Справа № 2-а-2432/11
Суддя: Стадник І. М.
Дата ухвалення: 2011-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2432/11
ПОСТАНОВА
Іменем України
23 серпня 2011 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Стадника І.М.,
при секретарі Барановій О.М.,
з участю:
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Топольніцького В.В. (на підставі довіреності), розглянувши у відкритому судовому .засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій відповідача протиправними, зобов`язання здійснити виплату грошової компенсації замість харчування у військовій їдальні у вихідні та святкові дні, та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду як суду адміністративної юрисдикції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання здійснити виплату грошової компенсації замість харчування у військовій їдальні у вихідні та святкові дні, а також компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
В обгрунтування позову посилається на те, що при його звільненні з військової служби йому протиправно не було виплачено грошову компенсацію замість харчування у військовій їдальні у вихідні та святкові дні.
Просить визнати неправомірними дії відповідача - Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати йому грошової компенсації замість харчування у військовій їдальні за нормою №2 (льотна) у вихідні та святкові дні, зобов`язати відповідача здійснити виплату належної йому грошової компенсації з урахуванням втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Позивач в судовому засіданні свій позов підтримав на умовах, викладених у позовній заяві.
Відповідач проти задоволення позову заперечує на тій підставі, що на відносини позивача з відповідачем не поширюються вимоги законодавства про працю. ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу і отримував грошове забезпечення, а не заробітну плату. Крім того, просили залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском строку для звернення до суду.
Представник відповідача Топольніцький В.В. в судовому засіданні підтримав заперечення проти позову.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини справи і правовідносини, що їм відповідають.
Позивач ОСОБА_2 , підполковник у запасі, проходив дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посадах льотного складу ЗС України, який під час служби забезпечується харчуванням у військових їдальнях за нормою №2 (льотна), встановленою Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №426 «Про норми харчування військовослужбовців ЗС та інших військових формувань».
Військова частина НОМЕР_2 знаходилась на продовольчому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .
13.12.2006 року він був звільнений з військової служби у запас за пунктом 67 підпункт «в» (за станом здоров`я), що підтверджується витягом з послужного списку і не заперечується відповідачем.
При звільненні відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №426 йому була нарахована, але не виплачена грошова компенсація замість харчування у військовій їдальні за нормою №2 (льотна) у вихідні та святкові дні 2006 року.
ОСОБА_1 неодноразово звертався з цього приводу до командира Військової частини НОМЕР_1 , проте грошову компенсацію йому не було виплачено. Так, на заяви ОСОБА_1 від 17.12.2006 року, 04.12.2007 року, 09.04.2008 року, 13.01.2009 року, останньому надано відповіді (резолюції на заявах) про те, що відсутні кошти для відповідних потреб.
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 16 лютого 2011 року №109 ОСОБА_1 дійсно перебував на продовольчому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 по нормі №2 - льотна, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №426 та нараховано грошову компенсації за вихідні та святкові дні в період з 01.07.2006 року по
01.11.2006року в розмірі 302,12 грн.
Таким чином, відповідач не виплачує відповідну грошову компенсацію, проте визнає право позивача на її отримання у вищевказаному розмірі.
Вимоги позивача на отримання грошової компенсації за неотримане продовольче забезпечення відповідають ст. 17 Конституції України, ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, тобто в з липня по 1 листопада 2006 року) та п. 2.3, 2.7, 2.10 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 9.12.2002 року № 402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.12.2002 року за № 992/7280), п.п. «б» п.1, примітки до п. 7 Постанови КМ України від 29.03.2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації».
Так, згідно з вимогами вищевказаних нормативних актів військовослужбовці офіцерського складу, які забезпечуються за рахунок держави за нормою № 2 (льотна), яким є позивач, отримують належні їм норми харчування через їдальні військових частин, замість установлених їм норм харчування (у святкові і вихідні дні) виплачується грошова компенсація у розмірі вартості цих норм. Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане продовольче забезпечення під час несення військової служби у вихідні і святкові дні в сумі 302 грн. 12 коп. за період з 01.07.2006 року по 01.11.2006 року, що дає суду підстави для задоволення вимог позивача в цій частині.
Щодо вимог позивача про виплату компенсації за втрату частини грошових доходів у і зв`язку з порушенням термінів їх виплати, суд виходить з наступного.
У відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтями 2, 4 Закону встановлено, що під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Під грошовим забезпеченням та іншими соціальними виплатами слід розуміти всі види грошового забезпечення, в тому числі матеріальні допомоги, виплати на оздоровлення, виплати, пов`язані зі звільненням з військової служби, заборгованість (компенсація) з окремих видів речового та продовольчого забезпечення, виплата яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України - п. 1.3 Інструкції про порядок погашення заборгованості з грошового забезпечення та інших соціальних виплат військовослужбовцям Збройних Сил України і особам, звільненим з військової служби у запас або відставку, шляхом передачі їм військового майна та порядок обліку і зарахування вартості переданого майна затвердженої наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України від 27 вересня 1999 р. N 297/225.
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Порядок проведення компенсації встановлено постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 року, та згідно якої сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаче- ного грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Як випливає з заяв позивача до командування військової частини, він просив виплатити нараховану, але не виплачену грошову компенсацію замість харчування у вихідні та святкові дні, але не компенсацію частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Підстави для нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати виникають в момент нарахування і виплати відповідного грошового доходу (в даному випадку - компенсації замість харчування у вихідні та святкові дні).
Разом з тим, ст. 7 Закону, п. 8 Постанови встановлено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не звертався до відповідача за нарахуванням і виплатою йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, а відповідач не відмовляв йому у цьому.
Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки права позивача не було порушено.
Посилання відповідача на пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду суд відкидає, так як зазначений строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідач ніколи не заперечував право позивача на отримання відповідної компенсації, а лише посилався на відсутність коштів для її реальної виплати.
З моменту ж отримання позивачем останньої довідки від 16.02.2011 року про розмір нарахованої, але не виплаченої компенсації, до дати звернення до суду - 10.05.2011 року минуло менше 3 місяців.
Враховуючи викладене вище, на підставі ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2.3, 2.7, 2.10 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 9.12.2002 року № 402, п.п. «б» п.1, примітки до п.7 Постанови КМ України від 29.03.2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації», ст. 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», керуючись ст. 11, 71, 99, 158-163, 167 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії відповідача - військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації замість харчування у військовій їдальні за нормою №2 (льотна) у вихідні та святкові дні.
Зобов`язати відповідача - військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату належної ОСОБА_1 грошової компенсації замість харчування у військовій їдальні за нормою №2 (льотна) у вихідні та святкові дні, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №426 в сумі 302 (триста дві) гривні 12 коп.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга подається протяном десяти днів з дня отримання копії постанови.
Головуючий: