Справа № 815/6114/15
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6114/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року м. Одеса

16 год. 52 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.

при секретарі судового засідання - Лопатюк Ю.А.

за участю сторін:

представник позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю)

представник відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РУЗАНА-ПЛЮС» () до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області про скасування повністю податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області форми «Р» № НОМЕР_1 від 24.06.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «РУЗАНА-ПЛЮС» (надалі ТОВ «РУЗАНА-ПЛЮС») до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області про скасування повністю податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області форми «Р» № НОМЕР_1 від 24.06.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було безпідставно збільшено за результатами проведення камеральної перевірки суму податкового зобовязання позивача з податку на додану вартість у розмірі 8 610 773 грн. 00 коп. за основним платежем та застосовано фінансову санкцію у розмірі 2 152 693 грн. 25 коп. за порушення п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 200-1 ст. 200-1, п. 3.3 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, п. 9-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 569 від 16.10.2014 року та пп. 8 п. 5 розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 13 від 23.01.2015 року, оскільки, сума задекларованого податкового кредиту ТОВ «РУЗАНА-ПЛЮС» у розмірі 8 610 773 грн. 00 коп. задекларована підприємством на законних підставах, про що свідчить наявна у позивача первинна документація, тощо. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 24.06.2015 року є неправомірним, оскільки прийнято з порушення норм податкового законодавства, адже позивачем під час подання заяви (додаток 2) до податкової декларації з податку на додану вартість про збільшення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН, визначену п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення, було дотримано встановлених чинним законодавством вимог для збільшення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН, визначену п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення. Крім того, самостійно виявивши помилку у поданій за лютий 2015 року податковій декларації з податку на додану вартість, підприємством було подано до податкового органу уточнюючий розрахунок, за яким показники податкової декларації за лютий 2015 року були відкориговані платником до проведення камеральної перевірки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення та просив позов задовольнити повністю з підстав, викладених в позовній заяві (том І аркуші справи 4-11).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав їх необґрунтованими та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі мотивуючи тим, що оскільки згідно наданої податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «РУЗАНА-ПЛЮС» за лютий 2015 року та додатку 2 до неї платником податків прийнято рішення про збільшення розміру суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН на непогашені залишки суми податку на додану вартість в сумі 552 466 грн. 00 коп., то саме на таку суму податкового кредиту платник податків мав право збільшити податковий кредит у податковій декларації за звітний період, в якому було здійснено таке збільшення березні 2015 року. Таким чином, зважаючи на те, що позивачем протиправно збільшено в декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року суму залишку відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку збільшено розміри суми податку, визначеної п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні в ЄРПН у розмірі 8 610 773 грн., податковим органом зроблено висновок про завищення рядків 20, 27 декларації за березень на вказану суму, заниження рядка 31 декларації за березень 2015 року та заниження податку на додану вартість, що сплачується до державного бюджету (рядки 25, 25.1) на суму 8 610 773 грн. 00 коп., у звязку із чим відповідачем було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення (том V аркуші справи 15-19).

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі п. 200.10 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України, у порядку ст. 76 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України, проведено камеральну електронну перевірку податкової звітності ТОВ «РУЗАНА-ПЛЮС» з податку на додану вартість за березень 2015 року результати якої оформлено актом № 592/15-02/33799175 від 20.05.2015 року (том І аркуші справи 15- 25).

На підставі вказаного акту перевірки, ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.06.2015 року щодо збільшення суми грошового зобовязання ТОВ «РУЗАНА-ПЛЮС» з податку на додану вартість у загальному розмірі 10 763 466 грн. 25 коп., з яких: за основним платежем 8 610 773 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 152 693 грн. 25 коп., за порушення п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 200-1.1 ст. 200-1, п. 3.3 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, п. 9-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 569 від 16.10.2014 року та пп. 8 п. 5 розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 13 від 23.01.2015 року (том І аркуші справи 12, 14).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивачем було оскаржено його до ДФС в Одеській області та Державної фіскальної служби України. За результатами розгляду скарги за вхід. № 25503/6 від 25.08.2015 року, Державна фіскальна служба України прийняла рішення № 1897116/99-99-10-01-01-25 від 07.09.2015 року, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 24.06.2015 року та рішення прийняте за результатами розгляду первинної скарги, а скаргу без задоволення (том І аркуші справи 23-25).

З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2015 року позивачем до податкового органу було надано податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року (№ НОМЕР_2 від 20.03.2015 року) з додатком № 2 «Розрахунок суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2), у яких задекларовано податкового кредиту у розмірі 20 867 грн., 00 коп. (рядок 17 декларації) та у рядках 18, 20, 20.1 позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, відємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, значення рядка 24 декларації попереднього звітного (податкового) періоду задекларовано у розмірі 552 466 грн. 00 коп. (том І аркуші справи 69-74).

Таким чином, ТОВ «РУЗАНА-ПЛЮС» було збільшено розмір суми податку, визначеної п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у сумі 552 466 грн. 00 коп.

Відповідне збільшення згідно з базою ЄРПН проведено 31.03.2015 року, що підтверджується додатком № 1 до акту перевірки - Витяг з бази ЄРПН.

15.04.2015 року, як свідчать матеріали справи, ТОВ «РУЗАНА-ПЛЮС» до податкового органу подано податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатком 2 «Розрахунок суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2), у яких задекларовано значення рядка 17 540 094 грн. 00 коп. декларації та рядків 18, 20, 20.1 - позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, відємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, значення рядка 24 декларації попереднього звітного (податкового) періоду задекларовано у розмірі 9 163 239 грн. 00 коп. (том І аркуші справи 75-80).

Згідно наявних в матеріалах справи письмових доказів, 15.05.2015 року за № НОМЕР_3, ТОВ «РУЗАНА-ПЛЮС» до ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області було подано уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 року з додатком 2 розрахунок суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2), згідно з чим, платником збільшено розмір суми податку, визначеної п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у сумі 9 163 239 грн. 00 коп.

Таким чином, на думку відповідача, оскільки відповідне збільшення розміру суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН здійснено позивачем саме у травні 2015 року, в порушення п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 200-1 ст. 200-1 розділу V, п. 33 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України № 569 від 16.10.2014 року, пп. 8 п. 5 розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 13 від 23.01.2015 року, платником податків завищено суму залишку відємного значення попередніх звітних періодів, на яку збільшено розміри суми податку, визначеної п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН за березень 2015 року у розмірі 8 610 773 грн., що призвело до завищення рядків 20, 27 декларації за березень на вказану суму, заниження рядка 31 декларації за березень 2015 року та заниження податку на додану вартість, що сплачується до державного бюджету (рядки 25, 25.1) на суму 8 610 773 грн. 00 коп.

Позивач вважає, що податковим органом неправомірно зроблено висновки щодо завищення рядків 20, 27 декларації за березень на вказану суму, заниження рядка 31 декларації за березень 2015 року та заниження податку на додану вартість, що сплачується до державного бюджету (рядки 25, 25.1) на суму 8 610 773 грн. 00 коп., оскільки податкове законодавство не повязує права платника податків використати податковий кредит, зокрема для зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, з будь-якою подією чи датою. Крім того, до закінчення перехідного періоду, податковий кредит, що може бути використаний платником податків, не обмежується також сумою, визначеною п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України. З урахуванням змін, внесених до Податкового кодексу України, перехідним вважається період з 01.01.2015 року до 01.07.2015 року та протягом цього періоду реєстрація податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН здійснюється без обмежень сумою податків, обчисленою за формулою, визначено. п. 200-1.3 ст. 200-1 вказаного Кодексу.

Суд погоджується з доводами позивача виходячи з наступного.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 статті 200 Податковою кодексу України встановлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», що набрав законної сили з 01.01.2015 pоку, запроваджена система електронного адміністрування податку на додану вартість - стаття 200-1 Податкового кодексу України.

Пунктом 200-1.1. статті 200-1 Податкового кодексу України передбачено, що система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлено Кабінетом Міністрів України та затверджено постановою Кабінету міністрів України № 569 від 16.10.2014 року.

