Справа № 2а-69/08
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року м. Київ К/800/21461/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І., Островича С.Е.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015 року

у справі № 2-а-69/2008

за позовом ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4)

до старших державних податкових ревізорів-інспекторів Державної податкової адміністрації у Херсонській області Іщенка Івана Валерійовича та Темнікова Олександра Олександровича (далі - відповідачі, посадові особи ДПА у Херсонській області Іщенко І.В. та Темніков О.О.)

третя особа: Державна податкова адміністрація у Херсонській області (далі - третя особа, ДПА у Херсонській області)

про визнання неправомірними дій та визнання незаконним акту перевірки, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась у січні 2008 року до суду з позовом до посадових осіб ДПА у Херсонській області Іщенка І.В. та Темнікова О.О. про визнання неправомірними дій та визнання незаконним акту перевірки.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 23.06.2008 року позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015 року постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 23.06.2008 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб ДПА у Херсонській області Іщенко І.В. та Темнікова О.О. по складанню акту перевірки № 002636(21220020/0235) від 04.01.2008 року залишено без задоволення, в частині позовних вимог про скасування акту перевірки № 002636(21220020/0235) від 04.01.2008 року провадження закрито.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 23.06.2008 року. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 2201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказів від 03.10.2005 року, від 19.10.2006 року та направлення № 67/235 від 02.01.2008 року, а також згідно графіку перевірок відповідачі були направлені на проведення перевірки ПП ОСОБА_4

За наслідком вчинення дій, направлених на проведення перевірки, відповідачами було оформлено акт перевірки від 04.01.2008 року № 21220020/0235, яким було зафіксовано порушення позивачем норм податкового законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із неправомірності дій з проведення перевірки, з урахуванням факту недопуску позивачем перевіряючих до перевірки, та як наслідок незаконності акту перевірки.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим та погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, який скасовуючи рішення суду першої інстанції та в частині відмовляючи у задоволенні позовних вимог і в частині закриваючи провадження у справі, виходив з наступного.

За змістом статей 15 та 16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ.

Пунктом 1.1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 10.08.2005 року № 327, (далі - Порядок) визначено, що цей Порядок розроблено відповідно до вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні» для застосування посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, суб'єктами господарювання - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами (далі - суб'єкти господарювання).

Відповідно до п. 1.3 Порядку за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Судами встановлено та не заперечується сторонами, що у січні 2008 року відповідачами було вчинено дії, направлені на проведення перевірки щодо контролю за дотриманням ПП ОСОБА_4 вимог чинного законодавства в сфері торгівлі, громадського харчування послуг.

В той же час, як свідчать матеріали справи, позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначалось, що податкова перевірка, як факт, що має юридичне значення та як складова частина процесу дослідження податкової дисципліни ПП ОСОБА_4, проведена не була, а тому і складання спірного акту перевірки є неправомірним, з чим погодився суд першої інстанції.

Однак, при дослідженні наявного у матеріалах справи Додатку до акту перевірки судами встановлено, що останній містить дані про товар, який знаходився в реалізації позивача з відповідним переліком товару, ціною та кількістю.

Також, при дослідженні акту перевірки встановлено, що в ньому міститься інформація щодо суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків та суми готівкових коштів, яка зазначена в поточному звіті РРО (112,55 гривень), що, як вірно зауважив суд апеляційної інстанції, спростовує посилання позивача на відсутність факту проведення перевірки відповідачами, оскільки інформацію про товар, що знаходився в реалізації позивача та про суму готівкових коштів не можливо визначити без фактичного проведення перевірки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що приймаючи до уваги наявність у відповідачів повноважень по складанню акту перевірки та наявність в матеріалах справи доказів, які підтверджують факт проведення перевірки, позовні вимоги про визнання дій відповідачів по складанню спірного акту протиправними є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, судом апеляційної інстанції обґрунтовано не взято до уваги посилання позивача на відсутність факту проведення перевірки, з підстав недопущення інспекторів до перевірки її співробітником, оскільки в ході розгляду справи не було надано суду жодного доказу на підтвердження вказаних доводів, які б спростовували наявні в матеріалах докази проведення спірної перевірки.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, що акт перевірки в даному випадку є лише засобом документування дій податкового органу та не є актом індивідуальної дії у розумінні ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому не може бути предметом оскарження в суді.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції обґрунтовано закрито провадження по справі в частині позовних вимог щодо скасування спірного акту перевірки, оскільки предметом оскарження в адміністративному суді є юридичні наслідки (застосовані наслідки), що безпосередньо випливають з результатів ревізії, тобто оскарженню підлягають вимоги щодо усунення виявлених порушень.

При вирішенні спору судом першої інстанції зазначене не було враховане.

Отже, судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та не правильного вирішення справи, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції правомірно та обґрунтовано скасовано постанову суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про залишення без задоволення частини позовних вимог та закриття провадження по справі в іншій частині.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015 року у справі № 2-а-69/2008 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підпис (підпис) І.О. Бухтіярова
Судді: підпис (підпис) М.І. Костенко
Помічник судді підпис (підпис) С.Е. Острович