Справа № 806/5041/15
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м.Житомир справа № 806/5041/15

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Захарченко О.Є.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Держземагентства в Овруцькому районі Житомирської області про визнання незаконним та скасування наказу №45-к від 16.10.2015 р., поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у сумі 10000,00 грн.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати наказ № 45-к від 16.10.2015 про звільнення ОСОБА_1 незаконним та скасувати його;

- поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста сектору землеустрою, моніторингу, охорони та ринку земель відділу Держземагенства в Овруцькому районі;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що його було звільнено за п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Однак 15.10.2015 він разом із заступником начальника відділу Держземагентства в Овруцькому районі Житомирської області ОСОБА_2 знаходився у м. Києві, де брав участь у конкурсному відборі на заміщення вакантної посади, попередньо написавши заяву про відпустку, яка з невідомих причин залишилась без задоволення. Окрім того, листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 21-6-7777, 2-4513/25-15 від 13.10.2015 рекомендовано погодити учасникам конкурсу відрядження. Однак з невідомих позивачу причин цього зроблено не було, а тому вважає, що його відсутність на робочому місці була розцінена як прогул безпідставно. З огляду на викладене позивач вважає, що наказ № 45-к від 16.10.2015 підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 до 16.10.2015 працював на посаді провідного спеціаліста сектору землеустрою, моніторингу, охорони та ринку земель відділу Держземагентства в Овруцькому районі Житомирської області. У вересні 2015 року позивач подав документи для участі у конкурсі на заміщення вакантної посади начальника відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі. Згідно орієнтованого графіка проведення іспитів та співбесіди з кандидатами на заміщення вакантних посад начальників головних управлінь Держгеокадастру в областях та начальників територіальних органів Держгеокадастру в областях нижчого рівня конкурсний відбір, зокрема, щодо територіальних органів Держгеокадастру у Житомирській області іспит та співбесіда повинні були відбутися 15.10.2015 (а.с. 36).

13 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім'я заступника начальника відділу Держземагентства в Овруцькому районі Житомирської області ОСОБА_2, в якій просив надати частину основної щорічної відпустки тривалістю один день - 15.10.2015. Однак, як вбачається з письмових заперечень відповідача, заява позивача була залишена без задоволення з тих підстав, що згідно графіку щорічних відпусток працівників відділу Держземагентства в Овруцькому районі Житомирської області, затвердженого 25.12.2014, відпустка ОСОБА_1 планується на липень 2015 року (а.с. 18).

Суд критично ставиться до зазначених у письмових запереченнях відповідача поясненнях, оскільки приписами ст. 12 Закону України "Про відпустки" визначено, що щорічну відпустку на прохання працівника може бути поділено на частини будь-якої тривалості за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів. Аналогічна правова позиція відображена і в ст. 79 Кодексу законів про працю України. Зокрема, зазначено, що щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи можуть бути надані працівникові в будь-який час відповідного робочого року. Невикористана частина щорічної відпустки має бути надана працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 16.10.2015 у позивача залишилось 19 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки. З огляду на викладене, суд вважає, що відмова у наданні ОСОБА_1 частини щорічної відпустки тривалістю один календарний день суперечить нормам чинного законодавства та порушує права позивача.

Окрім того встановлено, що 15.10.2015 працівниками відділу Держземагенства в Овруцькому районі Житомирської області було складено акт про відсутність на роботі ОСОБА_1 протягом робочого дня з 08:00 до 17:00 (а.с. 22). Однак доповідна записка завідуючою сектору землеустрою, моніторингу, охорони та ринку земель ОСОБА_3 про відсутність на робочому місці провідного спеціаліста сектору ОСОБА_1 була складена лише 16 жовтня 2015 року (а.с. 20). Тобто, акт про відсутність на робочому місті передував доповідній записці, отже мало місце порушенням порядку.

Позивач в судовому засіданні наголосив на тому, що ані з актом про відсутність на робочому місці ані з доповідною запискою його ознайомлено не було. Зазначене підтверджується матеріалами справи. Отже, мало місце порушення прав позивача.

