Справа № 242/4511/15-а
Суддя: Пирогова Л. В.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №242/4511/15-а
Провадження №2а/242/419/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пирогової Л. В., при секретарі Гречка К. О., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2015 року ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_3 є вдовою загиблого шахтаря, оскільки її чоловік ОСОБА_4 загинув 07.03.1993 року в результаті нещасного випадку на шахті «Гірник» під час виконання своїх трудових обовязків. ОСОБА_3 з 16.06.2011 року призначено пенсію по втраті годувальника за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 30 % від заробітку загиблого чоловіка. 03.03.2015 року ОСОБА_3 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17.06.2015 року відповідача було зобовязано розглянути заяву ОСОБА_3 про перерахунок пенсії по втраті годувальника за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Рішенням відповідача від 25.08.2015 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії через те, що чоловік позивача загинув в результаті нещасного випадку під час виконання своїх трудових обовязків. Вважає, що відповідачем порушено її право на отримання пенсії по втраті годувальника за заявою від 03.03.2015 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Просив визнати дії відповідача протиправними та зобовязати його здійснити удові загиблого шахтаря ОСОБА_3 перерахунок розміру пенсії у звязку із втратою годувальника з 03.03.2015 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 , що діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що заявлені позовні вимоги не відповідають нормам чинного законодавства та просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши надані сторонами доводи й письмові докази, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до Управління пенсійного фонду України в м.Селидове із заявою від 16.06.2011 року №416 про призначення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_4, смерть якого настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, що підтверджується актом про нещасний випадок.

Відповідно до протоколу №416 від 18.06.2011 року ОСОБА_3 призначено пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 30 % від заробітку загиблого чоловіка.

03.03.2015 року та 19.08.2015 року ОСОБА_3 звернулась до Управління пенсійного фонду України в м.Селидове із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17.06.2015 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 року відповідача було зобовязано розглянути заяву ОСОБА_3 від 03.03.2015 року про перерахунок пенсії по втраті годувальника за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Управління пенсійного фонду України в м.Селидове від 25.08.2015 року ОСОБА_3 відмовлено в переводі з пенсії відповідно до ст.. 37 Закону України Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію відповідно до ст.. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки смерть годувальника настала внаслідок трудового каліцтва.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вважає, що при розгляді даної справи пріоритетному застосуванню до відносин, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсії у зв'язку з втратою годувальника який загинув на виробництві, підлягає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Відповідно до частини другої, статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини третьої, статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

На час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3 є єдиним непрацездатним членом сім'ї загиблого ОСОБА_4, яка на час загибелі свого чоловіка перебувала на його утриманні.

Позиція представника відповідача в частині безпідставності вимог позивача ґрунтується виключно на твердженні, що відповідно до вимог діючого пенсійного законодавства України у разі загибелі годувальника в результаті нещасного випадку на виробництві, пенсії по втраті годувальника повинні призначатися за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд враховує правову позицію Верховного суду України у справі № 21-553а14 а саме, що згідно з частиною восьмою статті 36 статті 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1105-XIV). Відповідно до частини четвертої статті 33 Закону № 1105-XIV пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством. Тобто вказана норма містить посилання на законодавство про пенсійне забезпечення, оскільки, як визначено абзацом сьомим частини другої статті 5 Закону № 1058-IV, виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Абзацом першим пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, який прийнятий пізніше Закону № 1788-XII, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Цим абзацом було доповнено вказаний пункт згідно ізЗаконом України від 17 листопада 2005 року № 3108-ІV «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, враховуючи, що Закон № 1058-IV, який прийнятий останнім у часі та, як зазначено у його преамбулі, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, а також те, що він чітко визначає, в якій частині застосовується Закон № 1788пріоритетному застосуванню до відносин, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсії у зв'язку з втратою годувальника, підлягає Закон № 1058-IV.

Право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника закріплено, зокрема, абзацом другим частини першої статті 36 Закону № 1058відповідно до якого батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Крім того, відповідно до роз'яснень викладених в постановах Верховного Суду України від 15.04.2014 року (справа № 21-67а14), від 15.07.2014 року (справа № 21-263а14), від 16.09.2014 року (справи №№ 21-309а14, 21-351а14), від 14.10.2014 року (справа № 21-445а14) вказано, що до відносин, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсії по втраті годувальника, який загинув на виробництві пріоритетному застосуванню підлягає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких базуються її вимоги та заперечення. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності дій або бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позицію представника відповідача безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону, та спростовується наявними в справі документами.

Суд приходить до висновку що відповідач протиправно не призначив ОСОБА_3 пенсію у зв'язку із втратою годувальника, в розмірі 50% від пенсії загиблого годувальника ОСОБА_4, відповідно до вимог Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що є неприпустимим.

Що стосується періоду, з якого необхідно здійснити перерахунок пенсії позивача, суд враховує, що з даною завою ОСОБА_3 звернулась 03.03.2015 року, а також те, що Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17.06.2015 року, яка набрала законної сили 21.07.2015 року відповідача було зобовязано розглянути заяву ОСОБА_3 про перерахунок пенсії по втраті годувальника за нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому суд вважає, що саме з 03.03.2015 року відповідач повинен провести перерахунок пенсії по втраті годувальника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 10, 36, 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 9-12, 70, 71, 86, 100, 158-163 КАС України суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного Фонду України в м.Селидове від 25.08.2015 року про відмову ОСОБА_3 в переводі на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області від 25.08.2015 року про відмову ОСОБА_3 в переводі на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» як незаконне.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 у зв'язку з втратою годувальника, з 03.03.2015 року за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_4.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 04.12.2015 року.

Суддя Л.В.Пирогова