Справа № 815/2499/14
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2499/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г. П.

за участю секретаря: Піньковської О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

відповідач: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції України до Одеської обласної ради про зобовязання виконати п. 3 вимоги №08-14/1901 від 09.12.2013р., а саме стягнути у порядку, визначеному законодавством з осіб, які відповідно до покладених на них обовязків та законодавства були відповідальні за фінансово-господарські операції, проведені з порушенням законодавства, матеріальну шкоду, заподіяну обласному бюджету внаслідок зайвої виплати працівникам коштів на суму 38820,00 грн.; провести відповідно корегування в актах звірок за зайвими перерахуваннями до державних цільових фондів на суму 14 091, 66 грн., -

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 01 грудня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов Державної фінансової інспекції України до Одеської обласної ради, в якому позивач просить зобовязати Одеську обласну раду виконати п.3 вимоги №08-14/1901 від 09.12.2013р., а саме стягнути у порядку, визначеному законодавством з осіб, які відповідно до покладених на них обовязків та законодавства були відповідальні за фінансово-господарські операції, проведені з порушенням законодавства, матеріальну шкоду, заподіяну обласному бюджету внаслідок зайвої виплати працівникам коштів на суму 38820,0 грн.; провести відповідно корегування в актах звірок за зайвими перерахуваннями до державних цільових фондів на суму 14 091,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Державною фінансовою інспекцією України відповідно до п.3.2 Плану контрольно-ревізійної роботи на ІІІ квартал 2013 р. проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Одеської обласної ради за 2011 - 2012 рр. та завершальний місяць 2013 р., за результатами якої виявлено порушення фінансової дисципліни, що викладені в акті ревізії №08-21/19 від 04.11.2013 р. Зокрема, зазначено, що заступникам голови обласної ради згідно з розпорядженнями голови обласної ради № 437/2010-КР від 17.11.2010 р. та № 434/2010-КР від 16.11.2010 р., прийнятими в порушення п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №512 від 30.06.2005р. Про оплату праці керівників Верховної Ради та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, обласних, Київської та Севастопольської міських рад (далі - Постанова № 512), зайво нараховані та виплачені премії до державних і професійних свят та ювілейних дат. При цьому зазначається, що внаслідок допущеного порушення обласному бюджету завдано матеріальної шкоди на загальну суму 52911,66 грн.

Представник позивача у судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

З 30.09.2013 р. по 28.10.2013 р. Державною фінансовою інспекцією України проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Одеської обласної ради за 2011 - 2012 рр. та завершальний місяць 2013 р., за результатами якої складений акт ревізії №08-21/19 від 04.11.2013 р. В акті ревізії серед іншого зазначено, що заступникам голови обласної ради згідно з розпорядженнями голови обласної ради № 437/2010-КР 17.11.2010р. та № 434/2010-КР від 16.11.2010 р., прийнятими на порушення п. 2 Постанови № 512, зайво нараховані та виплачені премії до державних і професійних свят та ювілейних дат. Внаслідок допущеного порушення обласному бюджету завдано матеріальної шкоди на загальну суму 52911,66 грн. (а.с. 15-112).

При цьому протягом періоду, який підлягав ревізії, на підставі розпорядження першого заступника голови обласної ради ОСОБА_3 №437/2010-КР від 17.11.2010р. та від 16.11.2010 р. №434/2010-КР першому заступнику ОСОБА_3 та заступнику голови ОСОБА_4 у 2011-2012 роках та за 8 місяців 2013 року нараховано та виплачено премії до державних і професійних свят та ювілейних дат на загальну суму 38820,00 грн. та здійснено перерахування коштів до відповідних фондів на суму 14091,66 грн.

Відповідач надав зауваження на акт ревізії, проте позивачем йому направлені висновки на зауваження за №08-14/1894 від 06.12.2013 р., згідно яких заперечення на акт не прийнято до уваги (а.с 113-123).

09.12.2013р. Державною фінансовою інспекцією України на підставі вищевказаного акта ревізії складено та направлено на адресу відповідача вимогу про усунення порушень №08-14/1901, пунктом 3 якої від обласної ради вимагається стягнути у порядку, визначеному законодавством, з осіб, які відповідно до покладених на них обов'язків та законодавства були відповідальні за фінансово-господарські операції, проведені з порушенням законодавства, матеріальну шкоду, заподіяну обласному бюджету внаслідок зайвої виплати працівникам коштів на суму 38820,00 грн.; провести відповідні корегування в актах звірок за зайвими перерахуваннями до державних цільових фондів на суму 14091,66 грн. (а.с. 8-10).

