Справа № 816/4611/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07 грудня 2015 рокум. ПолтаваСправа № 816/4611/15

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Ясиновський І.Г., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про скасування рішення від 25 вересня 2015 року № VІІІ-024/2015 та зобов'язання вчинити дії, а саме - прийняти рішення про залишення скарги адвоката ОСОБА_2 без задоволення, а рішення дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 28 листопада 2014 року без змін.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року позовну заяву залишено без руху у звязку з її невідповідністю вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, крім іншого, не надання доказів дотримання позивачем вимог Кодексу адміністративного судочинства України щодо визначення територіальної підсудності. Для усунення недоліків встановлено строк до 04 грудня 2015 року.

30.11.2015 ОСОБА_1 надано суду документи на усунення недоліків позовної заяви, визначених ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 23.11.2015.

Із наданих документів суд встановив, що позивачем не надано доказів дотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України щодо визначення територіальної підсудності, з огляду на наступне.

Згідно із частиною 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Позивач звернулась із позовом з приводу оскарження правового акту індивідуальної дії субєкта владних повноважень стосовно конкретної особи, який відповідно до частини 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України вирішується за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003 місце проживання фізичної особи - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, що знаходиться за певною адресою, за якою здійснюється зв'язок з фізичною особою підприємцем.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Таким чином, вказаним законом встановлено порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичної особи.

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначено адресу: АДРЕСА_1.

Разом з тим, із копії адресного листка вибуття від 15.05.2001 слідує, що ОСОБА_1 була прописана за адресою: АДРЕСА_2 та вибула за кордон на постійне проживання до держави ОСОБА_3, що не заперечується позивачем, оскільки надано суду копію паспорта громадянина ОСОБА_3 про що зазначено у заяві позивача.

Доказів реєстрації місця проживання (місця перебування) у встановленому законом порядку ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 суду не надано, як не надано доказів перебування/знаходження її в м. Полтаві на даний час, в тому числі, за вказаною адресою.

Суд зазначає, що копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.07.2015, згідно з яким за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, не є доказом її місця проживання (перебування, знаходження) в Україні. Вказаний документ може засвідчувати лише володіння особою на праві власності певного нерухомого майна станом на певну дату, зокрема станом на 01.07.2015, тобто понад три місяці тому до дати звернення із позовом до суду. Однак, в той же час, вказаний документ згідно вимог закону жодним чином не підтверджує реєстрацію місця проживання (місця перебування) у встановленому законом порядку ОСОБА_1 за адресою знаходження майна, яке перебуває у її власності. Суд зауважує, що порядок та підстави для володіння на праві власності нерухомим майном не співпадають із порядком та підставами реєстрації місця проживання (місця перебування) у встановленому законом порядку особи за такою адресою. Доказ перебування у особи на праві власності того чи іншого нерухомого майна у будь-якій територіальній одиниці (в тому числі в будь-якій країні) не є доказом реєстрації місця проживання (місця перебування) у встановленому законом порядку особи за адресою знаходження такого нерухомого майна.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV надано визначення наступних термінів: довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

В той же час, позивачем не було надано жодного із вказаних документів, які підтверджують про реєстрацію місця проживання або місця перебування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3.

Враховуючи вищевикладене, Полтавський окружний адміністративний суд позбавлений права розглянути даний адміністративний позов у відповідності із частиною 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України з метою не допуску порушення правил територіальної підсудності, визначеної вказаною статтею.

Поряд з цим, з метою забезпечення права позивача на захист порушених прав та інтересів шляхом звернення до суду із позовом, суд розяснює право позивача звернуться із цим позовом до адміністративного суду за місцезнаходженням відповідача, а саме: м. Київ, Кловський узвіз, 7, літ. А, оф. 6.

Таким чином, позивач не усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 23.11.2015 в частині надання доказів дотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України щодо визначення територіальної підсудності, зокрема щодо підтвердження реєстрації місця проживання (місця перебування) позивача у встановленому законом порядку за адресою АДРЕСА_3.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачеві.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 3 та частиною 4 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про скасування рішення повернути позивачеві.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України сплачену згідно квитанції № 20Р18149 від 18.11.2015 суму судового збору в розмірі 487,20 грн.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Суддя І.Г. Ясиновський