Справа № 823/1768/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1768/15 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мацедонської В.Е., Грищенко Т.М., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газбуд 101» до державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газбуд 101» (надалі за текстом - «ТОВ «Газбуд 101») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.11.2014 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 3 386 289 грн. та податкового повідомлення-рішення № від 10.11.2014 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 4 258 732 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі державна податкова інспекція у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області, як правонаступник державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області (надалі за текстом - «ДПІ у м. Черкасах»), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 06.10.2014 р. по 17.10.2014 р. посадовцями ДПІ у м. Черкасах проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Газбуд 101» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.

Результати перевірки оформлено актом № 401/23-01-22-01 від 24.10.2014 р.

Згідно цьому акту позивачем, серед іншого, порушено вимоги ст.ст. 138, 139, 198 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого занижено податок на прибуток на суму 2 794 319 грн. та податок на додану вартість - на 2 882 980 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до поданої податкової звітності з податку на прибуток за 2011 - 2013 роки ТОВ «Газбуд 101» задекларовано доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, на загальну суму 13 880 645 грн. та 13 728 980 грн. валових витрат.

Також, у поданих за період з січня 2011 р. по грудень 2013 р. податкових деклараціях з податку на додану вартість позивачем відображено 3 042 781 грн. податкових зобов'язань та 2 990 885 грн. податкового кредиту.

Разом з тим, будь-яких первинних документів на підтвердження правомірності віднесення відповідних сум до складу доходів та витрат, податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ позивачем не надано.

На думку відповідача наведене свідчить про завищення товариством валових витрат та податкового кредиту.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ у м. Черкасах прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10.11.2014 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 3 386 289 грн., у тому числі 2 794 319 грн. за основним платежем та 591 970 грн. за штрафними санкціями та податкове повідомлення-рішення № від 10.11.2014 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 4 258 732 грн., у тому числі 2 839 152 грн. за основним платежем та 1 419 580 грн. за штрафними санкціями.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на прибуток і податку на додану вартість валових витрат та податкового кредиту врегульовано статтями 138, 139, 198 ПК України.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК України (тут та надалі норми ПК України у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

За змістом підпункту 138.1.1 пункту 138.1 названої статті ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За приписами пункту 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.3 названої статті ПК України на платників податків покладено обов'язок щодо забезпечення зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Із матеріалів справи вбачається, що наказ ДПІ у м. Черкасах № 1568 від 22.09.2014 р. та повідомлення № 124/23-01-22-0118 від 22.09.2014 р. про проведення з 06.10.2014 р. планової документальної перевірки були вручені директору ТОВ «Газбуд 101» 24.09.2014 р.

Листом від 03 жовтня 2014 р. позивач повідомив контролюючий орган про втрату документів, у зв'язку з чим просив в надати 90-денний для їх відновлення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 24 вересня 2014 р. директор ТОВ «Газбуд 101» ОСОБА_2 звернувся до Соснівського РВ УМВС України в м. Черкаси із заявою про те, що у цей день близько 20 години із його автомобіля був викрадений ноутбук та документи бухгалтерської звітності.

За даним фактом було проведено досудове розслідування та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_3

Згідно пункту 44.5 статті 44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу. У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що відповідач зобов'язаний був надати ТОВ «Газбуд 101» 90 днів для відновлення втрачених документів та протягом цього строку не здійснювати перевірку.

Перенесення дати проведення перевірки за наведених обставин є обов'язком контролюючого органу.

Посилання відповідача на те, що платник податків повідомив про втрату документів із порушенням встановленого 5-денного строку, обґрунтовано не взято судом до уваги, оскільки, як вірно зазначив окружний адміністративний суд, Податковий кодекс України не містить вказівки на те, що порушення платником податків строку направлення до податкового органу повідомлення про втрату документів може бути підставою для ненадання такому платнику податків строку для відновлення втрачених документів та неперенесення строків проведення перевірки.

Разом з тим, в порушення наведених законодавчих приписів ДПІ у м. Черкасах здійснила перевірку та прийняла спірні податкові повідомлення-рішення.

У зв'язку з цим, колегія суддів звертає увагу скаржника на наступне.

За змістом статті 134 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток з дохід (прибуток).

Пунктом 149.1 статті 149 ПК України установлено, що податковою базою для цілей цього розділу визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Згідно пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 86.10 статті 86 ПК України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов'язань платника.

Водночас, не дивлячись на відсутність первинних документів, відповідач беззаперечно прийняв показники податкових декларацій ТОВ «Газбуд 101» в частині відображених в них сум доходів та податкових зобов'язань, проте поставив під сумнів правомірність визначення позивачем витрат та податкового кредиту.

Слід зазначити, що на момент розгляду та вирішення справи у суді першої інстанції ТОВ «Газбуд 101» відновило втрачені документи.

При цьому, судом першої інстанції не встановлено, а відповідачем не доведено, що позивач невірно сформував валові витрати та податковий кредит.

За таких обставин, окружний адміністративний суд дійшов обґрунтованого висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при подачі апеляційної скарги ДПІ у м. Черкасах відстрочено сплату судового збору, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та правил розподілу судових витрат визначених статтею 94 КАС України із скаржника підлягає стягненню в дохід Державного бюджету 5 359 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2015 року - без змін.

Стягнути з державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області в доход Державного бюджету 5 359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 20 коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала скдадена в повному обсязі 24 листопада 2015 р.

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Грищенко Т.М.