Справа № 2а-22/11
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ К/800/48182/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 квітня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, відділу Державного комітету України по земельних ресурсах в Овідіопольському районі Одеської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання нечинним рішень органу місцевого самоврядування,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом про скасування рішень сільської ради № 105-ІІ від 25 липня 2003 року про надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1; рішення сільради № 145-ІІ від 29 грудня 2003 року про надання додатково ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0172 га, яка прилягає до присадибної ділянки, наданою сільрадою рішенням від 25.07.2003 р. № 105-ІІ, площею 0,10 га, розташовану за вказаною адресою та закріплення за ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,1172 га; рішення сільради № 148-ІІ від 29 грудня 2003 року про безкоштовну передачу у приватну власність ОСОБА_2, раніше надану в постійне користування земельної ділянки площею 0,1172 га, розташовану за вищевказаною адресою. Також просив зобов`язати відділ Держкомзему у Овідіопольському районі Одеської області скасувати реєстраційний запис № 74 від 03 вересня 2007 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1172 га за вказаною адресою.

В обґрунтування позову вказав на те, що оскаржувані рішення прийняті щодо земельної ділянки, на якій розташований належний позивачу незакінчений будівництвом житловий будинок, а отже рішення сільської ради, порушують права позивача щодо правомірного користування позивачем нерухомим майном та земельною ділянкою, на якій воно розміщене.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області 18 квітня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року вищезазначені позовні вимоги задоволено. Суди встановили, що позивачем на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу у 2005 році за згодою виконавчого комітету сільської ради було придбано незакінчений будівництвом житловий будинок 73% готовності. Земельна ділянка, на якій розташоване зазначене нерухоме майно, була закріплена у 1988 році для його будівництва, а отже перебувала у правомірному користуванні продавця та, в подальшому, позивача у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно. Водночас оскаржувані рішення сільської ради прийняті щодо земельної ділянки, на якій розташоване належне позивачу нерухоме майно, у зв'язку з чим порушують його права щодо земельної ділянки, на якій те розміщене.

Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, третя особа звернулась із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Частиною першою статті 118 ЗК України закріплено право громадянина на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні.

За правилами частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Частиною 5 статті 116 ЗК України передбачено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суди встановивши, що оскаржувані рішення прийняті щодо земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно, що належить позивачеві, дійшли обґрунтованого висновку про незаконність оскаржуваних рішень сільської ради, та порушення права користування земельною ділянкою позивача у зв'язку з набуттям цього майна. При цьому суди зазначили, що відповідна земельна ділянка площею, 0.10 га була виділена для будівництва цього житлового будинку згідно рішення зборів уповноважений колгоспу від 03 листопада 1988 року, а подальше відчуження незавершеного будівництва стосувалось і переходу права користування земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що даний спір також розглядався і за правилами цивільного судочинства, водночас, у зв'язку зі зміною правової позиції щодо підвідомчості цих спорів, такі і не був вирішений.

Наведене дає підстави для висновку про те, що суди, врахувавши всі обставини спору, що мають значення для вирішення справи, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального та процесуального права, які відповідно до закону є підставою для їх скасування.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 квітня 2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є. Донець