Справа № 815/6299/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6299/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання Бобровської О.Ю.;

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою в розмірі 200 000,00 грн. на підставі договору банківського вкладу від 06.02.2015 року № 002-15849-060215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 200 000,00 грн. на підставі договору банківського вкладу від 06.02.2015 року № 002-15849-060215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів у розмірі 200 000,00 грн. на підставі договору банківського вкладу від 06.02.2015 року № 002-15849-060215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

06 лютого 2015 року позивач уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (рахунку) № 002-15849-060215 («Депозит Delta Premier з поповненням»). Згідно з умовами даного договору Банк відкриває вкладнику рахунок № 3572 та приймає від вкладника внесені ним грошові кошти. Того ж дня на зазначений рахунок позивача надійшли кошти в сумі 200 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 29293367.

Відповідно до п.1.3 зазначеного договору дата повернення вкладу 8 березня 2015 року.

Однак, 02.10.2015 року прийнята Постанова правління НБУ № 181 «Про здійснення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фоду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 строком на 2 роки 05 жовтня 2015 року.

Позивач звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 щодо включення його до реєстру вкладників у ПАТ «Дельта Банк» та отримання коштів в межах гарантованої суми. Проте, відповідач не виконав вимоги відповідача, натомість повідомив його про нікчемність договору від 06 лютого 2015 року № 002-15849-060215 у відповідності до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не навівши при цьому підстав нікчемності.

Так, позивач не погоджується із бездіяльністю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк»,вважає її протиправною. Крім того, позивач просить суд зобовязати відповідачів виконати обовязки покладені на них законодавством, щодо надання йому можливості отримати відшкодування за вкладом у ПАТ «Дельта Банк», шляхом включення його до переліку владників та на його основі до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.5-13).

Відповідачі проти задоволення адміністративного позову заперечували з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с.98-100).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до задоволення у повному обсязі. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2012 року позивач (займодавець) та ОСОБА_5 (займач) уклали договір займу (а.с.84-88). Згідно з п.1.1 даного договору наймодавець передає у власність займачу власні грошові кошти в розмірі 200 000,00 грн., а той зобовязується їх повернути у тій же сумі та валюті.

Відповідно до п.5.1 зазначеного вище договору він діє з моменту його укладення та до моменту виконання сторонами своїх зобовязань у повному обсязі.

06.02.2015 року ОСОБА_3 уклав договір банківського вкладу № 002-15849-060215 («Депозит Delta Premier (з поповненням)») (а.с.20). Згідно з п.1.2 даного договору Банк відкриває вкладнику рахунок № 3572 та приймає від вкладника внесені ним грошові кошти. Відповідно до п.1.3 зазначеного договору дата повернення вкладу 8 березня 2015 року.

Водночас, 06 лютого 2015 року на виконання умов договору займу ОСОБА_5 переказала 200 000,00 грн. на рахунок позивача у ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується платіжним дорученням № 9293367 (а.с.21)

Однак, 02.03.2015 року в ПАТ «Дельта Банк» запроваджена тимчасова адміністрація» на підставі постанови Правління НБУ № 51 від 02.03.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельтам Банк». А вже 02.10.2015 року Правління НБУ прийняло рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4.

Позивач звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 із заявою про включення його до реєстру вкладників у ПАТ «Дельта Банк» та тримання коштів в межах гарантованої суми вкладу.

Листом № 05-3057837 від 06.08.2015 року тимчасова адміністрація повідомила Позивача про те, що за рахунками, відкритими на імя позивача в ПАТ «Дельта Банк», операції щодо виплат тимчасово обмежені на час тимчасової адміністрації, оскільки здійснюється перевірка операцій за його рахунками. (а.с.22). Та вже 23.09.2015 року також листом № 8821/1265 Тимчасова адміністрація ПАТ «Дельта Банк» повідомила позивача про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту) № 00-15849-060215 від 06.02.2015 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, згідно з п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На даний час попри вимогу позивача вклад не повернутий чи виплачений за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів. Суд вважає таку бездіяльність відповідача протиправною з наступних підстав.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі норми права.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону Україну «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Також, згідно з ч.1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Згідно з ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що визнання правочинів неплатоспроможного банку нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Так, суд звертає увагу, що відповідач зазначивши, що договір банківського вкладу позивача є нікчемним згідно з п.7 ч.3 ст.38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на запитання суду , які саме умови даного Договору передбачають платіж чи передачу іншого майна, що надають позивачеві пільги, а також на запитання, які саме пільги встановлені конкретно для позивача, представник відповідача не надав відповіді

Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів» вкладник це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Таким чином, з огляду на цю норму закону позивач, уклавши, зазначену вище угоду, отримав статус вкладника.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом не встановлено доказів існування відповідного судового рішення про визнання недійсних договору банківського вкладу № 002-15849-060215 від 06.02.2015 року.

Крім того, суд встановив, що згідно з платіжним дорученням від 06.02.2015 року № 9293367 на рахунок позивача надійшли кошти у розмірі 200 000,00 грн. При цьому як призначення платежу зазначено: переказ коштів на депозит згідно з угодою 002-15849-060215 від 06.02.2015 року, загальна сума 200 000,00 грн. На дорученні міститься підпис повноважної особи банку. Тобто, внесення грошових коштів на рахунок позивача було здійснено з відома та згодою банку.

Оскільки відповідачі не надали доказів недійсності правочину, факт реальності правочину та настання після нього правових наслідків не спростований.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідачів не було правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників щодо не включення ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до переліку вкладників та на його основі Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Оскільки, згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. То суд вважає, що позовні вимоги належать до задоволення у повному обсязі, позаяк твердження відповідачів, якими вони обґрунтовували свої заперечення не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду справи.

Крім того, з метою своєчасного поновлення порушеного права позивача та захисту його права на суд, яке встановлене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд дійшов висновку про зобовязання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення.

Адже відповідно до частини 1 статті 267: «Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення».

Також Європейський Суд з прав людини в своїй практиці зазначає, що право на суд, захищене статтею 6 , було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла , щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій з сторін ( див. рішення у справі «ОСОБА_6 проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) №40450/04 від 15.10.2009р.п.51).

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. У даному конкретному випадку за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, ч.1 ст. 267 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» щодо не включення ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою в розмірі 200 000,00 грн. на підставі договору банківського вкладу від 06.02.2015 року № 002-15849-060215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3..

3. Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 200 000,00 грн. на підставі договору банківського вкладу від 06.02.2015 року № 002-15849-060215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3.

4. Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів у розмірі 200 000,00 грн. на підставі договору банківського вкладу від 06.02.2015 року № 002-15849-060215, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

5. Зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

6. Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подати у місячний строк (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою суду законної сили) звіт про виконання постанови суду.

7. Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1948( одна тисяча девятсот сорок вісім),80 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений 02.02.2015 року.

Суддя /підпис/ ОСОБА_7