Справа № 822/2680/15
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2680/15

Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

26 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області та сільськогосподарського виробничого кооперативу "Кузьминці" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Селянського (фермерського) господарства "Кузьминці" до Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області, третя особа без самостійних вимог - сільськогосподарський виробничий кооператив "Кузьминці" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2015 року позивач - СФГ "Кузьминці" звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 01.10.2015 року вказаний позов задовольнив частково, а саме постановив: визнати протиправною бездіяльність інспекції сільського господарства України у Хмельницькій області щодо невжиття в межах компетенції вичерпних заходів, передбачених законом з метою повного, об'єктивного та всебічного розгляду звернення селянського (фермерського) господарства "Кузьминці" від 31.03.2015 року з приводу порушень вимог законодавства в сфері охорони та використання земель;

зобов'язати державну інспекцію сільського господарства в Хмельницькій області вирішити питання про проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства України за фактами, викладеними у зверненні селянського (фермерського) господарства "Кузьминці" від 31.03.2015 року;

зобов'язати державну інспекцію сільського господарства в Хмельницькій області до 15 листопада 2015 року подати до Хмельницького окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови суду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем та третьою особою подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянти просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

25.11.2015 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Селянського (фермерського) господарства "Кузьминці" про перенесення розгляду справи призначеного на 26.11.2015 року у зв'язку з тим, що на адресу позивача та його представника не надіслано передбачених статтею 190 КАС України документів.

Та, у зв'язку з відсутністю у позивача апеляційної скарги та вимог, викладених в ухвалі про відкриття апеляційного провадження він та його представник не може скористатися своїм правом щодо надання заперечень та додаткових пояснення по справі.

Згідно з матеріалами справи, копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та інших документів, була направлена Селянському (фермерському) господарству "Кузьминці" 02.11.2014 року та відповідно до рекомендованого поштового повідомлення відправлена на його адресу 04.11.2015 року.

Однак, конверт направлений на адресу позивача повернувся до Вінницького апеляційного адміністративного суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст. 33 КАС України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи наявні докази направлення позивачу копії ухвали, а також того, що судом було вжито всіх необхідних заходів для повідомлення позивача про зміст ухвали, суд не знайшов підстав для відкладення судового розгляду справи.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 31.03.2015 року селянське фермерське господарство "Кузьминці" звернулось до відповідача із заявою, в якій зазначається про самовільне зайняття сільськогосподарським виробничим кооперативом "Кузьминці" земельних ділянок, які перебувають в оренді позивача та знаходяться на території Поляхівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області.

Селянське (фермерське) господарство "Кузьминці" просило провести перевірку дотримання вимог земельного законодавства сільськогосподарським виробничим кооперативом "Кузьминці" щодо використання зазначених земель.

Листом від 22.04.2015 року Інспекція повідомила, що Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року передбачено, що перевірку підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців державними інспекціями та іншими контролюючими органами можливо здійснити виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявою суб'єкта господарювання, який бажає бути перевіреним.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19.06.2003 року, прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що норми Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не поширюються на дані правовідносини, оскільки вони регулюються спеціальним по відношенню до них Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", а тому відповідач був зобов'язаний відреагувати на звернення СФГ "Кузьминці" та здійснити перевірку дотримання СВК "Кузьминці" положень земельного законодавства.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, враховуючи наступне.

Згідно Положення про Державну інспекцію сільського господарства України затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 459/2011 (далі - Положення), державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

В силу пункту 4 Положення Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) зокрема у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (Далі - Закон).

Згідно статті 2 Закону, дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів: контролю органами державної фіскальної служби; валютного контролю; державного експортного контролю; контролю за дотриманням бюджетного законодавства; банківського нагляду; державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції; державного нагляду за дотриманням вимог ядерної безпеки; державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації; при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Відповідно статті 6 Закону, підставами для здійснення позапланових заходів є: подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання; перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю); обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення; неподання у встановлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Фізичні особи, які подали безпідставне звернення про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом.

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, якщо інше не передбачається законом або міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71- VIII, встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Також, відповідно п.8 Прикінцевих положень Закону України № 76-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки.

Тобто, у зазначеній статті 6 Закону, встановлений вичерпний перелік підстав для здійснення позапланової перевірки органами державного нагляду (контролю), однак вказаними змінами, було встановлено спеціальний порядок застосування цієї статті на 2015 та 2016 рік та дозволено проведення перевірок підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, згідно зазначеного, у вказаний період, контролюючому органу забороняється без дозволу КМУ перевіряти суб'єктів, дохід яких за попередній календарний рік не перевищив 20 млн. гривень, така перевірка може здійснитися без дозволу КМУ лише за заявою самого суб'єкта господарювання про перевірку відносно себе або згідно з рішенням суду чи згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Водночас, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги зазначив, що критично оцінює посилання відповідача на Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", оскільки його норми встановлюють загальні засади державного нагляду (контролю) стосовно всіх сфер діяльності суб'єктів господарювання у той же час, як конкретні засоби, порядок та процедура здійснення державного нагляду (контролю) встановлюються спеціальними нормативно - правовими актами зокрема Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Колегія суддів критично ставиться до таких висновків суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Крім того в самому законі зазначено, що цей Закон визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Тобто, зазначеним законом визначено лише загальні основи здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель та відсутні норми, які регулюють порядок та процедуру здійснення державного нагляду. Вказано що, держава здійснює заходи стосовно контролю використання та охорони земель та шляхи здійснення таких заходів, зокрема, одним із видів яких є і проведення перевірок, проте не регулює порядок проведення самих перевірок.

Натомість, саме Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлює види, порядок, випадки та підстави проведення перевірок.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" є спеціальним по відношенню до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", оскільки перший закон ніяк не може бути спеціальним по відношенню до другого у зв'язку з тим, що перший закон фактично лише зазначає, що держава здійснює контроль за використанням та здійснює охорону земель, шляхом зокрема контролю у такій формі як перевірка, а Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" вже визначає саму процедуру перевірки - як, коли, за яких обставин, тощо здійснюється така перевірка , а тому саме цей є спеціальним по відношенню до Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Також колегія суддів, вважає безпідставними висновки суду першої інстанції стосовно того, що оскільки станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом мораторій щодо проведення перевірок припинив свою дію то відповідачем було допущено протиправну бездіяльність в частині невжиття в межах компетенції вичерпних заходів, передбачених законом з метою повного, об'єктивного та всебічного розгляду звернення селянського фермерського господарства "Кузьминці" від 31.03.2015 року з приводу порушень вимог законодавства в сфері охорони та використання земель.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Рішенням Конституційного суду України 19 квітня 2000 року у справі N 1-3/2000 N 6-рп/2000 було дано офіційне тлумачення положень статті 58 Конституції України.

У вказаному рішенні, КС України зокрема зазначив, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи.

Згідно з частиною другою статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

На момент звернення селянського фермерського господарства "Кузьминці" від 31.03.2015 року до Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області та сільськогосподарського виробничого кооперативу "Кузьминці" мораторій на проведення перевірок був чинний, а тому відповідач не мав права проводити перевірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи те, ще на момент звернення позивача до відповідача діяв мораторій на проведення перевірок, то відповідач зобов'язаний був в силу ст. 19 Конституції України діяти відповідно до закону, та відмовити у проведенні перевірки, а тому підстави для визнання бездіяльності відповідача щодо невжиття відповідних заходів протиправною відсутні.

Не можна визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно правовідносин, які виникли до прийнятті відповідного закону.

На час звернення позивача, бездіяльність відповідача відповідала вимогам чинного на той момент законодавства, а тому була законною.

Таким чином, колегія суддів вважає висновки суду стосовно наявності підстав для визнання бездіяльності Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області та сільськогосподарського виробничого кооперативу "Кузьмині" протиправною, недоречними та безпідставними.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області та сільськогосподарського виробничого кооперативу "Кузьминці" задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Селянського (фермерського) господарства "Кузьминці" до Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Селянського (фермерського) господарства "Кузьминці" до Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3