Справа № 2а-582/12/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2012-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2012 р. Справа № 2a-582/12/0970

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Гундяка В.Д.,

при секретарі Круглій О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Івано-Франківську справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськголовпостач»до Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

22.02.2012 року Публічне акціонерне товариство (далі-ПАТ) «Івано-Франківськголовпостач»звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення. Позовні вимоги мотивувало тим, що згідно оскаржуваного рішення податковим органом безпідставно збільшено позивачу суму зобовязання з податку на прибуток підприємства в розмірі 220 654 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що за результатами проведеної податковим органом планової виїзної перевірки ПАТ«Івано-Франківськголовпостач»було складено акт від 17.11.2011 року, на підставі якого Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську прийнято податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 від 02.12.2011 року про донарахування позивачу зобовязання з податку на прибуток в розмірі 220 654 грн. Вказала, що підставою для прийняття вказаного повідомлення-рішення стали викладені відповідачем в акті перевірки висновки щодо порушення Товариством вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про акціонерні товариства» та п.7.8 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», які виникли внаслідок ненарахування та несплати позивачем авансового внеску з податку на прибуток за I півріччя 2010 року, нарахованого на суму дивідендів, призначених для виплати в розмірі 30 відсотків нерозподіленого прибутку. Позивач непогодившись із рішенням податкового органу від 02.12.2011 оскаржив останнє у встановленому законом порядку до Державної податкової адміністрації України в Івано-Франківській області, та в подальшому- до Державної податкової служби України, рішеннями яких відповідно від 30.12.2011 та 01.02.2012 скарги платника податків залишено без задоволення, а оскаржуване повідомлення рішення - без змін. Представник позивача зазначила, що 03.06.2010 року на загальних зборах ПАТ «Івано-Франківськголовпостач»у відповідності до вимог чинного законодавства було прийнято рішення про виплату дивідендів в розмірі 30 відсотків від чистого прибутку, отриманого за результатами діяльності Товариства протягом звітного 2009 року та відповідно позивачем сплачено в належному розмірі відповідний авансовий платіж з податку на прибуток. Висновки податкового органу про порушення ПАТ «Івано-Франківськголовпостач»вимог ст.30 Закону України «Про акціонерні товариства»внаслідок невиплати дивідендів із нерозприділеного прибутку є необгрунтованими, так як базуються на невірному тлумаченні податковим органом вказаної норми Закону, якою, на думку представника позивача, Товариству при прийнятті загальними зборами акціонерів рішення про виплату дивідендів надано можливість вибору виплати останніх із чистого прибутку у звітному році або із нерозприділеного прибутку попереднього періоду. Відтак вважає, що повідомлення-рішення від 02.12.2011 є неправомірним та таким, що прийняте податковим органом безпідставно, а тому підлягає до скасування. Позов просила задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, наведених у поданому запереченні. Суду пояснив, що Державною податковою інспекцією в м.Івано-Франківську проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Івано-Франківськголовпостач», за результатами якої складено акт щодо порушення платником податків вимог чинного законодавства, зокрема ч.2 ст.30 Закону України «Про акціонерні товариства»та п.7.8 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», якими встановлено обовязок сплати Товариством авансового внеску з податку на прибуток, нарахованого на суму дивідендів, призначених для виплати в розмірі не менше 30 відсотків, як з чистого прибутку в звітному році так із нерозподіленого прибутку минулих років. За даними показників фінансової звітності сума нерозприділеного прибутку на кінець 2009 року склала 2 474 000 грн. Однак позивач, всупереч вимогам вказаних норм законодавства, авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі 30 відсотків нерозприділеного прибутку не сплатив. На підставі наведеного податковим органом правомірно прийнято повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 від 02.12.2011 року про донарахування позивачу суми грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 220 654 грн. Тому позовні вимоги, на думку представника відповідача, є необгрунтованими та до задоволення не підлягають.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши в їх сукупності подані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Конституційний обовязок податкових органів щодо дотримання у своїй діяльності приписів чинного законодавства закріплено і у ст. 21 Податкового кодексу України (далі-ПКУ).

Судом встановлено, що з 14.10.2011 по 10.11.2011 Державною податковою інспекцією в м.Івано-Франківську проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Івано-Франківськголовпостач»з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 по 30.06.2011 року.

