Справа № 454/1040/14-а
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2015 р. м. Київ К/800/44946/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Чумаченко Т.А., Cмоковича М.І., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного історико-культурного заповідника у м. Белзі на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Белзької міської ради Сокальського району Львівської області, треті особи: Державний історико-культурний заповідник у м. Белзі, відділ Держземагенства у Сокальському районі Львівської області, філія Державного навчального закладу «Угнівський аграрно-будівельний ліцей», про визнання протиправними і скасування рішень, визнання недійсною і скасування технічної документації із землеустрою, та за позовом філії Державного навчального закладу «Угнівський аграрно-будівельний ліцей» до Белзької міської ради Сокальського району Львівської області, треті особи: Державний історико-культурний заповідник у м. Белзі, відділ Держземагенства у Сокальському районі Львівської області, про визнання протиправними і скасування рішень, визнання недійсною і скасування технічної документації із землеустрою, скасування висновків, вилучення і скасування кадастрових даних, -
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Белзької міської ради Сокальського району Львівської області, треті особи: Державний історико-культурний заповідник у

м. Белзі, відділ Держземагенства у Сокальському районі Львівської області, філія Державного навчального закладу «Угнівський аграрно-будівельний ліцей», про визнання протиправними і скасування рішень, визнання недійсною і скасування технічної документації із землеустрою.

Крім того, філія Державного навчального закладу «Угнівський аграрно-будівельний ліцей» звернулась до суду з позовом до Белзької міської ради Сокальського району Львівської області, треті особи: Державний історико-культурний заповідник у м. Белзі, відділ Держземагенства у Сокальському районі Львівської області, про визнання протиправними і скасування рішень, визнання недійсною і скасування технічної документації із землеустрою, скасування висновків, вилучення і скасування кадастрових даних.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 та філії Державного навчального закладу «Угнівський аграрно-будівельний ліцей» задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення Белзької міської ради

від 09 листопада 2009 року №782 в частині надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою по інвентаризації ділянок ДІКЗ в м. Белзі та видачі державних актів на право постійного користування земельними ділянками об'єктів нерухомості історико-культурної спадщини: спадщини «Ансамбль монастиря сс. Домініканок» (охор. №490/1, №490/2) м. Белз,

вул. Савенка, 3, площею - 1,4059 га; «Ансамбль церкви Св. Параскеви» (охор. №1423) м. Белз,

вул. Січ. Стрільців, 48, площею 5320 га.

Визнано протиправними та скасовано рішення Белзької міської ради від 09 грудня 2009 року №857 в частині затвердження технічної документації із землеустрою по інвентаризації земельних ділянок Державного історико-культурного заповідника в м. Белзі та передачі в постійне користування земельних ділянок: для обслуговування об'єкта культурної спадщини «Ансамбль монастиря сс. Домініканок» (охор. №490/1, №490/2) м. Белз, вул. Савенка, 3, площею - 1,4059 га;

для обслуговування об'єкта культурної спадщини «Ансамбль церкви Св. Параскеви»

(охор. №1423) м. Белз, вул. Січ. Стрільців, 48, площею - 1,6320 га.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року постанову Сокальського районного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у справі рішеннями судів, Державний історико-культурний заповідник у м. Белзі звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд касаційної скарги проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо обставин, необхідних для ухвалення рішення судом касаційної інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що Белзькою міською радою Сокальського району Львівської області

09 листопада 2009 року прийнято рішення № 782, яким надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою по інвентаризації земельних ділянок ДІКЗ в м. Белзі та видачу Державних актів на право постійного користування земельними ділянками об'єктів нерухомості історико-культурної спадщини: «Замочок» м. Белз, вул. Грушевського, площею 1,7828 га; «Ансамбль монастиря оо. Домініканів» (охор. №511-М) м. Белз, вул. Савенка, 1, площею 1,3182 га; «Ансамбль монастиря сс. Домініканок» (охор. №490/1, №490/2) м. Белз, вул. Савенка, 3, площею 1,4059 га; «Вежа-каплиця» (охор. №491) м. Белз, вул. Гоголя, 1а, площею 0,3059 га; «Ансамбль церкви Св. Параскеви» (охор. №1423) м. Белз, вул. Січ. Стрільців, 48, площею 1,6320 га.

Белзькою міською радою Сокальського району Львівської області 09 грудня 2009 року прийнято рішення № 857, яким затверджено технічну документацію із землеустрою по інвентаризації земельних ділянок Державного історико-культурного заповідника в м. Белзі та передано в постійне користування земельні ділянки: для обслуговування об'єкту культурної спадщини «Замочок» м. Белз, вул. Грушевського, площею 1,7828 га; для обслуговування об'єкту культурної спадщини «Ансамбль монастиря оо. Домініканів» (охор. №511-М) м. Белз,

вул. Савенка, 1, площею 1,3182 га; для обслуговування об'єкту культурної спадщини «Ансамбль монастиря сс. Домініканок» (охор. №490/1, №490/2) м. Белз, вул. Савенка, 3, площею 1,4059 га; для обслуговування об'єкта культурної спадщини «Вежа-каплиця» (охор. №491) м. Белз,

вул. Гоголя, 1а, площею 0,3059 га; для обслуговування об'єкту культурної спадщини «Ансамбль церкви Св. Параскеви» (охор. №1423) м. Белз, вул. Січ. Стрільців, 48, площею 1,6320 га та надано дозвіл Державному історико-культурному заповіднику в м. Белзі на виготовлення Державних актів на право постійного користування земельними ділянками.

Вважаючи, що рішення Белзької міської ради Сокальського району Львівської області

від 09 листопада 2009 року № 782 та від 09 грудня 2009 року № 857 є протиправними та порушують їх права, позивачі звернулись до суду з цим позовом.

Положеннями статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин, розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Отже, після передачі у власність або користування земельної ділянки на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, що вичерпує свою дію після реалізації його, як акта ненормативного характеру, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року № 21-493а14, від 09 грудня 2014 року №21-308а14, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин оскаржувані рішення судів підлягають скасуванню із закриттям провадження у цій справі в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 220, 222, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного історико-культурного заповідника у м. Белзі задовольнити частково.

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Белзької міської ради Сокальського району Львівської області, треті особи: Державний історико-культурний заповідник у м. Белзі, відділ Держземагенства у Сокальському районі Львівської області, філія Державного навчального закладу «Угнівський аграрно-будівельний ліцей», про визнання протиправними і скасування рішень, визнання недійсною і скасування технічної документації із землеустрою, та за позовом філії Державного навчального закладу «Угнівський аграрно-будівельний ліцей» до Белзької міської ради Сокальського району Львівської області, треті особи: Державний історико-культурний заповідник у м. Белзі, відділ Держземагенства у Сокальському районі Львівської області, про визнання протиправними і скасування рішень, визнання недійсною і скасування технічної документації із землеустрою, скасування висновків, вилучення і скасування кадастрових даних - скасувати та закрити провадження у справі в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: