Справа № 826/2142/15
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ К/800/27614/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої судді: Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О.В., Єрьоміна А.В.,

при секретарі: Яроші Д.В.,

за участі представників: позивача Сердійчука О.Л.; відповідача Ковтун О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі №826/2142/15 за позовом публічного акціонерного товариства "БМ Банк" до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, Реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницький цукор" про визнання дій неправомірними, визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство "БМ Банк" звернулося з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, Реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницький цукор", в якому просило: визнати дії приватного нотаріуса Верповської О.В. по проведенню 29 січня 2015 року державної реєстрації права власності на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93 неправомірними; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Верповської О.В. №18958534 від 29 січня 2015 року про державну реєстрацію права власності на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93 за ТОВ "Вінницький цукор" та зобов'язати Реєстраційну службу Липовецького районного управління юстиції Вінницької області внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності за ТОВ "Вінницький цукор" на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93 поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при вчиненні реєстраційних дій порушені вимоги закону.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року, позов задоволений частково. Визнані протиправними дії приватного нотаріуса Верповської О.В. по проведенню 29 січня 2015 року державної реєстрації права власності на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул.Миру, 93. Визнане протиправним та скасоване рішення приватного нотаріуса Верповської О.В. №18958534 від 29 січня 2015 року про державну реєстрацію права власності на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93 за ТОВ "Вінницький цукор".

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В. звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи на предмет повноти та всебічності дослідження їх судом та обґрунтованість застосування норм матеріального права до вирішення спірних правовідносин, вивчивши доводи касаційної скарги колегія суддів вважає їх не обґрунтованими, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню із наступних міркувань.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що постановою господарського суду Вінницької області від 24 грудня 2013 року у справі №902/1593/13 визнане банкрутом ТОВ "Турбівська цукрова компанія", відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора та зобов'язано останнього подати до офіційного друкованого органу оголошення про визнання боржника банкрутом.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 10 червня 2014 року затверджено реєстр вимог кредиторів банкрута - ТОВ "Турбівська цукрова компанія" та окремо внесено до реєстру вимог кредиторів вимоги кредиторів, забезпечені заставою - ПАТ "БМ БАНК" на загальну суму 16 953 144, 00 грн.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нерухомий об'єкт за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру будинок 93, є предметом іпотеки, при цьому іпотекодержателем є ПАТ "БМ Банк".

Опис об'єкта нерухомого майна за адресою Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93, який перебував у заставі позивача - ПАТ "БМ БАНК" та на який ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 грудня 2014 року накладений арешт співпадає із переліком майна, право власності на яке було зареєстровано 29 січня 2015 року приватним нотаріусом Верповською Оленою Володимирівною.

В результаті проведення аукціону з продажу майна банкрута, на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 25 грудня 2014 року і протоколу про проведення аукціону, складеного приватним підприємством "ТОРГИ.УА" від 25 грудня 2014 року, 9 січня 2015 року приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. відповідно до статті 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ТОВ "Вінницький цукор" видане свідоцтво, яким посвідчене право власності на нерухоме майно, що складається з майнового комплексу за адресою: смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, по вулиці Миру, за №93.

Відповідно до останнього абзацу названого свідоцтва право власності на нерухоме майно, на яке видане це свідоцтво, підлягає державній реєстрації.

ТОВ "Вінницький цукор" 29 січня 2015 року звернулось до відповідача з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за результатами розгляду якої рішенням №18958534 державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. проведено державну реєстрацію права власності на майновий комплекс в частині.

Задовольняючи позовні вимоги в частині суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що у відповідача були наявні визначені статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підстави для відмови у державній реєстрації права власності.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV(далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Кабінет Міністрів України постановою від 17 жовтня 2013 року № 868 затвердив Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком.

Згідно п.1 ч.2 ст.9 Закону № 1952-IV державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону.

Вказане кореспондується з положеннями пункту 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 868.

Вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації прав та їх обтяжень визначений ст. 24 Закону № 1952-IV.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1952-IV встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Пунктами 5 та 5-5 ч.1 ст.24 Закону України Закону № 1952-IV визначено, зокрема, такі підстави для відмови у реєстрації прав та їх обтяжень: заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Судами було встановлено, що станом на момент здійснення відповідачем державної реєстрації права власності на майновий комплекс в частині, у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містилися відомості щодо наявного обтяження стосовно цього майна, а саме арешту, проведеного на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області №127/27771/14-к від 30.12.2014.

Колегія суддів погоджується з висновками судів, що наявність в Єдиному реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Таким чином, у відповідача була підстава для відмови у проведенні державної реєстрації права власності.

Крім того, згідно абз.3 ч.5 ст. Закону № 1952-IV державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинена така дія.

Відповідно ч.9 ст.15 цього Закону № 1952-IV державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Судами було встановлено, що приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу відповідно до ст.75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ТОВ "Вінницький цукор" видане свідоцтво, яким посвідчене право власності на нерухоме майно, що складається з майнового комплексу за адресою: смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, по вулиці Миру, за №93. Натомість, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно вчинено за заявою третьої особи іншим нотаріусом - відповідачем, під час посвідчення договору оренди цього нерухомого майна.

Згідно абз.4 п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (у редакції на момент вчинення оскаржуваної нотаріальної дії) нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії.

Таким чином, як вірно зазначили суди, посвідчення нотаріусом договору оренди нерухомого майна може мати наслідком здійснення державної реєстрації лише прав, набутих за таким договором оренди, водночас, реєстрація права власності щодо цього майна здійснена відповідачем за відсутності для цього повноважень.

Що свідчить про протиправність здійснення відповідачем оскаржуваної у даній справі реєстраційної дії, з огляду на наявність визначених ст.24 Закону № 1952-IV підстав для відмови у державній реєстрації права власності.

Крім того, колегія суддів вважає вірним висновки судів про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності за ТОВ "Вінницький цукор" на майновий комплекс в частині, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вул. Миру, 93 поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису, оскільки вказані вимоги є передчасними, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.26 Закону № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.41 цього Порядку державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Разом з тим, рішення суду, яким скасовано рішення державного реєстратора, як самостійна підстава для внесення відповідного запису до Державного реєстру, до набрання ним законної сили виключає можливість застосування наведеного пункту 41 Порядку № 1141.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанції повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення.

Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконних рішень, не встановлено.

Доводи касаційної скарги зазначений висновок суду не спростовують.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі №826/2142/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: