Справа № 813/604/14
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2015 р. м. Київ К/800/7966/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача-1 Городоцької районної державної адміністрації Львівської області

відповідача-2 Городоцького районного управління юстиції Львівської області

з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4

про визнання протиправним та скасування розпорядження і реєстрації права власності , -

В С Т А Н О В И В :

23.01.2014р. до суду з позовом про визнання протиправним і скасування розпорядження Городоцької районної державної адміністрації Львівської області від 21.11.1997р. та скасування державної реєстрації права власності на тимчасову дерев'яну споруду звернулась ОСОБА_3 Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником нежитлового приміщення, до якого примикає тимчасова дерев'яна споруда, що розташована на сусідній ділянці. У листопаді 2013р. вона дізналась, що рішенням райдержадміністрації за ОСОБА_5 визнано право власності на вказану тимчасову споруду. На підставі цього рішення ОСОБА_5 зареєстрував своє право власності в органі БТІ на тимчасову споруду як на об'єкт нерухомості. Вважаючи, що рішення райдержадміністрації та реєстрація вказаної споруди як об'єкту нерухомості порушують її права як власника нежитлового приміщення, позивач просила задовольнити позов.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2014р. закрито провадження в адміністративній справі в частині вимог про визнання протиправним і скасування реєстрації права власності на тимчасову дерев'яну споруду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.05.2014р. позов задоволено : визнано протиправним та скасовано розпорядження Городоцької районної державної адміністрації Львівської області №727 від 21.11.1997р.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2.09.2014р. задоволено заяву ОСОБА_4 про відвід всьому складу суду та передано справу на розгляд до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015р. скасовано судове рішення суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з постановою апеляційного суду, ОСОБА_3 звернулась з касаційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. При цьому скаржник зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що розпорядженням голови Городоцької райдержадміністрації №727 від 21.11.1997р. затверджено акт державної технічної комісії «про готовність закінчення будівництва об'єкту до експлуатації крамниці в АДРЕСА_1 загальною площею 10,1м2 підприємця ОСОБА_5»

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_5 17.02.2008р. отримано у Львівському обласному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки свідоцтво про право власності на приміщення крамниці.

6.11.2009р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі загальною площею 10,1м2 і остання 6.01.2010р. зареєструвала своє право власності на нежитлове приміщення в комунальному підприємстві Городоцьке районне бюро технічної інвентаризації.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.1998р. придбала приміщення №6 в будинку АДРЕСА_1 та зареєструвала своє право власності у передбаченому законом порядку.

Приміщення, площею 10,1м2 по АДРЕСА_1 впритул прибудовано до стіни приміщення №6 в будинку АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що приміщення, площею 10,1м2 по АДРЕСА_1 не є об'єктом нерухомості, а є тимчасовою спорудою, оскільки не має фундаменту та інших невід'ємних ознак такого об'єкту. В зв'язку з цим, відповідач не мав підстав затверджувати акт про готовність об'єкту до експлуатації та надавати тимчасовій споруді статусу об'єкту нерухомості. Протиправне перетворення тимчасової споруди, що примикає до зовнішньої стіни приміщення позивача, в об'єкт нерухомості порушує законні права та інтереси ОСОБА_3, оскільки обмежує можливість доступу до її власності.

Задовольнивши адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що до повноважень Городоцької райдержадміністрації чинним на той час законодавством не було віднесено прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів та затвердження відповідних актів.

Скасувавши постанову суду першої інстанції та відмовивши в задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що питання прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва відносилось до компетенції відповідача. В той же час, суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи не дав оцінки доводам позивача про те, що прийняття до експлуатації приміщення АДРЕСА_1 відбулось з порушенням вимог чинного на той час законодавства.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду вказаним вимогам не відповідає в зв'язку з наступним.

Станом на листопад 1997р. питання прийняття закінчених будівництвом об'єктів внормовувалось Державними будівельними нормами України «Управління, організація і технологія. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» (далі ДБН А.3.1-3-94), затвердженими наказом Держкоммістобудування України від 5.10.1994р. N48.

Відповідно до пункту 3.1 ДБН А.3.1-3-94 Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, які не є державною власністю, встановлюється Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України.

Водночас, пунктом 3.8 ДБН А.3.1-3-94 обумовлено, що рішення про прийняття об'єктів в експлуатацію можуть прийматися державними технічними комісіями тільки по тих об'єктах, які закінчені будівництвом в обсязі, передбаченому проектом, та підготовлені до експлуатації.

Таким чином, з огляду на приписи частини 2 статті 72 КАС України, відповідач під час розгляду справи в суді повинен довести належними та допустимими доказами, що прийняття до експлуатації приміщення по АДРЕСА_1 відбулось у відповідності до діючого на той час законодавства.

Відтак, суд повинен був визначитися чи підтверджують надані суб'єктом владних повноважень докази те, що приміщення площею 10,1м2 по АДРЕСА_1 повинно прийматися до експлуатації в порядку ДБН А.3.1-3-94, що вказане приміщення збудовано без порушень технічних та будівельних норм, у відповідності до затвердженого проекту будівництва, на земельній ділянці, виділеній у передбаченому законом порядку під таке будівництво, та чи не порушуються вказаним будівництвом права та інтереси власника приміщення в будинку АДРЕСА_1 до якого примикає збудована будівля.

При цьому судом не встановлено чи приймався, станом на час винесення оскаржуваного розпорядження, Львівською обласною державною адміністрацією передбачений пунктом 3.1 ДБН А.3.1-3-94 Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів та чи відповідали дії райдержадміністрації вказаному порядку.

З урахуванням наданих відповідачем доказів, суд повинен був оцінити законність дій Городоцької райдержадміністрації при прийнятті №727 від 21.11.1997р. та з'ясувати, чи призведе до відновлення порушених законних прав та інтересів позивача задоволення адміністративного позову.

Таким чином, суд припустився порушення норм процесуального права, а саме вимог частини третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо прийняття судового рішення на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених дослідженими у судовому засіданні доказами.

Не встановлення в судовому процесі вище зазначених обставин як таких, що мають суттєве значення у справі з огляду на неможливість правильно вирішити спір без їх з'ясування, відповідно до частини другої статті 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень у зв'язку з їх не відповідністю вимогам частин 4 та 5 статті 11, частині 1 статті 138 та статті 159 цього Кодексу з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.

Керуючись статтями 222,223,227,230,231,254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015р. скасувати, справу направити до цього ж суду на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз