Справа № 2а-1970/20/12
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 р. Справа № 61997/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2012 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції, яким просила скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 13.12.2011 року НОМЕР_1, яким до неї застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 12298,15 грн., та № НОМЕР_2, яким їй визначено грошове зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 500,00 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що в пронумерованій та зареєстрованій в органі державної податкової служби Книзі обліку доходів і витрат від 20.07.2010 року позивачем не обліковано кошти в загальній сумі 2459,63 грн. Суд відхилив твердження позивача про те, що відповідні записи були вчинені олівцем та безпідставно не були прийняті до уваги в ході перевірки, оскільки законодавство, яке визначає порядок ведення такої книги, не допускає внесення записів олівцем, а записи повинні здійснюватись у спосіб, який би забезпечив збереження протягом установленого терміну зберігання документів та запобігав внесенню несанкціонованих та непомітних виправлень. Також всупереч вимогам абз. 6 ст. 2 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 несвоєчасно сплачувався єдиний податок за вересень, жовтень і листопад 2010 року, березень і квітень 2011 року, в звязку з чим до нього правомірно застосовано штрафні санкції за порушення граничних строків сплати узгоджених податкових зобовязань.

Постанову в апеляційному порядку оскаржила позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно зясував обставини, що мають значення для справи, і висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що перевірка була проведена з грубим порушенням вимог п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків-фізичними особами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року № 1003. Зокрема, акт перевірки не має наскрізної нумерації сторінок, титульний аркуш даного акта надруковано на ксерокопії номерного бланку, а тому вважає, що є підстави стверджувати про існування ще й іншого варіанту акта з ідентичним мокрим відтиском номеру бланка на титульному аркуші акту з іншими порушеннями. Також до акту від 24.11.2011 року не додано жодної копії документа, який би підтверджував наявність факту порушення позивачем податкового законодавства під час здійснення підприємницької діяльності, та опис поданих позивачем до перевірки документів не було складено. Крім того, даний акт датований 24.11.2011 року, однак його було відправлено 21.11.2011 року, про що свідчить відтиск поштового штемпеля, а тому не зрозуміло яким чином 21.11.2011 року на пошту міг попасти даний акт, складений 24.11.2011 року. Щодо суті вказаний в акті перевірки порушень позивач зазначає, що єдиний податок за спірні періоди був сплачений нею в повному обсязі і у встановлені законодавством строки, що підтверджується наданими суду копіями банківських квитанцій. Крім того, в Книгу обліку доходів і витрат були внесені відповідні записи олівцем, однак під час перевірки ці записи були стерті податковим ревізором-інспектором.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, у зв'язку з поданням ФОП ОСОБА_1 заяви форми № 8-ОПП про припинення платника податків, працівник Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції провів документальну позапланову невиїзну перевірку суб'єкта підприємницької діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 14.07.2010 року до 11.11.2011 року, за результатами якої складено акт від 24.11.2011 року № 8753/17-427/НОМЕР_3.

В акті перевірки зазначається про виявлені під час перевірки порушення: абз. 6 ст. 2 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» та п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно перераховано єдиний податок (ставка податку 200 грн.) за вересень, жовтень і листопад 2010 року та березень і квітень 2011 року; абз. 8 ст. 4 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», п. 8 Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 року № 599, п. 2.2, абз. 1 п. 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, а саме не оприбутковано в Книзі обліку доходів і витрат готівкові кошти на загальну суму 2459,63 грн.

На підставі акта перевірки Тернопільська обєднана державна податкова інспекція прийняла податкові повідомлення-рішення від 13.12.2011 року НОМЕР_1, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 12298,15 грн., та № НОМЕР_2, яким ФОП ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 500,00 грн.

Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, виходячи з наступного.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 13.12.2011 року НОМЕР_1 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за № 40/10320, підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до п. 2.6 цього Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книги). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно з п. 1.2 цього Положення оприбуткування готівки це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій; переказ готівки унесення певної суми готівки підприємством (підприємцем) або фізичною особою з метою її зарахування на рахунки відповідного підприємства (підприємця) чи фізичної особи або видачі одержувачу в готівковій формі. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання реєстраторів розрахункових операцій та розрахункових книг і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів, білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до положень ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) у касах готівки у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Як вбачається із змісту п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, ним визначено два механізми оприбуткування готівки залежно від способу фіксації її надходження в касу прибутковими касовими ордерами або фіскальними звітними чеками.

