Справа № 802/3883/15-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 листопада 2015 р. Справа № 802/3883/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Боровської Т.А.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про: визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з адміністративним позовом до головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність, розташованої на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечив, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.08.2015 року позивач звернувся до головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням № 53-03.9127 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га, розташованої на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства.

Листом головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № ДС-31-2-7777.31-6065/19-15 від 17.09.2015 року позивачу відмовлено у наданні вказаного дозволу.

Зі змісту вказаного листа слідує, що розміщення ділянки, на яку претендує позивач порушує стабільність і компактність землекористування сільськогосподарських земель як єдиного масиву, у зв'язку з чим місце розташування об'єкта не відповідає вимогам техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель (п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Не погоджуючись з даною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати відмову головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № ДС-31-2-7777.31-6065/19-15 від 17.09.2015 року протиправною та зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 21.08.2015 року № 53-03.9127 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 ст. 118 вказаного Кодексу передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, вказаною нормою законодавства визначено вичерпний перелік підстав, для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зі змісту оскаржуваної відмови слідує, що відповідачем, не наведено жодних підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, за яких позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

При цьому посилання відповідача, що розташування об'єкта не відповідає вимогам техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель належними та допустими доказами не підтверджено.

Таким чином, відповідачем клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не розглянуто, натомість прийнято необґрунтовану відмову від 17.09.2015 року № ДС-31-2-7777.31-6065/19-15.

Крім того, згідно довідки виконавчого комітету Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області № 178 від 27.01.2015 року земельна ділянка на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, орієнтовною площею 2 га рекомендована для посвідчення права власності за ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

В свою чергу, лист головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 17.09.2015 року № ДС-31-2-7777.31-6065/19-15, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної, а тому він не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 КАС України

Разом з тим, визначаючись стосовно вказаної позовної вимоги з урахуванням підстав, зазначених позивачем у позові, та завдання адміністративного судочинства щодо захисту порушеного права та інтересів позивача, що передбачено ст. 2 КАС України, суд вважає, що листом головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 17.09.2015 року такі права та інтереси позивача порушені, з огляду на попередній висновок суду щодо порушення процедури розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, про зобовязання відповідача вчинити певні дії, стягнення з відповідача коштів тощо. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, суд, з метою захисту прав та інтересів позивача, з урахуванням вимог ст. 162 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом визнання протиправними дій головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектари на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, викладеної у листі № ДС-31-2-7777.31-6065/19-15 від 17.09.2015 року.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання повторно розглянути клопотання позивача від 21.08.2015 року № 53-03.9127 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, враховуючи наявність у суду права при задоволенні вимог адміністративного позову прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчити певні дії, а також беручи до уваги протиправність дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектари на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, суд доходить висновку, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, який може бути застосований при прийнятті рішення у цій адміністративній справі.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що відповідач діяв не на підставі та не в межах визначених законом повноважень, а тому адміністративний позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектари на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, викладеної у листі № ДС-31-2-7777.31-6065/19-15 від 17.09.2015 року.

Зобовязати головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 21.08.2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектари на території Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 974,4 грн. за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович