Справа № 2319/1901/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Київ К/800/55717/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Христинівської міської ради, третя особа - прокуратура Христинівського району Черкаської області, про визнання нечинними та скасування рішення за касаційною скаргою Христинівської міської ради на постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2013 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом, в якому просив визнати нечинним та скасувати Рішення Христинівської міської ради від 8 жовтня 2012 року за №18- 3/1VI та рішення Христинівської міської ради від 27 грудня 2012 року за №22-4/12-VI; зобов'язати відповідача повторно розглянути подання прокурора Христинівського району Черкаської області від 8 вересня 2012 року; визнати дії посадових та службових осіб Христинівської міської ради при розгляді вищевказаного подання та ухваленні рішень від 8 жовтня 2012 року за № 18-3/1 - VI та від 27 грудня 2012 року за № 22 - 4 /12 - VI такими, що не відповідають вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції У країни та Закону України «Про місцеве самоврядування»; постановити окрему ухвалу за фактом вчинення таких дій та відшкодувати судові витрати .

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2013 року позов задоволено частково: визнані нечинними та скасовані рішення Христинівської міської ради Черкаської області від 8 жовтня 2012 року №18-3 VI та 27 грудня 2012 року №22-4/12-VІ , зобов'язано Христинівську міську раду розглянути подання прокурора Христинівського району Черкаської області від 8 вересня 2012 року та стягнуто з відповідача судові витрати в розмірі 57,86 грн. В решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року апеляційну скаргу Христинівської міської ради Черкаської області задоволено частково. Змінено постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2013 року в частині задоволення позовних вимог про визнання нечинними та скасування рішень Христинівської міської ради Черкаської області від 8 жовтня 2012 року №18-3 VI та 27 грудня 2012 року №22-4/12-VІ, замінивши в абзаці другому постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2013 року слово «нечинними» словом «недійсними».

В решті постанова Христинівського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2013 року залишена без змін.

Христинівська міська рада не погодилась з постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2013 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року і звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлені наступні обставини.

09.08.2012 р. позивач звернувся до прокуратури Христинівського району Черкаської області із зверненням щодо законності винесеного рішення Христинівською міською радою від 23.09.2010 року №51-2/40 V.

10 вересня 2012 року прокурором Христинівського району Черкаської області внесено подання про усунення порушень вимог земельного законодавства та скасування рішення Христинівської міської ради від 23.09.2010 року №51-2/40 V.

08 жовтня 2012 року Христинівською міською радою винесено рішення № 18 - 3/1- VI про відмову в задоволенні подання. Вищеозначене рішення вмотивоване тим, що рішення Христинівської міської ради від 23.09.2010 року №51-2/40 V вже було оскаржене ОСОБА_5 в Черкаському окружному адміністративному суді та Київському апеляційному адміністративному суді і ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.03.2012 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2012 року рішення залишено в силі.

Водночас, 10.10.2012 Христинівською міською радою до прокуратури Христинівського району було направлено лист про те, що подання буде розглянуто повторно.

Пізніше, 27 грудня 2012 року Христинівською міською радою винесено рішення № 22-4/12- VI, яким скасовано раніше прийняте Рішення міської ради №51-2/40У «Про закріплення земельних ділянок».

Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені самим органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний адміністративний суд погодився з обґрунтованістю позовних вимог, однак зазначив, що судом першої інстанції невірно обраний спосіб захисту порушеного права позивача з посиланням на те, що вимога про визнання нечинним акта може стосуватися лише нормативно-правового акта, а про визнання протиправним - індивідуального акта.

Нечинним нормативно-правовий акт стає з дати набрання відповідним рішенням суду законної сили, а протиправність індивідуального акта виникає, у разі набрання рішенням суду про задоволення адміністративного позову законної сили, з моменту прийняття такого акта суб'єктом владних повноважень (вчинення дії або бездіяльності). Вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним, скасування) індивідуальних актів не містять різних способів захисту, а є одним і тим же способом, сформульованим у різних словесних формах.

Свої висновки обґрунтовували наступними правовими нормами.

Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» подання на акт, що суперечить закону, вноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку вноситься подання на незаконні рішення чи дії посадової особи. У поданні прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконних дій посадовими особами, поновлення порушеного права. Подання прокурора підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у місячний строк після його надходження.

Про наслідки розгляду протесту (подання) в цей же строк повідомляється прокурору. У разі відхилення протесту (подання), прокурор може звернутися із заявою до суду із заявою про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Подача такої заяви зупиняє дію правового акта.

Конституційний Суд України у рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), зокрема, вказав, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому Конституційним судом України зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку. Однак, це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України).

Також, як вбачається із змісту даного рішення, в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього рішення. У зв'язку з цим, як зазначив Конституційний Суд України, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Окрім того, у рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 № 1-9/2009 Конституційний Суд України встановив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування (як суб'єкта, що здійснює владні управлінські функції) є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Судами попередніх інстанцій встановлено , що при розгляді подання прокурора Христинівського району та ухваленні рішення від 8 жовтня 2012 року за №8-VI відповідач керувався відомостями про те, що судовими рішеннями Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2012 року та Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2012 року рішення Христинівської міської ради від 23.09.2010 року №51-2/40 V було визнано законним та залишено в силі.

Однак, також встановлено, що ані Черкаським окружним адміністративним судом, ані Київським апеляційним адміністративним судом не розглядалися справи про визнання рішення Христинівської міської ради від 23.09.2010 за №51- 2/40-V незаконним. Крім того, вищевказане рішення прямо суперечить іншому більш пізньому рішенню Христинівської міської ради від 27.12.2012 №22- 4/12-VІ.

На підставі встановлених по справі обставин суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що рішення Христинівської міської ради від 8 жовтня 2012 року за № 8-VI тому підлягає скасуванню, оскільки ґрунтується на недостовірних відомостях.

Також суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанції, про наявність підстав для скасування рішень Христинівської міської ради Черкаської області від 8 жовтня 2012 року № 18-3 VI та 27 грудня 2012 року № 22-4/12-VІ та необхідність розгляду подання прокурора Христинівського району Черкаської області від 8 вересня 2012 року, оскільки приймаючи рішення, відповідач вийшов за межі повноважень, наданих йому законодавством України, так як у відповідності до чинного законодавства ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, та не можуть бути скасовані чи змінені самим органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому судом апеляційної інстанції обґрунтовано змінено судове рішення суду першої інстанції в частині визнані нечинними та скасування рішень Христинівської міської ради Черкаської області оскільки у даному випадку, коли предметом спору є акт індивідуальної дії, то позовною вимогою за правилами Кодексу адміністративного судочинства України має бути визнання такого акта, протиправним (недійсним, незаконним).

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Христинівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 08 квітня 2013 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець