Справа № 171/1307/15-а(2-а/171/47/15)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
05 листопада 2015 рокусправа № 171/1307/15-а(2-а/171/47/15)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.
суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.
за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,
представника відповідача: Новікова А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 на постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2015 року у справі №171/1307/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військового комісара Апостолівського районного військового комісаріату Демешкан Сергія Степановича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 про визнання протиправними дії щодо винесення постанови від 04.06.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510.00 грн.
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що Відповідачем була здійснена невірна (неповна) кваліфікація правопорушення, яка свідчить про його неповноту та неможливість встановлення обставин, що мають значення для повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.
Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2015 року адміністративний позов було задоволено та визнано протиправним дії Відповідача щодо винесення постанови від 04.06.2015 року відносно ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510.00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасувати вказану постанову.
Військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Також, заявник апеляційної скарги зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.06.2015 року начальником служби захисту інформації Апостолівського РВК Новіковим А. О. був складений протокол №96 про адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_2 .
Протоколом було встановлено, що Позивач відмовився від отримання повістки до Апостолівського РВК.
На підставі висновків вказаного протоколу, 04.06.2015 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_1 була прийнята постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ст.210-1 КУпАП, а саме, за відмову від отримання повістки про необхідність явки до Апостолівського РВК та накладено штраф у розмірі 510.00 грн.
Не погодившись з обґрунтованістю прийняття зазначеної постанови, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Правомірність прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 04.06.2015 року є предметом спору, переданого на вирішення суду.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності була складена з порушенням приписів чинного законодавства, а саме в ній не зазначено опис встановлених ним обставин, не вказано частину ст.210-1 КУпАП, за якого кваліфіковано дії правопорушника, не зазначено яким нормативним актом передбачений обов`язок особи отримати повістку та відповідальність за відмову у її отриманні.
Суд апеляційної інстанції погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.
Відповідно до ст.9 Кодексу Україні про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Приписами ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
У відповідності до ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що при вчиненні адміністративного правовопорушення складається протокол, в якому відображається суть адміністративного правовопорушення та приписи закону, які передбачають відповідальність за його вчинення. В подальшому, протокол про адміністративне правопорушення слугує доказовою базою для прийняття постанови про адміністративне правопорушення, якою особа що його вчинила притягується до адміністративної відповідальності.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що підставою для винесення оскаржуваної постанови та притягнення Позивача до адміністративної відповідальності було встановлення факту порушення ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відмова від отримання повістки про необхідність явки до Апостолівського РВК.
Проте, положеннями ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію -тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зі змісту зазначеної норми вбачається, що її санкція є загальною та підлягає застосуванню за порушення встановлених правил про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в ній відсутні будь-які посилання на конкретні норми чи правила про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, які були порушені Позивачем, а зазначена тільки вказівка на порушення останнім загальної норми, зазначені в ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Між тим, у своїх поясненнях Відповідач зазначає, що ОСОБА_2 в даному випадку були порушенні приписи ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що в свою чергу свідчить про обґрунтованість застосування до останнього санкцій передбачених ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Однак, відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до військових комісаріатів (військовозобов`язані Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.
Отже, диспозицією вказаної норми встановлено обов`язок громадян з`являтись за викликом до військових комісаріатів та надавати під час мобілізації відповідне майно представникам вітчизняних збройних формувань.
Водночас, положення зазначеної статті не містять жодних правил стосовно порядку отримання громадянами України повісток, про необхідність явки до військового комісаріату, що в свою чергу свідчить про хибність доводів Відповідача.
У відповідності до ст.280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В даному випадку, Відповідачем не встановлено належним чином, які самі загальні приписи чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію були порушені Позивачем та чи було взагалі вчинено адміністративне правопорушення, що відповідно свідчить про протиправність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 04.06.2015 року.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2015 року є обґрунтованою та законною, а підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -
Апеляційну скаргу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2015 року у справі №171/1307/15-а залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.
Головуючий: О.О. Круговий
Суддя: О.В. Юхименко
Суддя: Л.М. Нагорна