У випадку проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 зазначеного Положення належним (повним) оприбуткуванням готівки є здійснення фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі.

А у випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книги) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у Книзі обліку розрахункових операцій.

Водночас, на думку колегії суддів, невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, відповідальність за яке передбачена ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95.

Таку ж правову позицію зазначив Верховний Суд України, зокрема, в постанові від 01.04.2014 року у справі № 21-54а14, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як було встановлено під час перевірки і не заперечується позивачем, відповідно до договору про надання послуг від 21.08.2010 року, укладеного з ДП «М'ясопереробний комплекс «Росана» ТзОВ «Росан-Агро», ФОП ОСОБА_1 отримала 15894,95 грн. готівкових коштів, що підтверджується прибутковими касовими ордерами від 23.09.2010 року на суму 500,00 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.08.2010 року № 08/10), від 19.10.2010 року на суму 1500,00 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.2010 року № 08/10), від 23.11.2010 року на суму 1500,00 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2010 року № 10/10), від 18.12.2010 року на суму 2149,32 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2010 року № 11/10), від 29.01.2011 року на суму 2708,57 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2010 року № 12/10), від 19.02.2011 року на суму 1778,06 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2011 року № 01/11), від 14.05.2011 року на суму 1308,00 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2011 року № 04/11), від 11.07.2011 року на суму 2335,00 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.2011 року № 06/11) та від 09.08.2011 року на суму 2116 грн.

Однак, як було встановлено під час перевірки, в Книзі обліку доходів і витрат № 9151/1 від 20.07.2010 року, зареєстрованій у встановленому законодавством порядку, в графі «Сума виручки (доходу)» ФОП ОСОБА_1 внесла наступні записи: 29.01.2011 року відображено 1400,00 грн. різниця між отриманою сумою коштів і оприбуткованою становить 1300,57 грн.; 19.02.2011 року відображено 1400,00 грн. різниця становить 378,06 грн.; 09.08.2011 року відображено 1335,00 грн. різниця становить 781,00 грн.

Таким чином, як правильно встановив суд першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 фактично не оприбуткувала 2459,63 грн. в Книзі обліку доходів і витрат, що є порушенням вимог п. п. 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив твердження позивача про те, що відповідні записи були внесені в Книгу обліку доходів і витрат олівцем, оскільки відповідно до п. 2.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, записи у первинних документах, облікових регістрах повинні здійснюватися тільки у темному кольорі чорнилом, пастою кулькових ручок, за допомогою друкарських машинок, принтерів, засобів механізації та іншими засобами, які б забезпечили збереження цих записів протягом установленого строку зберігання документів та запобігли внесенню несанкціонованих і непомітних виправлень.

Також колегія суддів не бере до уваги твердження позивача про те, що під час перевірки вчинені олівцем записи були стерті податковим ревізором-інспектором, оскільки це є лише припущенням і не підтверджується жодними доказами.

Посилання позивача на те, що в кінці кожного місяця підраховувалась сума виручки, в яку у спірних періодах було враховано і суми, які відповідач вважає не оприбуткованими, а також дані суми були включені в квартальні звіти платника єдиного податку, чого податковий орган не заперечує, на думку колегії суддів, не є належним доказом відсутності факту зазначеного вище порушення, оскільки Положенням про ведення касових операцій в національній валюті в Україні визначено обовязок субєктів господарювання оприбутковувати готівкові кошти в повному обсязі та в день її надходження в касу окремо кожного дня.

Враховуючи наведені вище обставини та зазначені положення нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла висновку, що ФОП ОСОБА_1 допустила порушення встановленого законодавством порядку оприбуткування готівки, визначеного п. п. 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, в зв'язку з чим висновок податкового органу про порушення позивачем вказаних вимог цього Положення є правильним, отже, і оскаржуване податкове повідомлення-рішення Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції від 13.12.2011 року НОМЕР_1, яким до неї застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 12298,15 грн., є правомірним.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 13.12.2011 року НОМЕР_2 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 6 ст. 2 Указу Президента України від 03.07.1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

В періоди з 01.08.2010 року до 31.12.2010 року та з 01.01.2011 року до 31.10.2011 року ФОП ОСОБА_1 проводила господарську діяльність із здійснення роздрібної торгівлі продовольчих товарів (м'ясні вироби) та надання консультаційно-маркетингових послуг (надання послуг з продажу продукції ДП «МК «Росана» ТзОВ «Росан-Агро») та була платником єдиного податку, ставка якого становила 200 грн. на місяць.

Як було встановлено перевіркою, позивач в окремі періоди несвоєчасно сплачувала єдиний податок, а саме: за вересень 2010 року з граничним терміном сплати 20.08.2010 року фактично сплачено 10.09.2010 року, що підтверджується платіжним дорученням № 558160; за жовтень 2010 року з граничним терміном сплати 20.09.2010 року фактично сплачено 11.10.2010 року, що підтверджується платіжним дорученням № 002; за листопад 2010 року з граничним терміном сплати 20.10.2010 року фактично сплачено 25.10.2010 року, що підтверджується платіжним дорученням № 556978; за березень 2011 року з граничним терміном сплати 20.02.2011 року фактично сплачено 21.02.2011 року, що підтверджується платіжним дорученням № 6544; за квітень 2011 року з граничним терміном сплати 20.03.2011 року фактично сплачено 22.03.2011 року, що підтверджується платіжним дорученням № 002.

Доводи позивача про те, що єдиний податок за вказані вище періоди був сплачених нею в повному обсязі у встановлені законодавством строки, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки надані нею докази на підтвердження цих доводів, а саме копія платіжного доручення та копії банківських квитанцій, не містять відомостей про те, за які періоди сплачувався єдиний податок, а висновок податкового органу про порушення позивачем граничних строків сплати податку за зазначені періоди підтверджується даними, які містяться в обліковій картці ФОП ОСОБА_1

А відповідно до п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України несплата (неперерахування) фізичною особою-платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що ФОП ОСОБА_1 сплатила єдиний податок за вересень, жовтень і листопад 2010 року, березень і квітень 2011 року з порушенням граничних строків, визначених законодавством, в вязку з чим до неї правомірно застосовано штраф, отже, і оскаржуване податкове повідомлення-рішення Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції від 13.12.2011 року НОМЕР_2, яким їй визначено грошове зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 500,00 грн., є правомірним.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1, за результатами якої були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, була проведена посадовою особою Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції відповідно до вимог законодавства, а її результати оформлені на підставі та в порядку, визначеному чинним на той час законодавством.

Доводи позивача про те, що акт перевірки був складений раніше (21.11.2011 року), ніж фактично було проведено перевірку та вказано дату його складення(24.11.2011 року), про що, за її твердженням, свідчить відтиск поштового штемпеля на листі № 879 про дату отримання поштовим відділенням 21.11.2011 року, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки такі твердження спростовуються листом Тернопільської дирекції ДП «Укрпошта» від 24.01.2012 року № 07-26-54, підписаним директором відділення, в якому вказано, що лист з рекомендованим повідомленням про вручення № 879, який адресувався ОСОБА_1 за адресою: вул. Лесі Українки, 15/34, м. Тернопіль, був прийнятий у відділенні поштового зв'язку Тернопіль-1 о 17:51 год. 24.11.2011 року. А належних доказів зазначення в даному листі неправдивої чи недостовірної інформації, що є фактично службовим підробленням, позивач суду не надала.

Водночас незначні формальні порушення, допущені перевіряючим, не впливають на суттєві обставини та на встановлення порушень, які є підставою для відповідальності позивача, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

При цьому, як зазначено вище, належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження відсутності порушень вимог законодавства, які зафіксовані в акті перевірки, позивач суду не надала.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2012 року у справі № 2а-20/12/1970 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_2

Ухвала складена в повному обсязі 23.11.2015 року