Справа № 2-а/489/232/2015
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 2-а/489/232/2015

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Губницький Д.Г.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Бойка А.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року управління Пенсійного Фонду (далі УПФ) України в Ленінському районі м. Миколаєва звернулося до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (далі ВПВР УДВС ГТУЮ) у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови від 25 червня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №47950362.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2015 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва ставиться питання про скасування постанови в звязку з тим, що вона постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права та у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Постановою від 25 червня 2015 року державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області було відкрито виконавче провадження №47950362 про зобов'язання УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва на користь ОСОБА_2І здійснити перерахунок пенсії, за віком з її підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком, у відповідності вимог ст. 6 закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 17 липня 2011 року до 22 січня 2011 року з урахуванням сум виплачених у цей період.

Суд першої інстанції, перевіряючи правомірність винесення постанови, дійшов висновків, що державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області діяв відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Однак, відмовляючи у задоволенні позову із вказаних підстав, поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області не є належним відповідачем у справі, а отже, позов пред'явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Так, відповідно до вимог ст. 181 КАС України відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №385/2011 затверджено Положення про Державну виконавчу службу України, відповідно до п.7 якого ДВС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районних, міських (міст обласного значення), районних у містах, міжрайонних та міськрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень ДВС України.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначено, що органами державної виконавчої служби є:

- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень;

- управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

- районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Ураховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, у разі подання позовної заяви до державних виконавців або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби чи до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України здійснювати заміну первинного відповідача на належного - відповідно Державну виконавчу службу України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Таким чином, ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області не є органом державної виконавчої служби, що виключає можливість його участі у даній справі як відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 52 КАС України, суд першої інстанції встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Однак, судом першої інстанції не виконано приписи ст. 52 КАС України, що призвело до порушення норм процесуального права, яке не може бути усунуто судом апеляційної інстанції при розгляді справи відповідно до норм ст. 195 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 201 КАС України правильне по суті вирішення справи, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права є підставою для зміни постанови суду першої інстанції, а саме її мотивувальної частини.

Отже, позовні вимоги УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва до ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області про скасування постанови не підлягають задоволенню через те, що заявлені до неналежного відповідача, що є підставою для зміни постанови в частині мотивування підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, слід зазначити, що відмова у задоволенні позовних вимог не позбавляє позивача права на звернення до суду з аналогічним позовом до належного відповідача.

Відповідно ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір встановлюються у розмірі 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Оскільки ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року апелянту відстрочена сплата судового збору до вирішення справи по суті, то його необхідно стягнути за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, стягненню з УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва підлягає судовий збір за подання до суду апеляційної скарги постанову суду у розмірі 80,39 грн.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.1 ч.1 ст. 201; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2015 року по справі за адміністративним позовом управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження змінити, виключивши мотиви, з яких виходив суд першої інстанції, та визначити мотиви за цією постановою, які викладені у рішенні суду апеляційної інстанції.

Стягнути з управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923; банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО) - 828011; рахунок отримувача - 1008; код класифікації доходів бюджету - 22030001; призначення платежу - судовий збір, ПІБ апелянта чи назва установи, організації, що виступає апелянтом, Одеський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ суду 34380461) несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2015 року в 80 (вісімдесят) грн. 39 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв