Справа № 1505/9714/2012
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ К/800/43532/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа - ОСОБА_3, про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 (надалі також - позивач) звернулась до суду із позовом до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (надалі - відповідач, Рада), третя особа - ОСОБА_3, в якому просила:

зобов'язати Білгород-Дністровську міську раду виконати умови адміністративного договору від 7 травня 1993 року «Про забезпечення жилими приміщеннями громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1, який підлягає знесенню у зв'язку з вилученням земельної ділянки";

зобов'язати відповідача надати двокімнатну квартиру в будинку державного житлового фонду.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернулась до Вищого адміністративного суду із касаційною скаргою, в якій просила судові скасувати рішення скасувати. А справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В касаційній скарзі зазначила, що спірний адміністративний договір відповідач почав виконувати ще в 1994 році, коли виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради 20 жовтня 1994 року прийняв рішення № 1177, яким ОСОБА_4 (є також одною зі сторін адміністративного договору) виділено двокімнатну квартиру.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

7 травня 1993 року між ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_4, ОСОБА_6 та Білгород - Дністровською міської радою народних депутатів укладено адміністративний договір про забезпечення житловими приміщеннями громадян, які проживають в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, який підлягає зносу у зв'язку з вилученням земельної ділянки.

Пунктом 1.1. вищезазначеного договору передбачено, що у випадку зносу житлового будинку АДРЕСА_1, який перебуває в приватній власності ОСОБА_5, відповідач взяв на себе обов'язок щодо забезпечення житловим приміщенням громадян, які проживають по АДРЕСА_1.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача із відповідними зверненнями.

Відповідач, надаючи відповіді ОСОБА_2 неодноразово зазначав, що у зв'язку з тим, що багатоквартирний будинок не будувався, тому необхідності у вилученні земельної ділянки не було, відповідно й умов для забезпечення позивача іншим помешканням немає.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, ОСОБА_2 звернулась до суду.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки адміністративним договором Білгород-Дністровська міська рада не брала на себе прямий обов'язок знести будинок за адресою: АДРЕСА_1, а лише запевнила мешканців у тому, що їх житлові права не будуть порушені при будь-якому вирішенні питання щодо вилучення земельної ділянки.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 3 КАС України адміністративний договір - дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є однією зі сторін адміністративного договору, укладеного 7 травня 1993 року між мешканцями будинку № 70, та Білгород-Дністровською міською радою.

Як вбачається з адміністративного договору та встановлено судами попередніх інстанцій, тільки фактичне знесення будинку АДРЕСА_1, зобов'язує відповідача надати мешканцям інше житлове приміщення.

Що стосується доводів позивача стосовно надання квартири ОСОБА_4, який є також учасником адміністративного договору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Білгород - Дністровської міської ради народних депутатів від 17 листопада 1994 року № 1312 ОСОБА_4 дійсно була надана квартира, однак як особі яка перебуває на квартирному обліку, а не внаслідок виконання адміністративного договору.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до правильного висновку, що права позивача Радою порушені не були.

Колегія суддів, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 березня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.