За результатами перевірки складено акт № 10904/23-2/04542749 від 17.11.2011, в якому зафіксовано, що Товариством внаслідок порушення вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про акціонерні товариства» та п.7.8 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не нараховано та не сплачено до бюджету авансового внеску з податку на прибуток за I півріччя 2010 року, нарахованого на суму дивідендів, призначених для виплати в розмірі 30 відсотків нерозподіленого прибутку минулих років в сумі 176 523 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки податковим органом прийнято повідомлення-рішення за №002922302 від 02.12.2011, яким ПАТ «Івано-Франківськголовпостач»збільшено суму зобовязання з податку на прибуток у розмірі 226 654 грн.

Судом встановлено, що непогодившись із висновками податкового органу, позивач у визначеному законом порядку оскаржив повідомлення-рішення від 02.12.2012 до Державної податкової адміністрації (далі-ДПА) в Івано-Франківській області та Державної податкової служби (далі-ДПС) України. Згідно рішень ДПА в Івано-Франківській області та ДПС України відповідно за № 3018/10/25-019/336/883 від 30.12.2011 та № 2025/6/10-2115 від 01.02.2012 скаргу Товариства залишено без задоволення, а оскаржуване повідомлення рішення за №002922302 від 02.12.2011року- без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний звязок, суд не погоджується з правомірністю донарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 220 654 грн, яке було здійснене податковим органом на підставі його висновків щодо несплати Товариством до бюджету авансового внеску з податку на прибуток на суму дивідендів, призначених для виплати в розмірі 30 відсотків нерозприділеного прибутку та прийняття відповідачем вищевказаного податкового повідомлення-рішення з огляду на нижчевикладене.

Згідно вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (далі- КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Як вбачається із акту перевірки від 17.11.2011 року податковим органом встановлено, що за період з 01.07.2009 по 31.12.2010 позивачем створювався фонд виплати дивідендів та здійснено виплату дивідендів на прибуток, отриманий у 2009 році. Судом встановлено, що 03.06.2010 року на загальних зборах акціонерами ВАТ «Івано-Франківськголовпостач»було вирішено чистий прибуток 2009 року в розмірі 30 відсотків скерувати на виплату дивідендів, та відповідно Товариством було сплачено авансовий платіж по податку на прибуток в розмірі 9 075 грн. Дані обставини зафіксовані у вищевказаному акті перевірки, а також підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема копією протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ «Івано-Франківськголовпостач»за № 18 від 03.06.2010 року та копією платіжного доручення за № 779 від 17.06.2010 року.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до дослідженого в судовому засіданні балансу Товариства станом на 31.12.2009 року сума нерозприділеного прибутку Івано-Франківськголовпостач»на початок періоду становила 2 353 000 грн, на кінець періоду- 2 474 000 грн. В бухгалтерському обліку згідно з даними головної книги фінансові результати господарської діяльності Товариства відображено по кредиту рахунку 44.1 «Нерозподілений прибуток»станом на 01.01.2009 року в сумі 2 353 642,39 грн., станом на 31.12.2009 року-2 474 896,16 грн.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про акціонерні товариства»(із змінами внесеними Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік»та Законом України «Про деякі питання організації бюджетного процесу у 2010 році»дивіденд- це частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку.

Згідно з п.1.9.ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, дивіденди- це платіж, який здійснюється юридичною особою на користь власників (довірених осіб власника) корпоративних прав, емітованих такою юридичною особою, у звязку з розподілом частини її прибутку.

Частиною 2 ст.30 вказаного Закону, чинною на момент виникнення спірних правовідносин, виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку, у строк не пізніше шести місяців після закінчення звітного року. Виплата дивідендів здійснюється господарським товариством з чистого прибутку у звітному році та/або нерозподіленого прибутку в розмірі не менше 30 відсотків. Розмір виплати дивідендів може бути збільшений за рішенням загальних зборів акціонерного товариства. У разі відсутності або недостатності чистого прибутку звітного року та нерозподіленого прибутку виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється за рахунок резервного капіталу товариства.

Таким чином податковим органом при проведенні вищезгаданої перевірки зроблено вірний висновок, що при вирішенні питання про виплату дивідендів тільки з чистого прибутку, без врахування нерозприділеного прибутку на кінець 2009 року, позивачем дійсно порушено ч.2 ст.30 Закону України «Про акціонерні товариства». Однак, на переконання суду дане порушення не могло бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Так порядок оподаткування дивідендів на момент виникнення спірних правовідносин визначав пункт 7.8 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.1994 року № 334/94-ВР.

