Справа № 813/1520/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 р. Справа № 876/6962/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Військової прокуратури Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №813/1520/15 за позовом першого заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Брюховицької селищної ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним і скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2015р. перший заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся в суд з позовом до Брюховицької селищної ради, просив визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Броховицької селищної ради від 06 травня 2010 року №87 «Про виключення із числа службових квартир №1 по вул.Запашній, буд.14 у смт.Брюховичі-Львів (колишня адреса вул.Незалежності України-Смолиста в смт.Брюховичі на території військового містечка).

Протокольною ухвалою в попередньому судовому засіданні в порядку ст.53 КАС України у справу залучено в якості третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2015р. позовну заяву першого заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Брюховицької селищної ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправним і скасування рішення залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, військова прокуратура Західного регіону подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2015р. та прийняти нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Львівським апеляційним адміністративним судом (ухвала від 26 листопада 2014 року) та Вищим адміністративним судом (ухвала від 19 лютого 2015 року) встановлено відсутність факту прийняття Міністром оборони України рішення-розпорядження від 26.03.2010р. «Про виключення із числа службових квартир №1 по вул.Запашній, буд.14 у смт.Брюховичі-Львів», про що стало відомо прокурору тільки 26.11.2014р. з моменту винесення ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду, згідно з якою встановлено відсутність факту прийняття Міністром оборони України вказаного рішення. З огляду на викладене, перший заступник військового прокурора Західного регіону України звернувся до суду з даним адміністративним позовом у межах шестимісячного строку.

В судовому засіданні представник прокуратури апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. Треті особи повноважного представника в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомлені про розгляд справи, що у відповідності до вимог ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання представника відповідача та представника третіх осіб щодо залишення позовної заяви без розгляду та відмовляючи у задоволенні заяви позивача щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дізнався про порушення своїх прав та законних інтересів, а саме: про існування спірного рішення Брюховицької селищної ради №87 від 06.05.2010р. - 11.03.2011р., що підтверджується ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2012р. у справі №2а-4315/12/1370 про залишення позовної заяви без розгляду, яка набрала законної сили. Однак, позовна заява подана позивачем 27.03.2015р., що підтверджується печаткою суду на позовній заяві, тобто з порушенням шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України. При цьому, жодних поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом позивач не вказує.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із поданням позову після закінчення строків звернення до адміністративного суду, встановлених законом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 3 ст.6 КАС України встановлено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Право звернення до суду є невідємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, повязаних з вирішенням спору по суті.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З огляду на приписи ст.100 КАС України слідує, що сплив строку звернення до суду має важливі матеріально-правові наслідки, зокрема, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених ст.99 КАС України, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів, в тому числі заяви особи, не знайде підстав для визнання поважності причин пропуску такого строку.

Застосовуючи приписи ст.100 КАС України суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем та представником третіх осіб подані клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у звязку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду. Клопотання мотивовані тим, що позивачу про існування оскаржуваного рішення №87 від 06.05.2010р. стало відомо 11.03.2011р., тоді як позовна заява у цій справі подана після спливу чотирьох років з моменту, коли позивач дізнався про існування спірного рішення.

Так з матеріалів справи вбачається, що Рішенням Виконавчого комітету Брюховицької селищної ради №87 від 06.05.2010р. виключено із числа службових квартир, 4-х кімнатну квартиру житловою площею 87,9 м.кв у відомчому будинку МО України, на території військового містечка по вул.Незалежності України Смолистій смт.Брюховичі, в якій проживає гр..ОСОБА_3, з подальшим виключенням його з квартирного обліку (а.с.11).

У клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, апеляційній скарзі та додаткових поясненнях до неї позивач зазначає, що про оскаржуване рішення дізнався 26.11.2014р. з моменту винесення ухвали Львівським апеляційним адміністративним судом, згідно з якою встановлено відсутність факту прийняття Міністерством оборони України рішення-розпорядження від 26.03.2010р. «Про виключення із числа службових квартири АДРЕСА_1».

З наявної в матеріалах справи ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2012р. про залишення позовної заяви без розгляду у справі №2а-4315/12/1370 (позовна заява подана до суду 04.05.2012р.) вбачається, що перший заступник військового прокурора Західного регіону України звертався в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в суд та оскаржив, зокрема, рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради від 06.05.2010р. №87 «Про виключення із числа службових, квартири будинку на території військового містечка по вул.Незалежності України Смолистій смт.Брюховичі».

В ході розгляду вказаної справи встановлено, що в матеріалах перевірки законності використання нерухомості та земель оборони на території військового містечка № 241 містяться пояснення начальника КЕВ м. Львова ОСОБА_6 від 25.02.2011р., в яких зазначається про рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради від 07.03.2006р. № 87 та від 06.05.2010р. № 87.

Також у відповіді Брюховицької селищної ради від 25.02.2011р. № 233 на вимогу першого заступника військового прокурора Західного регіону України від 24.02.2011р. №6/539 повідомлено про рішення від 06.05.2010р. № 87 та надано його копію з додатками.

За результатами перевірки, проведеної за дорученням першого заступника військового прокурора Західного регіону України від 24.03.2011р. № 6/813, старшим прокурором відділу захисту прав і свобод громадян та інтересів держави військової прокуратури Західного регіону України винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.07.2011р., в якій теж зазначається оскаржуване рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради.

Крім того, при розгляді справи №2а-4315/12/1370 встановлено, що позивач 11.03.2011р. подавав позовну заяву до Львівського окружного адміністративного суду (справа за вказаним позовом №2а-3357/11/1370) та згідно матеріалів даної справи встановлено, що військовим прокурором Західного регіону України проведено перевірку додержання вимог законодавства при оформленні права власності на квартиру буд. № 14 по вул. Запашній в смт. Брюховичі. В ході вказаної перевірки виявлено, що виконавчим комітетом Брюховицької селищної ради приймалось рішення від 07.03.2006р. №87 та від 06.05.2010р. № 87.

Ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2012р. про залишення позовної заяви без розгляду в порядку ст.100 КАС України у справі №2а-4315/12/1370 залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013р. (справа 876/1262/13) та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.05.2014р. (справа К/800/57811/13) (а.с.54-64).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відмінність підстав оскарження спірного рішення у даній справі від підстав оскарження такого у справі №2а-4315/12/1370, не може слугувати приводом для визнання поважності причин пропуску строків звернення до суду.

На підставі вказаного, колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на те, що про оскаржуване рішення стало відомо тільки 26.11.2014р. та погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач дізнався про порушення своїх прав та законних інтересів, а саме: про існування спірного рішення Брюховицької селищної ради №87 від 06.05.2010р. - 11.03.2011р.

Слід зауважити, що відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_7 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.1 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду у звязку із поданням позову після закінчення строків звернення до адміністративного суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Військової прокуратури Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №813/1520/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_1

Повний текст Ухвали виготовлено 03.12.2015р.