Справа № 2-а/0606/681/2011
Суддя: Криницький Л. В.
Дата ухвалення: 2011-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/0606/681/ 2011 року
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 вересня 2011 року смт. Володарськ-Волинський

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі

головуючого-судді Криницького Л.В.

при секретарі Свиридок А.В.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними, поновлення пропущеного строку та зобовязання відповідача нарахувати і виплатити надбавку до пенсії як дитині війни,-

В С Т А Н О В И В :

09 серпня 2011 року позивачка звернулась до суду із даним позовом в обґрунтування якого зазначає, що вона народилася 06 лютого 1938 року, а тому відповідно до Закону України « Про соціальний захист дітей війни» вона є дитиною війни. Їй повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у вигляді надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але нарахування та виплата вказаної допомоги їй проводиться відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України, тобто не в повному обсязі.

Позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати причини пропущення строку для звернення до суду поважними та поновити їй строк з 01.01.2011 року; зобовязати відповідача провести перерахунок на її користь недоплаченої щомісячної, соціальної допомоги з 01.01.2011 року по день розгляду справи; зобовязати відповідача виплачувати їй щомісячну соціальну допомогу, як дитині війни, доки діє Закон України

« Про соціальний захист дітей війни».

Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду даної справи в судове засідання не прибули надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка вказує, що заявлений позов вона підтримує, представник відповідача, що позов не визнає і надіслав до суду заперечення на заявлений позов.

Дослідивши матеріали справи, заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, відповідно до вимог ст. 100 КАС України адміністративний позов після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала не знайде підстав для поновлення строку.

Позивачка просить суд визнати поважними причини звернення до суду та поновити пропущений строк, але в матеріалах справи відсутні докази поважності пропущення нею строку звернення до суду.

Суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає так як позивачка не надала суду доказів про поважність пропуску строку звернення до суду.

Суд приходить до висновку, що підлягає задоволенню позов за період з 9 лютого 2011 року по 23 липня 2011 року, тобто в межах шестимісячного строку позовної давності по 23 липня 2011 року, до моменту набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України № 745 від 6.07. 2011 року, яка прийнята на виконання вимог пункту 4 Прикінцевих положень Закону України « Про Державний бюджет України на 2011 рік щодо дій положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» до категорії дітей війни віднесені особи, які є громадянами України та яким на час закінчення Другої світової війни ( 2 вересня 1945 року) було менше 18 років.

Позивачка народилася 06 лютого 1938 року, відноситься до категорії дітей війни, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі, що підтверджується її пенсійним посвідченням.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України « Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що позивачці надбавка до пенсії, як особі зі статусом «дитини війни», нараховувалась та виплачувалась не у повному обсязі, тобто не на підставі Закону України « Про соціальний захист дітей війни», а на підставі постанови Кабінету Міністрів України» « Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28.05. 2008 року.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зміст закону України, яким встановлюється надбавка до пенсії дітям війни, свідчить про відсутність будь-яких обмежень щодо можливостей підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком особам, які мають статус « дитина війни» до 23 липня 2011 року.

Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», а не постанова Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05. 2008 року до 23 липня 2011 року.

Таким чином позивачка мала право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком, але до суду із позовом не зверталася, а звернулася лише 9 серпня 2011 року.

Відповідно до Закону України « Про державний бюджет України на 2011 рік ( діє з 19.06. 2011 року) стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 6.07. 2011 року « Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка діє з 23 липня 2011 року по 1 січня 2012 року, установлено, що дітям війни ( крім тих, на яких поширюється дія Закону України» Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та « Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або

щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги позивачки за період з 9 лютого 2011 року по 23 липня 2011 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не підлягає задоволенню вимоги позивачки щодо зобовязання відповідача сплачувати їй щомісячну соціальну допомогу як дитині війни доки діє Закон України про виплату щомісячної соціальної допомоги з наступних підстав.

Виплата щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком визначена Законом України « Про соціальний захист дітей війни» на підставі якого вона

повинна встановлюватись, нараховуватись та виплачуватись. Призначення пенсій виходить за межі повноважень суду. В межах своїх повноважень суд може визнати дії чи бездіяльність відповідача незаконними та зобовязати провести перерахунок та виплату пенсії. Також вищевказаною вимогою позивачка просить зобовязати відповідача діяти на майбутнє.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. За викладених обставин суд розглядає звернення позивачів до адміністративного суду з уже порушеними правами, свободами та інтересами позивачів, тобто в минулому часі, на час звернення до суду, а не в майбутньому.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 1, 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,ст.ст. 158, 159, 160 ч.3, 161-163, 167, 254 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі Житомирської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни, з 9 лютого 2011 року по 23 липня 2011 року, підвищивши її на 30% мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова підлягає негайному виконанню в частині виплат за один місяць.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через Володарсько- Волинський районний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадження апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий :/підпис/

Копія вірна:

Суддя: Л.В.Криницький