Справа № 2а-2985/11/0970
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2011-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
"16" вересня 2011 р. Справа № 2a-2985/11/0970
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 до Територіального західного контрольно-ревізійного управління контрольно-ревізійного департаменту Міністерства оборони України та інспектора-ревізора начальника відділу контролю за ресурсним забезпеченням Територіального Західного контрольно-ревізійного управління Контрольно-ревізійного департаменту МОУ - Кокойка Олега Феодосійовича про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
Як встановлено судом, оскаржувані позивачем дії начальника відділу контролю за ресурсним забезпеченням Територіального Західного контрольно-ревізійного управління Контрольно-ревізійного департаменту МОУ щодо внесення до акту ревізії висновків про порушення фінансово-господарської дисципліни є невіддільними від самого акту ревізії, не носять собою окремого від складення акту ревізії способу застосування відповідачем як суб`єктом владних повноважень, норм права до позивача.
Відповідно до Інструкції Про порядок проведення ревізій та реалізації їх матеріалів органами контрольно-ревізійної служби Збройних Сил України, Органи контрольно-ревізійної служби Збройних Сил України у своїй діяльності керуються Конституцією України та законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністерства оборони України.
Головним завданням органів контрольно-ревізійної служби Збройних Сил України є здійснення фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у бюджетних установах та у суб`єктах господарювання, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне майно, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їх у подальшому.
Фінансовий контроль реалізується органами контрольно-ревізійної служби через проведення фінансового аудиту та інспектування.
Фінансовий аудит є різновидом фінансового контролю і полягає у перевірці та аналізі фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних коштів і майна, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю.
Інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.
У пункті 1.4.5 зазначеної Інструкції зазначено, що органи контрольно-ревізійної служби Збройних Сил України це Контрольно-ревізійний департамент Міністерства оборони України, територіальні та інші контрольно-ревізійні управління, які наділені повноваженнями на здійснення внутрішнього фінансового контролю.
Відповідно до пункту 1.4.9 цієї Інструкції, за результатами контрольного заходу складається акт або довідка.
Акт ревізії це службовий двосторонній документ, який засвідчує факт проведення ревізії, відображає її результати та є носієм доказової інформації про виявлені та систематизовані за тематичною однорідністю недоліки в діяльності об`єкта контролю, факти порушень чинного законодавства з фінансових питань.
Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Для контрольно-ревізійної служби таким доказом є акт ревізій та перевірок фінансової діяльності, стану збереження коштів і матеріальних цінностей, достовірності обліку і звітності в міністерствах, відомствах, державних комітетах та інших органах державної виконавчої влади, в державних фондах, в бюджетних установах, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують кошти з бюджету .
З матеріалів справи вбачається, що актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 з питань правильності продовольчого забезпечення військовослужбовців №234/5/140 від 17.06.2011 року встановлено, факт безпідставного забезпечення харчуванням військовослужбовців інженерно-технічного складу військової частини, які призначались до складу добового наряду, в результаті чого, були допущені фінансові порушення.
Відповідно до статей 17, 105 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Проте, акт державного органу, іншого суб`єкта владних повноважень це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Метою документування ревізійних дій та їх результатів є надання власникові та іншим користувачам матеріалів ревізії, визначених законодавством, суттєвої, повної і обґрунтованої інформації про стан збереження і використання коштів, цінних паперів, матеріальних цінностей і нематеріальних активів, ведення бухгалтерського обліку і стану фінансової дисципліни, а також про обставини допущення, встановлення і розміри фінансових порушень.
Також суд вважає, що акт ревізії сам по собі є суб`єктивним міркуванням фахівців контрольно-ревізійного управління, що здійснювали перевірку та зафіксували висновки останнього. Даний акт не є нормативним або ненормативним актом, який встановлює, змінює, скасовує норми права чи породжує права та обов`язки суб`єкта, якому він адресований.
Акт ревізії є лише засобом документування ревізійних дій і не встановлює відповідальності для осіб, які допустили недоліки або порушення, встановлені під час проведення перевірки, не встановлює та не змінює правовідносини, учасником яких є позивач, акт перевірки є підставою для прийняття такого рішення суб`єктом владних повноважень.
Суд підкреслює, що актом індивідуальної дії, який прийнятий за результатами акту ревізії від 17.06.2011 № 234/5/140, є обов`язкові вимоги (пропозиції, вказівки).
Ці обов`язкові вказівки у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України несуть для відповідача певні правові наслідки за результатами перевірки, які викладені в акті від 17.06.2011 №234/5/140, і саме вони і підлягають перевірці відповідно до вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивачем не вказано, які наслідки за результатами перевірки мали дії відповідача для позивача, в чому полягало порушення прав позивача вказаними діями відповідача.
Як наслідок суд дійшов висновку, що предмет спору, щодо вирішення якого позивач звернувся до адміністративного суду, не носить публічно-правового характеру, дії, які оспорюються позивачем не породжують юридичних наслідків для нього, а тому ці дії відповідача не можуть вважатися діями або рішеннями суб`єкта владних повноважень в розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо оскарження яких позивач має право звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав.
На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст.109, ст.ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя ,-
У Х В А Л И В:
Відмовити Військовій частині НОМЕР_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до до Територіального західного контрольно-ревізійного управління контрольно-ревізійного департаменту Міністерства оборони України та інспектора-ревізора начальника відділу контролю за ресурсним забезпеченням Територіального Західного контрольно-ревізійного управління Контрольно-ревізійного департаменту МОУ - Кокойка Олега Феодосійовича про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинення дій.
Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Роз`яснити Військовій частині НОМЕР_1 , що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Кафарський В.В.