Справа № 2-а-912/10
Суддя: Сердинський В. С.
Дата ухвалення: 2010-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-912/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Калита Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Рівненської роти ДПС для обслуговування доріг державного значення УДАІ УМВС України в Київській області ОСОБА_2 про скасування постанови ВК № 107153 про адміністративне правопорушення від 22 травня 2010 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до інспектора ДПС Рівненської роти ДПС для обслуговування доріг державного значення УДАІ УМВС України в Київській області ОСОБА_2 про скасування постанови ВК № 107153 про адміністративне правопорушення від 22 травня 2010 року

Позивач зазначав, що 22.05.2010 року інспектором ДПС Рівненської роти ДПС для обслуговування доріг державного значення УДАІ УМВС України в Київській області ОСОБА_2 було винесено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. Дану постанову вважає незаконною і необґрунтованою, оскільки доказів того, що саме позивач їхав із зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення швидкістю інспектором не було надано. Зазначає, що при зупинці автомобіля НОМЕР_1 в той час о 05 год. 00 хв. на 333 км автошляху Київ-Чоп інспектором не було показано ту швидкість, яку зафіксував з його слів вимірювальний прилад Візир. Прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото- чи відео фіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через компютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість, обєкт зйомки, її режими, кут огляду приладу, тощо.

Між тим ст. 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачає, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велась саме працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Посилаючись на викладене просив суд скасувати постанову ВК № 107153 про адміністративне правопорушення від 22 травня 2010 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив суд про задоволення позову.

Представник відповідача інспектор ДПС Рівненської роти ДПС для обслуговування доріг державного значення УДАІ УМВС України в Київській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заперечення в яких зазначив що у відповідності до ст.ст. 10-15 ЗУ Про метрологію та метрологічну діяльність, на вимірювання у сфері, у якій результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу вимірювальної техніки для використання в Україні. Згідно свідоцтва про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-МІ/3-924-2006 виданого 11 жовтня 2006 року Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики серії Д № 001393 Вимірювач швидкості радіолокаційний відеозаписувальний ВІЗИР, визнано типом засобу вимірювальної техніки та зареєстровано в реєстрі засобів вимірювальної техніки за № 31473-06, крім того, у відповідності до Свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки виданого Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики, вимірювач швидкості відео записуючий ВІЗИР на підставі результатів повірки, визнано придатним до застосування, відповідає вимогам експлуатаційної документації, тобто показання даного пристрою мають доказову силу, в звязку з вищевикладеним просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ВК № 107153 про адміністративне правопорушення від 22.05.2010 року складеної інспектором ДПС Рівненської роти ДПС для обслуговування доріг державного значення УДАІ УМВС України в Київській області ОСОБА_2 вбачається, що 22.05.2010 року о 04 год. 53 хв. на 333 км автошляху Київ-Чоп автомобіль НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 79 км/год, тобто перевищив швидкість руху п. 12.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно із ч. 1 ст. 122 КУпАП. Швидкість вимірювалась приладом Візир № 0812510. За вчинення вказаного правопорушення ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виглядіді штрафу в розмірі 260 грн.

Даних про те, що позивач ОСОБА_3 перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті, чим порушив вимоги п. 12.10 Правил дорожнього руху, судом не здобуто.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ст. 251 КУпАП передбачає, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Оскаржувана постанова була винесена 22.05.2010 року, позовна заява отримана канцелярією суду 26 травня 2010 року, тобто строк оскарження постанови пропущено не було.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не надано, а судом не здобуто.

Керуючись ст. 251, 252, 256, 280 КпАП України, ст. ст.161-163 КАС України, суд -

постановив:

позов задовольнити.

Скасувати постанову ВК № 107153 від 22 травня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 260 грн. 00 коп.

На постанову може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів, з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається до Апеляційного суду Київської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.С. Сердинський