягає скасуванню.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, представників позивача, третьої особи, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

26 червня 2011 року рішенням Господарського суду Запорізької області (справа №9/5009/4354/11) за позовом Товариства до Бердянської міської ради Запорізької області, треті особи - Комунальне підприємство Бердянської міської ради «Бердянське узбережжя», ТОВ «Бердянський дельфінарій «Кобзов», про визнання права власності, визнано за Товариством право власності на споруду сезонного глядацько-розважального атракціону - дельфінарію, розташовану на земельній ділянці площею 0,1554 га за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 4в.

16 вересня 2011 року на підставі вищезазначеного рішення в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за третьою особою зареєстроване право власності на зазначену споруду.

Позивачем, на виконання завдання про проведення перевірки додержання органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог закону при наданні у власність і користування, продажу, зміні цільового використання земель прибережних захисних смуг уздовж Азовського моря, використання і забудови прибережних територій, а також законності судових рішень з цих питань та їх виконання проведено перевірку.

За результатами проведення зазначеної перевірки позивачем встановлено, що 4 грудня 2012 року зареєстровано декларацію за №ЗП6, яка подана третьою особою, про готовність об'єкта до експлуатації, а саме комплекс будівель і споруд (дельфінарій), розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Макарова, 4в, однак дана декларація підлягає скасуванню.

В ході перевірки прокуратурою було встановлено, що:

- у декларації про готовність об'єкта до експлуатації зазначено ІІІ категорію складності, хоча в дійсності об'єкт відноситься до IV категорії складності;

- пропускна спроможність об'єкту визначена 500 осіб, тоді як складає 800 осіб, що підтверджується схемою дельфінарію Ц.01., розріз А-А вид збоку, яка знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи БТІ.

Крім того, позивачем встановлено, що в оскаржуваній декларації документом, що посвідчує право на земельну ділянку зазначено державний акт серія ЯЯ №119069 від 13 липня 2009 року №11, проте під час перевірки законності рішень Бердянської міської ради про вилучення та надання земельних ділянок встановлено, що рішення від 30 серпня 2012 року №11 припинено право користування КП БМР «Бердянське узбережжя» частино земельної ділянки площею 0,5900 га, що розташована за адресою: м. Бердянськ, вул. Макарова, 4в.

Розпорядженням Бердянського міського голови від 20 травня 2011 року №270-р земельній ділянці, що знаходиться в користуванні КП БМР «Бердянське узбережжя» та розташована по вул. Макарова, присвоєно поштову адресу вул. Макарова, 4в, на якій розташовано дельфінарій третьої особи. Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №119069 від 13 липня 2009 року №011, зазначений третьою особою в декларації про готовність об'єкта до експлуатації в якості документа, що посвідчує його право на земельну ділянку.

13 червня 2013 року Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області листом №1635/02/10-13 надало інформацію, відповідно до якої, реєстрація погашення державного акту серія ЯЯ №119069 від 13 липня 2009 року №011 не проводилась, згідно даних Національної кадастрової системи власником цієї земельної ділянки є КП БМР «Бердянське узбережжя».

Рішенням Бердянської міської ради від 11 грудня 2012 року №517, на підставі поданої декларації про готовність об'єкта до експлуатації, третій особі було оформлено право власності на об'єкти нерухомості.

Отже, позивач за результатами вищезазначеної перевірки, прийшов до висновку, що третьою особою було внесено завідомо недостовірні відомості до оскаржуваної декларації, яка стала підставою для реєстрації права власності на об'єкт, що розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Макарова, 4в, а саме комплекс будівель і споруд дельфінарію за третьою особою.

А тому, вважаючи, що Інспекцією не здійснено перевірку повноти та відповідності виконаних будівельних робіт при реєстрації декларації про готовність об'єкта, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, прийшов до висновку, що дії Інспекції щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, поданої Товариством, відповідають вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 30 листопада 2012 року Товариство подало до Інспекції декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, а саме комплекс будівель і споруд (дельфінарій), розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Макарова, 4в, яка була зареєстрована відповідачем 4 грудня 2012 року за №ЗП6.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України від 17 лютого 2011 року N 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції від 18 листопада 2012 року, що була чинна на момент виникнення спірних відносин; надалі - Закон N 3038-VI) право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Статтею 39 Закону N 3038-VI передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що об'єкт, щодо якого була прийнята спірна декларація, проектною організацію на момент подання декларації був віднесений до III категорії складності.

Відповідно до статті 32 Закону № 3038-VI усі об'єкти будівництва за складністю архітектурно-будівельного рішення та/або інженерного обладнання поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності.

Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналіз приписів наведеної статті у системному зв'язку з іншими нормами Закону № 3038-VI дає підстави для висновку, що вона встановлює загальне правило визначення категорії складності об'єкта будівництва. У випадках же, коли проектна документація на об'єкт будівництва відсутня чи об'єкт їй не відповідає, віднесення такого об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності належить до компетенції органу державного архітектурно-будівельного контролю, а саме Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (на сьогодні - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю) за змістом статей 6, 7 Закону № 3038-VI здійснює управління у сфері містобудівної діяльності, зокрема контроль за дотриманням законодавства, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Частиною третьою статті 41 Закону № 3038-VI та частиною другою статті 3 Закону України від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (у редакції Закону України від 22 грудня 2011 року № 4220-VI; далі - Закон № 208/94-ВР) до повноважень органу державного архітектурно-будівельного контролю віднесено також розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та застосування санкцій за ці правопорушення, наприклад, накладення штрафу за експлуатацію неприйнятого в експлуатацію об'єкта будівництва. Розмір штрафу за таке правопорушення залежить від категорії складності об'єкта будівництва (пункт 6 частини другої статті 2 Закону № 208/94-ВР).

Визначення категорії складності об'єкта будівництва за відсутності проектної документації, у якій би було зазначено відповідну категорію, не віднесено до компетенції жодного іншого державного органу.

Дана правова позиція відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 4 березня 2014 року у справі № 21-433а13.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції правильно зазначили, що позивач не наділений правом встановлювати категорію складності об'єкта будівництва.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Відповідно до положень Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 (надалі - Порядок), прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України від 6 вересня 2005 року N 2806-IV "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта.

Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі.

Замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1 зазначеної Постанови.

У разі подання декларації до дозвільного центру він передає її Інспекції не пізніше наступного робочого дня.

Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала.

Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію.

У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.

Судами попередніх інстанцій встановлено та вбачається з матеріалів справи, що декларація, була подана третьою особою, оформлена та заповнена відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо доводів позивача у касаційній скарзі про зазначення неправомірних відомостей у спірній декларації стосовно документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено надання разом із декларацією про готовінсть обєкта до експлуатації будь-яких документів, що підтверджують право власності чи користування земельною ділянко, замовник лише зазначає даний документ. З даної інформації відповідач не може визначити чинність даного документу.

Отже, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку про відсутність підстав у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем правомірно здійснено реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 4 грудня 2012 року №ЗП6.

Таким чином, колегія суддів, керуючись частиною першою статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу прокуратури Запорізької області залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.