Справа № 826/22631/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 листопада 2015 року 11:41 № 826/22631/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Гарника К.Ю., суддів: Кобилянського К.М., Федорчука А.Б. при секретарі судового засідання Непомнящій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик»
до третя особа Фонду державного майна України Голова правління Публічного акціонерного товариства «НВП «Більшовик» ОСОБА_1
про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Первинна профспілкова організація ПАТ «НВП «Більшовик» (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фонду державного майна України (далі по тексту - відповідач), третя особа - Голова правління Публічного акціонерного товариства «НВП «Більшовик» ОСОБА_1, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Фонду державного майна України незаконною та зобов'язати Фонд державного майна України розірвати трудовий договір викладений у контракті № 703 з головою правління - генеральним директором Публічного акціонерного товариства «НВП «Більшовик», укладеного 23 лютого 2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/22631/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 29 жовтня 2015 року, яке неодноразово відкладалось у зв'язку неявкою сторін, клопотаннями про відкладення та необхідністю отримання додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 26 листопада 2015 року представники позивача адміністративний позов підтримали, просили суд задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб заперечили проти позовних вимог.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів зазначає наступне.

23 лютого 2015 року між Фондом державного майна України в особі в.о. Голови Фонду Парфененка Дмитра Миколайовича та ОСОБА_1 укладено контракт про призначення ОСОБА_1 головою правління - генеральним директором ПАТ «НВП «Більшовик» на строк з 23 лютого 2015 року по 23 лютого 218 року.

Як зазначає позивач, у зв'язку з систематичним невиконанням ОСОБА_1 умов контракту порушення колективного договору позивачем було проведено зібрання членів профспілки підприємства та прийняті рішення викладені у протоколі № 93 від 29 липня 2015 року. Відповідно до протоколу № 93 не виконано 19 заходів колективного договору.

На засіданні Профкому 29 липня 2015 року при підтвердженні підсумків виконання Колективного договору було встановлено, що основні два заходи розділу «Створення умов для забезпечення стабільного розвитку Товариства» є невиконаними, а саме: 2.1.1 Організувати господарську діяльність Товариства згідно з його Статутом та діючим законодавством та Забезпечити практичні заходи щодо організації виробництва, реалізації продукції в обсягах які забезпечуватимуть життєдіяльність колективу згідно «Фінансового плану».

Представники наголошують, що голова правління взагалі відмовляється звітувати про виконання колективного договору за перше півріччя 2015 року. Додатково, ОСОБА_1 не виконується умови Контракту, зокрема п. 2.2.2 та 2.2.15.

Позивачем було прийнято рішення (протокол № 95 від 31.08.15р.) про направлення вимоги до відповідача-1 про застосування до ОСОБА_1 статті 45 Кодексу законів про працю України та розірвати Контракт № 703 від 23 лютого 2015 року. Вказане рішення з вимогою направлено відповідачу-1 01 вересня 2015 року, однак станом на 29 вересня 2015 року у позивача немає інформації про виконання рішення (протокол № 95 від 31 серпня 2015 року) чи його оскарження.

У зв'язку із викладеним, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з вимогами про визнання бездіяльності Фонду державного майна України незаконною та зобов'язання Фонд державного майна України розірвати трудовий договір викладений у контракті № 703 з головою правління - генеральним директором Публічного акціонерного товариства «НВП «Більшовик», укладеного 23 лютого 2015 року.

Під час розгляду справи, витребувано у позивача - Первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» положення та статутні документи на підтвердження того, що головою є ОСОБА_3 Зазначені документи надані, повноваження голови перевірені.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Згідно з визначеннями, наведеними у частині першій статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України:

справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах;

позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду;

відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, адміністративна юрисдикція охоплює публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб'єктний склад (що передбачає наявність серед учасників спору публічного органу чи посадової особи), але й їх виникнення з приводу виконання суб'єктом владних повноважень своєї управлінської компетенції.

Слід зазначити, що наявність у відповідача окремих управлінських функцій (у певних сферах) не наділяє усі правовідносини, що виникають за його участю, ознаками публічно-правового характеру. Адже необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 9 частини першої статті 3 КАС є здійснення таким суб'єктом управлінських функцій саме у тих правовідносинах, з яких виник спір. Наведене вимагає, зокрема, наявність публічно-владної підлеглості у учасників спірних правовідносин, що передбачає владне управління законодавчо уповноваженим суб'єктом поведінкою інших (іншого) суб'єктів, які, в свою чергу, зобов'язані виконати вимоги та вказівки такого суб'єкта владних повноважень.

Втім питання, порушені позивачем у поданій позовній заяві, не належать до компетенції Фонду державного майна України як суб'єкта владних повноважень, оскільки останній не наділений правом, саме як суб'єкт владних повноважень, втручатися у питання обрання голови профспілки.

Фактично предметом даного позову є зобов'язання Фонду державного майна України як суб'єкта владних повноважень вчинити дії поза рамками його повноважень, що не відповідає поняттю публічно-правового спору.

Отже, даний спір, в частині вимоги про зобов'язання Фонду державного майна України розірвати трудовий договір викладений у контракті № 703 з головою правління - генеральним директором Публічного акціонерного товариства «НВП «Більшовик», укладеного 23 лютого 2015 року, не належить до компетенції адміністративного суду, що виключає можливість задоволення цього позову. (Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2015 року у справі № 800/178/15).

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі у вищезазначеній частині вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Як свідчить позовна заява, позивач звернувся до суду із наступними вимогами:

- визнати бездіяльність Фонду державного майна України незаконною;

- зобов'язати Фонд державного майна України розірвати трудовий договір викладений у контракті № 703 з головою правління - генеральним директором Публічного акціонерного товариства «НВП «Більшовик», укладеного 23 лютого 2015 року.

Враховуючи правила статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на статус відповідача - центральний орган виконавчої влади та оскарження його бездіяльності, дана адміністративна справа підсудна Окружному адміністративному суду міста Києва.

Вирішуючи справу в частині вимоги про визнання бездіяльності Фонду державного майна України незаконною, колегія судді зазначає наступне.

З практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції, бездіяльність - це певна форма поведінки, пов'язана з невиконанням дій, які суб'єкт владних повноважень повинен був і міг вчинити в силу покладених на нього повноважень та завдань і згідно з чинним законодавством України.

Таким чином, такій бездіяльності притаманна протиправна властивість, яка полягає у формальному порушенні конкретної юридичної норми або декількох норм.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Фонд державного майна України відповідальний перед Президентом України.

Діяльність Фонду державного майна України спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Особливості спеціального статусу Фонду державного майна України визначаються Конституцією та законами України, актами Президента України і полягають в особливому порядку призначення на посаду та звільнення з посади Голови Фонду державного майна України.

Статтею 4 цього Закону встановлено, що до основних завдань Фонду державного майна України належать: реалізація державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності; організація виконання Конституції та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших актів законодавства та здійснення контролю за їх виконанням; управління об'єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план приватизації або план розміщення акцій; товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України; захист майнових прав державних підприємств, установ та організацій, а також корпоративних прав держави на території України та за її межами; здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, передачі державного майна в оренду та користування; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства; управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління; державне регулювання у сфері оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності; сприяння процесу демонополізації економіки і створенню умов для конкуренції виробників; співробітництво з міжнародними організаціями у реалізації державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна у межах покладених на нього повноважень, управління корпоративними правами держави, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Детальний перелік повноважень Фонду державного майна України зазначений в статті 5 Закону України «Про Фонд державного майна України».

З огляду на визначення поняття та ознак терміну «бездіяльність», порушення вищезазначених норм та невиконання покладених на відповідача повноважень, вважалась би допущення з боку суб'єкта владних повноважень бездіяльності.

В даному випадку, представниками позивача ані в адміністративному позові ані під час розгляду справи не обґрунтовано належними та допустими доказами допущення Фондом державного майна України, як центральним органом виконавчої влади, - бездіяльності, а саме: невиконання дій, які суб'єкт владних повноважень повинен був і міг вчинити в силу покладених на нього повноважень та завдань і згідно з чинним законодавством України.

Таким чином, позовна вимога про визнання бездіяльності Фонду державного майна України є необґрунтованою та безпідставною, тому не підлягає задоволенню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що з огляду на приписи пункту 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, що відносяться до сфери публічно-правових відносин та порушують права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Слід зазначити, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантується кожному (в тому числі юридичним особам) статтею 55 Конституції України.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до частини 1 статті 6 цього ж Закону усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що позивачем не надано належних обґрунтувань наявності порушення його прав чи інтересів у сфері публічно-правових відносин будь-якими діями або бездіяльністю Фонду державного майна України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість дій з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Первинної профспілкової організації ПАТ «НВП «Більшовик» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.Ю. Гарник

Судді: К.М. Кобилянський

А.Б. Федорчук