Згідно п. 200-1.3. ст. 200-1 Податкового кодексу України, платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (SНакл), обчислену за такою формулою: SНакл = SНаклОтр + SMитн + SПопРах - SНаклВид - SВідшкод - Sперевищ з урахуванням вимог п.34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення».

Враховуючи положення пункту 35 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України та вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» від 16.10.2014 року № 569, система електронного адміністрування податку запроваджується поетапно: на перехідний період з 01.01.2015 року по 01.07.2015 року (або іншої дати, визначеної окремим рішенням Верховної Ради України про скорочення такого періоду) - у тестовому режимі, а з 01.07.2015 р. - на постійній основі. При цьому вказана система електронного адміністрування не вносить змін до загальних принципів справляння податку на додану вартість, об'єкту оподаткування, формування податкових зобов'язань та податкового кредиту, а також права на отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 33 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, за вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації, непогашені залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобовязань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, відємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року: а) або без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення. Суми такого відємного значення та/або бюджетного відшкодування можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку; б) або підлягають поверненню платнику у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу у редакції, що діяла станом на 31 січня 2014 року.

Виходячи з наведеного, саме заява платника податків є тією подією, з якою повязане збільшення розміру суми податку, на яку платник податків має право зареєструвати податкові накладні, та одночасне збільшення податкового кредиту. Заповнення такої заяви у складі податкової декларації (починаючи з лютого 2015 року) є достатньою підставою для включення заявлених у ній залишків податку на додану вартість до податкового кредиту у цій же податковій декларації.

Крім того, суд звертає увагу, що вказаною нормою також передбачено, що платник податків самостійно вирішує, коли саме, та у складі якої саме податкової декларації подавати відповідну заяву та відображати непогашені залишки податку на додану вартість, а також напрям їх використання. При цьому, всі непогашені залишки податку на додану вартість без проведення перевірок, тобто автоматично в силу заповнення заяви (додатку 2 до декларації) підлягають врахуванню як у збільшення суми, на яку платник податків має право зареєструвати податкові накладні, так і податкового кредиту.

Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що, якщо платник податків має намір збільшувати розміри суми податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН, визначену п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний податковий період, в якому було здійснено таке збільшення та використовувати непогашені залишки податку на додану вартість в березні, він відображає таке рішення в декларації за березень, шляхом заповнення додатку 2 до декларації. Відповідно, всі такі суми автоматично без перевірок мають збільшувати розміри суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в ЄДПН в силу подання такої заяви та одночасно відображаються в рядку 20.2 податкової декларації за березень. Інших варіантів відображення непогашених сум податку на додану вартість у разі прийняття платником податків такого рішення Податковим кодексом України не передбачено.

За приписами п. 9-1 Порядку № 569, сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, за рішенням платника податку може бути збільшена на суму непогашених залишків сум податку, заявлених ним до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 р., задекларованих до бюджетного відшкодування за такі періоди в рахунок зменшення податкових зобовязань з податку наступних звітних (податкових) періодів, відємного значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, та залишку відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларованих платником податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року.

Таке рішення платник податку відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації за звітний (податковий) період після 1 лютого 2015 р., в якому воно прийняте.

ДФС після проведення камеральної перевірки зазначеної податкової декларації автоматично збільшує суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, на відповідну суму та на запит платника податку інформує його про суму збільшення шляхом надсилання електронного повідомлення.

Сума такого збільшення відображається платником податку у складі податкового кредиту податкової декларації за звітний (податковий) період, в якому воно здійснене.

У відповідності до пп. 8 п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 13 від 23.01.2015 року, рядок 20.2 передбачений для відображення суми залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, на яку збільшено розмір суми податку, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/ розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Рядок 20.2 заповнюється в звітному (податковому) періоді, в якому було здійснено таке збільшення.

Значення рядка 20.2 відповідає значенню рядка 27.

