Справа № 804/15913/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 листопада 2015 р. Справа № 804/15913/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відокремленого структурного підрозділу "Дніпродзержинського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив", Публічного акціонерного товариства "Дніпроазот" про визнання недійсною інформаційної довідки,

ВСТАНОВИВ

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відокремленого структурного підрозділу "Дніпродзержинського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив", Публічного акціонерного товариства "Дніпроазот" про визнання недійсною інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 10.03.2015 №15-01-7/1-444, складеної Відокремленим структурним підрозділом "Дніпродзержинського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області".

Відповідно до частини 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя відкриває провадження в адміністративний справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави, зокрема, для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

З матеріалів адміністративного позову встановлено, що позивач не погоджується із складеною Відокремленим структурним підрозділом "Дніпродзержинського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області" інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 10.03.2015 № 15-01-7/1-444, оскільки вважає, що факти та висновки, зазначені в інформаційній довідці є такими, що невідповідають дійсності, вона є необгрунтованою та прийнятою в результаті неправомірного застосування норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 1.3 "Порядку складання та вимоги до санітарно - гігієнічних характеристик умов праці", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 грудня 2004 р. N 614 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 р. за N 260/10540, санітарно - гігієнічна характеристика умов праці складається в разі підозри в працівника професійного захворювання (отруєння) (далі - санітарно - гігієнічна характеристика) та є одним з документів, з урахуванням якого в кожному конкретному випадку вирішується питання про зв'язок хронічного захворювання (отруєння) з впливом виробничих факторів і трудового процесу (далі - виробничі фактори) з метою встановлення діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння).

До факторів виробничого середовища і трудового процесу належать шкідливі речовини, фізичні фактори - шум, інфразвук, ультразвук, неіонізуюче, іонізуюче випромінювання, мікроклімат, важкість та напруженість праці тощо відповідно до діючої гігієнічної класифікації умов праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу.

Згідно п. 1.21 вказаного Порядку, у санітарно - гігієнічній характеристиці відображаються ті шкідливі виробничі фактори на робочому місці працівника, які могли спричинити виникнення і розвиток професійного захворювання конкретного працівника.

Пунктом 1.26 вказаного Порядку, визначено, що у разі незгоди з санітарно-гігієнічною характеристикою заявник має право оскаржити її у вищому закладі державної санітарно-епідеміологічної служби або в судовому порядку.

Таким чином, санітарно - гігієнічна характеристика умов праці (інформаційна довідка про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) за своєю суттю не є рішенням суб'єкта владних повноважень (нормативно - правовим актом чи актом індивідуальної дії).

Таким чином, порушуючи питання про визнання недійсною інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 10.03.2015 № 15-01-7/1-444 та вказуючи про наявність підстав для складення нової довідки, позивач має основною метою вирішення спору приватного характеру щодо встановлення певного юридичного факту, який не повязаний із вимогою вирішити публічно - правовий спір. У даному випадку відповідач не виступає у статусі субєкта владних повноважень, оскільки не виконує владних управлінських функцій і не наділений можливістю владно керувати поведінкою особи, з якою вони перебувають у спірних правовідносинах.

Даний спір не є публічно - правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), як зазначено у п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, а тому встановлена ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів на цей спір не поширюється.

Верховний Суд України в ухвалі від 21.01.2009 № 6-22786св08 зазначив, що незважаючи на те, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, пред'явлений позивачем для вирішення судом спір не є публічно - правовим, оскільки згідно підстави та предмету позову стосується спору про право у сфері правовідносин про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я. Між сторонами відсутня така ознака публічно - правового спору як підпорядкування одного учасника відносин іншому.

Таким чином, ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

Разом з тим, суд зазначає, що санітарно - гігієнічна характеристика (інформаційна довідка про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) впливає на трудові та цивільні права особи, щодо якої складено таку довідку, а тому позовні вимоги про визнання недійсною інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння), заявлені фізичною особою, щодо якої складена така довідка розглядаються за правилами цивільного судочинства України відповідно до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 109, 160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відокремленого структурного підрозділу "Дніпродзержинського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив", Публічного акціонерного товариства "Дніпроазот" про визнання недійсною інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння) від 10.03.2015 № 15-01-7/1-444, складеної Відокремленим структурним підрозділом "Дніпродзержинського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області".

Повторне звернення цих ж осіб до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, згідно ч. 5 ст. 109 КАС України, не допускається.

Роз'яснити позивачу, що з означеними позовними вимогами він може звернутися в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2