Відповідно до п.7.8 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»емітент корпоративних прав(крім випадків встановлених п.п.7.8.5 п.7.8 ст.7 Закону), який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі ставки, встановленої пунктом 10.1 статті 10 цього Закону, нарахованої на суму дивідендів, призначених на виплати, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Отже, виплата дивідендів проводиться відповідно до визначеного законом порядку, при цьому обовязковою умовою її здійснення є прийняття загальними зборами акціонерів рішення про виплату та розмір дивідендів, а датою виникнення в акціонерного товариства податкових зобовязань щодо сплати авансових внесків з податку на прибуток є дата прийняття такого рішення. Тому, на думку суду, обов'язок сплати авансового внеску на суму дивідендів, призначених до виплати, виникає у Товариства саме з прийняттям вказаного рішення, а відповідальність за порушення п.7.8 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»згідно пункту 17.1.9 ст. 17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами може наставати лише у випадку безпосередньої виплати дивідендів без попереднього нарахування та сплати авансових внесків.

За відсутності рішення відповідного органу, до компетенції якого віднесено прийняття рішення про виплату дивідендів у встановленому розмірі, відсутні підстави для нарахування підприємству податку з дивідендів, оскільки у такому випадку відсутній об'єкт нарахування такого податку, а саме: сума дивідендів, призначених для виплати, на яку нараховується розмір податку.

Відповідно до ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів суду належними та допустимими доказами ні факт прийняття ПАТ «Івано-Франківськголовпостач»рішення про виплату дивідендів із нерозприділеного прибутку, ні факт такої виплати без прийняття відповідного рішення, донарахування Державною податковою інспекцією в м.Івано-Франківську суми податкового зобовязання з податку на прибуток на уявну суму дивідендів, яка б мала бути нарахована позивачем на суму нерозприділеного прибутку є неправомірним.

Відповідно до п.п.14.1.156 п. 14.1 ст.14 Податкового Кодексу України(далі-ПКУ)під поняттям податкового зобовязання слід розуміти суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством ( у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). При цьому ст. 3 ПКУ визначено, що податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного Кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у звязку з оподаткування ввізним або вивізним митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі- законами з питань митної справи).; чинних міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевого самоврядування з питань місцевих податків і зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом. Згідно п.6.1 ст.6 ПКУ податком є обовязковий безумовний платіж, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими Законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та /або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства( п.7.3 ст.7 ПКУ). Аналогічне визначення містилось і в ЗУ Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

За висновком суду, виходячи з системного аналізу положень вищезгаданих норм, податкові зобовязання можуть виникати виключно на підставі приписів податкового законодавства. В даному випадку податкове законодавство слід відмежовувати від корпоративного, в сфері регулювання якого і перебувають питання, повязані з прийняттям відповідних рішень та визначенням порядку, строків, розміру виплати дивідендів.

Тому на переконання суду порушення, допущенні ПАТ «Івано-Франківськголовпостач»при виплаті дивідендів, знаходяться поза межами компетенції податкових органів, так як компетентним органом, на який покладено захист прав інвесторів шляхом застосування заходів щодо запобігання і припинення порушень законодавства на ринку цінних паперів, застосування санкцій за порушення законодавства, є Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку ( ст.7 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні»).

Враховуючи викладене порушення у сфері корпоративного законодавства не можуть створювати податкових правовідносин і призводити до виникнення податкових зобовязань, а податковий орган не уповноважений на вирішення питань щодо притягнення до відповідальності за дані порушення.

Одночасно при вирішенні питання щодо задоволення позову суд приходить до переконання про необхідність виходу за межі позовних вимог в порядку ч.2 ст. 11 КАСУ, так як для повного захисту права позивача про захист якого він просить, оскаржуване рішення слід визнати недійсним. Так відповідно до приписів п.56.18. ст.56 ПКУ належним способом захисту порушеного права платника в даному випадку є визнання податкового повідомлення-рішення саме недійсним, а не нечинним. Крім того в останньому випадку правові наслідки податкового повідомлення-рішення втрачаються не з часу його прийняття, а з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Отже, на підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з виходом за їх межі, а відтак податкове повідомлення-рішення за №002922302 від 02.12.2011 слід визнати недійсним та скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Враховуючи дане положення, суд присуджує стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ «Івано-Франківськголовпостач»2 146 грн. судового збору сплаченого згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення за № 1095 від 21.02.2012 року про сплату судового збору в сумі 2 146 грн.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України, ст.3, п.6.1 ст.6, пю7.3 ст.7, п.14.1.156 п.14.1 ст.14, п.56.18 ст.56 Податкового Кодексу України, п.7.8 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.1 ст.94, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Податкове повідомлення рішення за № НОМЕР_1 від 02.12.2011 року визнати недійсним.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Івано-Франківськголовпостач» 2 146 (дві тисячі сто сорок шість) грн. судових витрат.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 03.04.2012 року.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_3