Справа № 813/5876/15
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2015 року справа № 813/5876/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретаря судового засідання Бугари М.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про:

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яка виразилася у не включенні до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 24.10.1991 р. по 18.03.1999 р.;

- зобовязання Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області зарахувати до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в органах Державної податкової служби з 24.10.1991 р. по 18.03.1999 р.;

- зобовязання Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити нарахування та виплату надбавки за вислугу років, із врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної податкової служби з 24.10.1991 р. по 18.03.1999 р.;

- зобовязання Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити перерахунок та виплату відпускних, лікарняних премій із врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної податкової служби з 24.10.1991 р. по 18.03.1999 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач безпідставно відмовився зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби з 24.10.1991 р. по 18.03.1999р. Вважає таку відмову протиправною.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з тих підстав, що позивачу час роботи в державному органі за наслідками переходу на службу в податкову міліцію не зараховано, оскільки перелік посад офіцерського та начальницького складу ДПС України не затверджений. Також зазначив, що позивач станом на день подання позову не набула права на пенсію на умовах, визначених Законом №2262, продовжує працювати, у звязку з чим відсутні підстави для зарахування стажу для призначення пенсії по вислузі років. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено (згідно записів у трудовій книжці), що позивачка працювала у державній податковій службі на посадах державного службовця у період з 24.10.1991 р. по 18.03.1999 р.

З 24.10.1991 р. позивач перебувала на посаді державного податкового інспектора Державної податкової інспекції МФ України по Буському районі. 23.04.1992 р. переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу обліку та звітності Державної податкової інспекції по Буському районі.

З 01.10.1992 р. на посаді старшого державного податкового інспектора відділу компютеризації, обліку, звітності та аналізу інформації ДПІ.

З 26.11.1996 р.- на посаді старшого державного податкового інспектора відділу обліку та обробки даних Державної податкової адміністрації у Буському районі.

З 25.01.1997 р. на посаді державного податкового інспектора відділу обліку та звітності ДПА.

З 01.05.1998 р. по 18.03.1999 р. працювала у відділі обліку, звітності та прогнозування надходжень.

11.09.2015 року ОСОБА_3 звернулася до відповідача з заявою про зарахування їй до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи у державній службі у період з 24.10.1991 р. по 19.03.1999 р. відповідно до вимог п. «и» ст..17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Головне управління ДФС у Львівській області листом №4532/10/13-01-04-01-25 від 24.09.2015 року надало відповідь позивачу, якою відмовлено у включенні до календарної вислуги років для призначення пенсії час роботи в ОДПС через те, що центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, не затверджений перелік посад в органах державної податкової служби України, період роботи на яких може бути зарахований до календарної вислуги років.

Так, за змістом ч. 1 ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Статтею 1 Закону України Про державну службу визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій (ч. 2 ст. 2 Закону України Про державну службу).

Згідно абзаців 1-3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року № 503-р до категорії посад державних службовців були включені посади працівників ДПА, які не мають спеціальних звань.

Таким чином, посадові особи податкових органів є державними службовцями і відповідно до цього мають право на призначення пенсії на умовах, передбачених ст. 37 Закону України Про державну службу. Зазначеним законом не встановлено вичерпного переліку посад, які відносяться до посад державних службовців та яким призначається пенсія на умовах цієї статті.

Вищевикладена правова позиція узгоджується із судовою практикою Вищого адміністративного суду України (ухвала від 18.03.2014 року у справі № К/9991/78414/12).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає згідно преамбули Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року № 2262-XII.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до п. и ст. 17 цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Відповідач по справі не заперечує, що час роботи позивача на займаних посадах відноситься до часу роботи в державних органах, проте відповідач відмову мотивує тим, що перелік посад центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики не затверджений, що в свою чергу унеможливлює зарахування позивачеві до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах державної податкової служби, проте суд з даною позицією не погоджується та зазначає наступне.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права полягає у тому, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 22.06.04р., п.184 у справі Броньовський проти Польщі заява № 31443/96, зазначив, що принцип верховенства права зобовязує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року № 2262-XII, передбачено для осіб начальницького складу податкової міліції гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами покладених на них обов'язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для осіб начальницького складу податкової міліції як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності.

Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про відсутність затвердженого переліку посад, як на підставу відмови позивачеві у зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії часу попередньої роботи в державних органах - державних податкових інспекціях, що є наслідком визнання судом протиправної бездіяльності відповідача щодо не зарахування позивачу до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в державних органах, а також є наслідком зобовязання судом відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби.

Враховуючи те, що вислуга років впливає на виплату надбавки, нарахування відпускних, лікарняних та премій, цілком правомірними та такими, що підлягають до задоволення є позовні вимоги позивача про нарахування та виплату йому надбавки за вислугу років з 24.10.1991 року, із врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної податкової служби з 24.10.1991 року по 18.03.1999 року та проведення перерахунку та виплати відпускних, лікарняних, премій із врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної податкової служби з 24.10.1991 року по 18.03.1999 р.

Суд відхиляє посилання відповідача щодо недосягнення позивачем пенсійного віку як на підставу заперечень проти позову, як необґрунтовані, оскільки предметом даного позову є визнання протиправною відмови в зарахуванні позивачу стажу в податкових органах до вислуги років для призначення пенсії, тобто відмовляючи позивачу в такому зарахуванні відповідач позбавив позивача можливості скористатися правом на зарахування стажу, що дає право виходу на пенсію за вислугою років та перешкоджає реалізації права позивача на пенсію.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач не довів правомірності своєї поведінки з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Отже, з наведених вище підстав адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідності до статті 94 КАС України слід стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 1653, 60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити повністю .

2.Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яка виразилась у невключенні до вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_3, у календарному обчисленні стажу роботи в органах Державної податкової служби з 24.10.1991 р. по 18.03.1999 р.

3.Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області зарахувати ОСОБА_3 до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в органах Державної податкової служби з 24.10.1991 р. по 18.03.1999 р.

4.Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 надбавки за вислугу років, із врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної податкової служби з 24.10.1991 р. по 18.03.1999 р.

5.Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області здійснити перерахунок та виплату відпускних, лікарняних, премій, із врахуванням у вислузі років стажу роботи в органах Державної податкової служби з 24.10.1991 р. по 18.03.1999 р.

6.Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 2140,80 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 02.12.2015 року.

Суддя Братичак У.В.