Справа № 2а-3011/11/0970
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2011 р. Справа № 2a-3011/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - cудді Біньковської Н.В.

при секретарі судового засідання Прут Ю.А.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства „Компанія ВІТ до Коломийської обєднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

ПП „Компанія ВІТ звернулося в суд з адміністративним позовом до Коломийської обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2011 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 10.08.2011 року №1548/231/35547551 є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству, податковий кредит з податку на додану вартість по взаємовідносинах із ТОВ „Пятий фактор сформовано на підставі належним чином оформлених первинних документів, в звязку з чим, прийняте на підставі вказаного акту перевірки податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2011 року підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та доповненні до неї. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у письмовому запереченні та в його задоволенні просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Коломийською об'єднаною державною податковою інспекцією в Івано-Франківській області проведена документальна невиїзна перевірка ПП „Компанія ВІТ з питань документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТзОВ "Пятий фактор, їх реальності та повноти відображення в обліку за лютий 2011 року, за результатами якої складено акт №1548/231/35547551 від 10.08.2011 року, яким зафіксовано порушення позивачем вимог ст.ст.203, 215, 216 Цивільного Кодексу України в частині недодержання вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, наказу ДПА України від 21.12.2010 року №969 „Про затвердження форми Податкової накладної та порядку її заповнення, внаслідок чого завищено податковий кредит в лютому 2011 року на 5460,00 та відповідно занижено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками лютого 2011 року на 5460,00 грн.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв оскаржуване податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2011 року про визначення ПП „Компанія ВІТ податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 5461 грн., в тому числі 5460 грн. за основним платежем і 1 грн. за штрафними санкціями.

При прийнятті податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.08.2011 року Коломийська оДПІ виходила з того, що позивач відніс до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у лютому 2011 року в розмірі 5460,00 грн. без фактичного придбання послуг у ТОВ „Пятий фактор, оскільки діяльність цього товариства була спрямована на формування податкового кредиту на користь третіх осіб, з метою заниження бази оподаткування. Аналізуючи матеріали податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів. Письмовий договір про надання експедиційних послуг між ПП „Компанія ВІТ та ТОВ „Пятий фактор не укладався, документальне підтвердження перевезення товарно-матеріальних цінностей відсутнє.

Суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законодавства в редакції, чинній на час дії спірних правовідносин.

Відповідно до п.п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - Кодекс), податок на додану вартість непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3 ст. 198 Кодексу визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно ст.1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" - експедитор - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Згідно ст.9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Суд зазначає, що для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства, а саме: Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Статтею 1 цього Закону передбачено, що бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішення.

Відповідно до пункту 2 статті 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Кодексу - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що ТОВ „Пятий фактор надало ПП „Компанія ВІТ експедиційні послуги, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ПФ-0000090 від 28.02.2011 року, загальна вартість виконаних робіт склала 32760,00 грн., в тому числі 5460,00 грн. ПДВ. ТОВ „Пятий фактор виписано податкову накладну №92 від 28.02.2011 року, відповідно до якої ПП „Компанія ВІТ віднесено ПДВ по отриманих послугах в сумі 5460,00 грн. до складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2011 року. Розрахунки за виконані роботи проводились у безготівковій формі, згідно платіжних доручень №428 від 16.03.2011 року на суму 15000,00 грн. та №438 від 24.03.2011 року на суму 17760,00 грн.

Відповідач заперечує, та вказує на те, що у ТОВ „Пятий фактор працювала одна особа, яка не мала реальних можливостей здійснювати господарські операції з ПП „Компанія ВІТ. В ході перевірки не підтверджено наявність поставок товарів (послуг) від ТОВ „Пятий фактор підприємствам - покупцям, що свідчить про те, що правочини між ТОВ „Пятий фактор та покупцями здійснені без мети настання реальних наслідків. Дані обставини підтверджуються проведеною перевіркою та зафіксовані в акті перевірки.

Зазначене відповідач також підтверджує тим, що на запит від 05.07.2011 року №7574/10/23-114 про надання ПП "Компанія ВІТ" інформації щодо фінансово-господарських відносин із ТОВ „Пятий фактор та їх документального підтвердження, позивач направив тільки акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ПФ-0000090 від 28.02.2011 року, податкову накладну №92 від 28.02.2011 року, платіжні доручення №428 від 16.03.2011 року та №438 від 24.03.2011 року. При цьому, позивач не надав договору транспортного експедирування між ПП "Компанія ВІТ" та ТОВ „Пятий фактор, не вказав та документально не підтвердив умови транспортування товарно-матеріальних цінностей. Дані обставини не заперечуються позивачем та відображені в акті перевірки.

Суд зазначає, що договір транспортного експедирування між ПП "Компанія ВІТ" та ТОВ „Пятий фактор (а.с. 47) та товаро-транспортні накладні (а.с. 49-60) надано тільки в судовому засіданні. Причини неподання таких доказів під час проведення перевірки представники позивача пояснили тим, що не вважали за необхідне представляти ці документи відповідачу. Суд ставить під сумнів існування таких доказів на момент перевірки, оскільки в адміністративному позові позивач вказує на усний договір між ПП "Компанія ВІТ" та ТОВ „Пятий фактор з приводу експедиційних послуг, а в судове засідання представляє письмовий договір. Також, у запиті про надання документів для перевірки, відповідач чітко зазначив які саме документи необхідно надати, в тому числі і договори, товарно-транспортні накладні.

При цьому, суд приходить до переконання, що якщо на момент здійснення перевірки податковим органом у платника податку відсутні відповідні документи фінансово-господарської діяльності, які підтверджують правомірність віднесення певних сум до податкового кредиту чи підтверджують або спростовують ту чи іншу обставини податкового обліку, та за умови відсутності поважних причин неможливості їх надання саме під час такої перевірки, то судом не може братися до уваги їх надання при розгляді справи в суді щодо оскарження рішень органів державної податкової служби.

Аналогічна правова позиція викладена у довідці Вищого адміністративного суду України про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами окремих норм податкового законодавства від 15.04.2010 року.

Таким чином, виходячи із аналізу норм Податкового кодексу України та встановлених у судовому засіданні обставин, наявність податкових накладних у позивача, як платника податків, є обовязковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, але не вичерпною.

Суд вважає за необхідне зазначити, що якщо певна господарська операція між субєктами господарювання (платниками податку) не відбулася, чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. Тобто, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то придбання таких товарів або послуг не відбулося. Відповідно право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права - придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Наслідки порушення податкового законодавства повинні застосовуватися незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобовязання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Враховуючи вищевикладене суд погоджується та вважає правильними висновки відповідача про наявність у позивача обовязку сплати податку на додану вартість, а також нарахування штрафних (фінансових) санкцій з цього податку, а податкове повідомлення-рішення за № від 18.08.2011 року слід визнати правомірним.

Таким чином, визначене Коломийською об'єднаною державною податковою інспекцією в Івано-Франківській області податкове зобовязання ПП „Компанія ВІТ є правомірними, а позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення за № від 18.08.2011 року, яким дане зобовязання визначене, є не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4

Постанова складена в повному обсязі 21.11.2011 року.