Справа № 804/3520/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2015 рокусправа № 804/3520/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року у справі № 804/3520/14 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів і зборів України, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення форми Р № № від 03 березня 2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми Р № № від 03 березня 2014 року, яке винесене Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) про збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем на суму 186448 (сто вісімдесят шість тисяч чотириста сорок вісім) грн. 00 коп., за штрафними санкціями на суму 63225 (шістдесят три тисячі двісті двадцять пять) грн. 50 коп.

Не погодившись з вищевказаною постановою відповідач подав апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що судом першої інстанції під час винесення судового рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, повністю не встановлені всі обставини справи та не досліджені докази, які мають значення для встановлення обставин справи, а тому просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що з 10.02.2014р. по 14.02.2014р. Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства та обґрунтованості формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ Влада-Інк () та податкових зобов'язань за період грудень 2010р, січень, квітень, липень 2011р., за результатами якої складено Акт №262/04-671703/НОМЕР_1 від 21.02.2014р. (далі - Акт перевірки).

За результатами перевірки були встановлені такі порушення: наявність ознак відсутності фактичного здійснення господарський операцій між Позивачем та ТОВ Влада-Інк у грудні 2010р., січні, квітні, травні липні 2011р.; п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201. ст. 201 Податкового кодексу України, п.1, п.2 ст.215 Цивільного кодексу України.

03.03.2014 року відповідачем було винесено відносно позивача податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2014р. про нарахування суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 249 703,50 грн., в тому числі за основним платежем - 186 448,00 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями - 63 255,50 грн., яке було отримано позивачем 06.03.2014р.

Не погодившись з вищевказаними податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його у судовому порядку.

Вирішуючи спір у справі та задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача по формуванню податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ Влада ІНК відсутні порушення податкового чи іншого законодавства, що податковий кредит по податковим зобовязанням за період грудень 2010р., січень, квітень, липень 2011 визначений позивачем правильно та обгрунтовано, у звязку з чим податкове повідомлення-рішення форми Р № № від 03 березня 2014 року є протиправним.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, між Позивачем та ТОВ Влада-Інк були укладені договори поставки товарів, відповідно до яких ТОВ Влада-Інк здійснило позивачу поставку товару олія соняшникова.

Між Позивачем та ПП ОСОБА_2 було укладено договір №Т03/01-09 від 03.01.2009р. на виготовлення продукції з давальницької сировини.

Реальність господарських операцій підтверджено первинними документами, такими як: видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними та платіжними дорученнями.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі Закон № 996) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону № 996 бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством; фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно зі ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Дослідивши надані позивачем вище первинні бухгалтерські документи, судом встановлено, що вони відповідають вимогам ст.ст.1, 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, а тому є належними доказами виконання господарських операцій за вищенаведеними договорами та не визивають у суду сумнівів щодо їх недостовірності.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Дослідуючи господарську діяльність та взаємовідносини ФОП ОСОБА_1 з ТОВ Влада - Інк, які підтверджуються первинними документами: договором, видатковими та податковими накладним, платіжними дорученнями, на підставі яких ФОП ОСОБА_1 були сформовані дані податкового обліку, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано прийшов до висновку, що в процесі здійснення господарських операцій, формування витрат для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість, відбувався рух активів, що свідчить про реальність здійснення господарських операцій платника податку ФОП ОСОБА_1.

Також, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на невідповідність наданих позивачем товарно транспортних накладних формі товарно-транспортної накладної, встановленої наказом Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29.12.95 № 488/346 Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля, не свідчать про порушення позивачем правил ведення бухгалтерського обліку, а тим більше це не є підставою вважати господарські операції, задекларовані позивачем у податковому обліку на підставі належним чином оформлених податкових та видаткових накладних, розрахункових документів, нереальними.

Оскільки, позивач мав в наявності всі первинні документи, що підтверджують обсяги задекларованих витрат, а угоди укладались в межах господарської діяльності, то згідно з отриманими податковими накладними позивач мав законні підстави для включення певних сум до складу податкового кредиту.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, обґрунтовано, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетропетровській області на - без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов