Справа № 2а-714/10
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2015 року К/9991/63691/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області на постанову Іванківського районного суду Київського області від 24 листопада 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися в суд з адміністративним позовом, в якому зазначали, що проживають в зоні гарантованого добровільного відселення й мають право на підвищення пенсії за проживання у такій зоні. Проте відповідач здійснює таку виплату у розмірі, що не відповідає вимогам закону. Також їм призначено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, проте її перерахунок не проводився відповідно до зміни прожиткового мінімуму та мінімальної пенсії за віком, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Просили суд поновити строк звернення до суду, визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку додаткової пенсії та доплати за проживання на території радіоактивного забруднення, зобов'язати здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії ОСОБА_4 у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком та ОСОБА_5 - 30% з 01 жовтня 2007 року з подальшим перерахунком, стягнути доплату за проживання на території радіоактивного забруднення з 01 жовтня 2007 року, визнати дії щодо виплати коштів у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836, неправомірними.

Ухвалою судді Іванківського районного суду Київського області від 25 жовтня 2010 року позовні вимоги об'єднано в одне провадження.

Постановою Іванківського районного суду Київського області від 24 листопада 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2011 року, позов задоволено частково: визнано дії відповідача неправомірними; зобов'язано здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, ОСОБА_5 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, ОСОБА_4 - у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 22 квітня 2010 року з урахуванням вже виплачених сум; зобов'язано здійснити перерахунок та виплату, як непрацюючим пенсіонерам, проживаючим на радіоактивно забрудненій території відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_4, виходячи з розміру двох мінімальних заробітних плат, ОСОБА_5 - однієї мінімальної заробітної плати щомісяця з 22 квітня 2010 року з урахуванням вже виплачених сум.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, відповідач ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення нового.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проживає в селі Станішівка Іванківського району Київської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, ОСОБА_5 проживає в селі Сукачі Іванківського району Київської області, яке відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 липня 1991 року №106.

Позивачі перебувають на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області та їм призначено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, ОСОБА_4 в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, ОСОБА_5 - 15%, а також проводиться виплата підвищення пенсії відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26 липня 1996 року №836.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що при визначенні розміру спірної виплати застосуванню підлягають положення статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26 липня 1996 року №836, а також додаткова пенсія підлягає перерахунку відповідно до розміру мінімальної пенсії за віком, у межах шестимісячного строку звернення до суду.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях гарантованого добровільного відселення, підвищується на дві мінімальні заробітні плати, у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одну мінімальну заробітну плату.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину першу та другу статті 39 Закону замінено однією частиною такого змісту: «Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 10-рп/2008 положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними з дня ухвалення цього рішення.

Таким чином з 22 травня 2008 року вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії виступав розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідач повинен провести нарахування та виплату доплати до пенсії позивачам, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановою Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836.

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини першої, другої статті 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком; особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи категорії 3, а ОСОБА_5 - потерпілою 2 категорії.

Статтею 53 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне старування» встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Проте підпунктом 13 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції, відповідно до частини першої-другої якої особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам, віднесеним до категорії 3 - в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до листів управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області від 12 жовтня та 19 жовтня 2010 року позивачам проведено перерахунок додаткової пенсії виходячи з положень пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в частині внесення зміни до статті 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України даного рішення.

Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії, передбаченої статтею 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є мінімальний розмір пенсії за віком, який відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне старування» вираховується виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, тобто законами України про Державний бюджет України на відповідні роки.

Положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне старування» щодо застосування розміру мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою цієї статті, тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами при розрахунку додаткової пенсії, передбаченої статтею 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, який вираховується виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законами України про Державний бюджет України на відповідні роки, а не розмір, що установлений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до законного висновку про обґрунтованість позовних вимог, здійснення перерахунку та стягнення заборгованості у межах строку звернення до суду відповідно до заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для їх скасування і ухвалення нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області залишити без задоволення, а постанову Іванівського районного суду Київського області від 24 листопада 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін Я.Л. Іваненко М.Г. Кобилянський