Як було встановлено у ході судового розгляду справи, на підприємстві ТОВ «РУЗАНА-ПЛЮС» згідно поданих податкових декларацій з податку на додану вартість, наявних в матеріалах справи, рахуються залишки відємного значення податку на додану вартість попередніх періодів до 01 лютого 2015 року в сумі 13 429 316 грн. 00 коп., які в свою чергу сформовані та задекларовані на законних підставах, про що свідчать надані позивачем первинні документи фінансово-господарської діяльності підприємства позивача, та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, а також не заперечується відповідачем, з огляду на зміст акту перевірки (том І аркуші справи 118-233, том ІІ аркуші справи 1-250, том ІІІ аркуші справи 1-249, том ІV аркуші справи 1-252).

Залишок відємного значення суми податку на додану вартість відображено у рядку 22 декларації з податку на додану вартість за січень 2015 рок; залишки відємного значення попередніх звітних періодів після бюджетного відшкодування відображено у рядку 24 декларації за січень 2015 року (том І аркуші справи 63-68).

Згідно досліджених письмових доказів, наявних в матеріалах справи, у березні 2015 року платником податків було подано до податкового органу податкову декларацію за лютий 2015 року, у якій в тому числі визначено значення рядків 18, 20, 20.1 у сумі 552 466 грн. 00 коп.

15.04.2015 року до податкового органу платником було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року, у якій зокрема визначено з урахуванням показників попередньої податкової декларації показники рядків 18, 20, 20.1 у сумі 9 163 239 грн. 00 коп.

Самостійно виявивши у поданій за лютий 2015 року податковій декларації з податку на додану вартість помилку, у задекларованих показниках рядків 18, 20, 20.1, позивачем до ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області було подано 15.05.2015 року уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, згідно з яким було збільшено розмір суми податку, визначеної п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН у сумі 9 163 239 грн. 00 коп.

Вказане уточнення позивачем здійснено було до проведення камеральної перевірки.

З урахуванням зазначеного, враховуючи наведені вище приписи чинного податкового законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що оскільки, згідно наданої податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «РУЗАНА-ПЛЮС» за лютий 2015 року з урахуванням уточнюючого розрахунку, з додатком 2 до вказаної декларації, платником податків було прийнято рішення про збільшення суми податку, на яку платник податків має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН на непогашені залишки суми податку на додану вартість у розмірі з урахуванням уточнюючого розрахунку 9 163 239 грн. 00 коп., то саме на таку суму податкового кредиту платник має право збільшити податковий кредит у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення.

З урахуванням вказаного, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.06.2015 року щодо збільшення суми грошового зобовязання ТОВ «РУЗАНА-ПЛЮС» з податку на додану вартість у загальному розмірі 10 763 466 грн. 25 коп., з яких: за основним платежем 8 610 773 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 152 693 грн. 25 коп., прийнято податковим органом безпідставно, оскільки платником було дотримано вимоги п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 200-1.1 ст. 200-1, п. 3.3 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, п. 9-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 569 від 16.10.2014 року та пп. 8 п. 5 розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 13 від 23.01.2015 року.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справу докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «РУЗАНА-ПЛЮС» () до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області про скасування повністю податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області форми «Р» № НОМЕР_1 від 24.06.2015 року підлягають задоволенню у повному обсязі як такі, що є обґрунтованими, ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підтверджені належними письмовими доказами.

На підставі викладеного, керуючись Податковим кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РУЗАНА-ПЛЮС» (, адреса: 68000, АДРЕСА_1) до Державної податкової інспекції у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області про скасування повністю податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області форми «Р» № НОМЕР_1 від 24.06.2015 року задовольнити у повному обсязі.

Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області форми «Р» № НОМЕР_1 від 24.06.2015 року скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України (ГУ ДКС України в Одеській області, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РУЗАНА-ПЛЮС» (, адреса: 68000, АДРЕСА_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 161 451 (сто шістдесят одна тисяча чотириста пятдесят одна) грн. 99 (девяносто девять) коп., сплаченого згідно платіжного доручення № 29 від 13.10.2015 року через ПАТ «Універсал Банк».

Постанова може бути оскаржена порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 25 листопада 2015 року.

Суддя Я.В. Балан

.