Довідкою № 15-48 від 20.10.2015 підтверджується, що 15 жовтня 2015 року ОСОБА_1 приймав участь у конкурсному відборі на заміщення вакантної посади начальника відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирської області та знаходився у м. Києві (а.с. 7). Однак, 16 жовтня 2015 року у ОСОБА_1 були відібрані письмові пояснення стосовно відсутності на роботі 15.10.2015 (а.с. 21).

Наказом заступника начальника відділу ОСОБА_2 від 16.10.2015 № 45-к ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного спеціаліста сектору землеустрою, моніторингу, охорони та ринку земель відділу Держземагенства в Овруцькому районі через відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.10).

Судом, при перевірці юридичної та фактичної обґрунтованості обставин та мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу, в тому числі, відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

В Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.02.2015 у справі №К/800/66727/14 зазначено, що для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з'ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визначаються такі причини, що виключають вину працівника.

В матеріалах справи міститься лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 21-6-7777, 2-4513/25-15 від 13.10.2015 з якого вбачається, що учасникам територіальних органів Держземагенства/Держгеокадастру у Житомирській області, які беруть участь у іспиті, що відбудеться 15.10.2015, погодити відрядження.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що разом з ним у іспиті на заміщення вакантної посади начальника відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі Житомирської області брав участь заступник начальника відділу Держземагентства в Овруцькому районі Житомирської області ОСОБА_2, який, як вбачається з табелю обліку робочого часу спеціалістів відділу Держземагенства в Овруцькому районі, 15.10.2015 перебував у відрядженні (а.с. 23), тоді як відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 15.10.2015 було розцінено, як прогул.

З огляду на викладене, суд вважає, що, заступнику начальника ОСОБА_2 було відомо про необхідність оформлення ОСОБА_1, який приймав участь у конкурсному відборі на заміщення вакантної посади начальника відділу Держгеокадастру в Овруцькому районі відрядження, однак з невідомих суду причин керівництвом позивача було проігноровано лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 13.10.2015 (а.с. 35) саме щодо ОСОБА_1, тоді як відносно ОСОБА_2 відрядження було оформлено. Суд вбачає в діях заступник начальника відділу Держземагенства в Овруцькому районі Житомирської області ОСОБА_2 зловживання посадовими обов'язками.

Нормою Кодексу законів про працю України, зокрема статтею 149, закріплено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Однак, під час розгляду справи судом встановлено, що при винесенні оскаржуваного наказу відповідачем не було взято до уваги поважність причини відсутності позивача на робочому місці (участь у конкурсному відборі на заміщення вакантної посади), не було враховано наявність заяви про надання частини основної відпустки, яка з незалежних від позивача причин і в порушення вимог законодавства була залишена без задоволення, окрім того не було враховано попередню роботу працівника.

З огляду на викладене, суд вважає що наказ № 45-к від 16.10.2015 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 10000 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 237 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Із наведеного випливає, що обов'язок з відшкодування моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника.

Так, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач зазначив, що вчинене відповідачем порушення його трудових прав призвело до моральних страждань, що пов'язані з неможливістю забезпечити сім'ю, вчасно сплатити банківські кредити та борги. Разом з тим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на викладене суд, враховуючи ступінь душевних страждань позивача та нетривалий період порушення його права приходить до висновку, що моральна шкода в розмірі, що просить ОСОБА_1 є дещо завищеною, а тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості вважає, що відшкодуванню підлягає сума 1000,00 грн.

Положеннями ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Також, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачам не надано жодних беззаперечних доказів правомірності винесення наказу № 45-к від 16.10.2015, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Керуючись статтями 158-163, 168, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ відділу Держземагентства в Овруцькому районі Житомирської області №45-к від 16 жовтня 2015 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста сектору землеустрою, моніторингу, охорони та ринку земель відділу Держземагентства в Овруцькому районі Житомирської області з 16 жовтня 2015 року.

Зобов'язати відділ Держземагентства в Овруцькому районі Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 16 жовтня 2015 по 18 листопада 2015 року.

Стягнути з відділу Держземагентства в Овруцькому районі Житомирської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 1000 грн.

Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню відповідно до ст.256 КАС України.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 25 листопада 2015 р.

матеріальну шкоду < сума > грн.