Позивач направив лист відповідачу №3018/01/03-30/109 від 27.01.2014 р., яким повідомив про усунення порушень, зазначених у вимозі від 09.12.2013 р., а також зазначив про те, що ним буде оскаржено у судовому порядку вимогу щодо стягнення зайво нарахованої та виплаченої премії до державних та професійних свят заступникам голови Одеської обласної ради у сумі 38820,00 грн. (а.с. 124).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2014р. у справі № 815/1627/14 відмовлено у задоволенні адміністративного позову Одеської обласної ради до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправним та скасування п.3 вимоги про усунення порушень №08-14/1901 від 09.12.2013 р. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015р. у справі № 815/1627/14 апеляційну скаргу Одеської обласної ради залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2014 р. без змін. Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2014р. у справі № 815/1627/14 набрала законної сили 17.09.2015р.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України № 499/2011 від 23.04.2011 р. (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до п.6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-ХІІ від 26.01.1993 р., згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Статтею 21 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування встановлено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Постановою Кабінету Міністрів України №1295 від 24.10.1996 р. з метою впорядкування оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів затверджено схеми посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців апарату обласних, Київської та Севастопольської міських рад, районних, районних у містах рад, сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів згідно з додатками 1-8.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України №207 від 02.02.2000 р. вищевказана постанова втратила чинність, крім п.3, яким встановлено надбавки за особливий характер роботи та інтенсивність праці головам і заступникам голів обласних, Київської та Севастопольської міських рад - у розмірі до 90 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за ранг, та пп. г п.4, яким встановлено право, зокрема, головам обласних рад у межах установлених фондів оплати праці та граничної чисельності працюючих надавати працівникам апарату органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів матеріальну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку, а також зазначено, що преміювання голів обласних рад, надання їм матеріальної допомоги і встановлення надбавок до посадових окладів здійснюється за рішенням ради, а заступників голови ради - за рішенням голови ради у межах затвердженого радою фонду оплати праці працівників апарату відповідного органу.

Постановою Кабінету Міністрів України №2288 від 13.12.1999 р. з метою вдосконалення оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів були затверджені схеми посадових окладів, зокрема обласних рад, у додатку №29, у тому числі голови та заступника голови рад. Пунктом 2 зазначеної постанови було надано право керівникам органів і головам рад, зазначених у пункті 1 цієї постанови, в межах установленого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання, утвореного у розмірі тримісячного фонду оплати праці та економії фонду оплати праці.

30.06.2005 р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №512, якою встановлені посадові оклади керівникам Верховної Ради та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, обласних, Київської та Севастопольської міських рад.

Зазначеним посадовим особам, у тому числі головам обласних рад та їх заступникам встановлені посадові оклади у цій постанові у кількості розмірів мінімальної заробітної плати.

Пунктом 2 Постанови №512 встановлено, що преміювання керівних працівників, зазначених у пункті 1 цієї постанови, здійснюється щомісяця у розмірі до 60 відсотків посадового окладу за фактично відпрацьований час. Пунктом 3 визначено, що керівним працівникам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №2288 від 13.12.1999 p., не встановлюється, преміювання відповідно до зазначеної постанови не здійснюється. Відповідно до п.4 визнано такими, що втратили чинність, додатки 10, 11, 13 і 29 до постанови Кабінету Міністрів України №2288 від 13.12.1999 p. в частині розмірів посадових окладів керівним працівникам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови. На виконання п.4 зі схеми посадових окладів обласних рад у додатку №29 постанови №2288 були виключені голови та заступника голів рад.

09.03.2006р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів (далі Постанова № 268), якою затверджені схеми посадових окладів вищезазначених органів.

У зв'язку з прийняттям Постанови №268, відповідно до п.16 переліку актів Кабінету Міністрів України з питань оплати праці, що втратили чинність, зазначеного у цій постанові, Постанова №2288 від 13.12.1999 р. втратила чинність стосовно працівників, схеми посадових окладів яких затверджені постановою №268, однак не втратила чинність Постанова №512.

Згідно п. 1 Постанови №268 умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками 48 - 54 і 57. У додатку 48 визначена схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату обласних, Київської та Севастопольської міських рад. В зазначеній схемі додатку 48 також відсутні голови та заступники голів рад, що також підтверджує, що відносно цих посадових осіб діє Постанова №512.

Отже, з прийняттям Постанови №512, якою було встановлено преміювання визначених в постанові керівників, у тому числі голів та заступників голів обласних рад, щомісяця у розмірі до 60 відсотків посадового окладу за фактично відпрацьований час, та відповідно виключення застосування преміювання цих керівників відповідно до постанови №2288, до керівників зазначених в Постанові №512 застосовується лише преміювання, яке встановлене Постановою №512.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2014р. у справі № 815/1627/14 відмовлено у задоволенні адміністративного позову Одеської обласної ради до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправним та скасування п.3 Вимоги про усунення порушень №08-14/1901 від 09.12.2013 р. Постанова Одеського окружного адміністративного суду у складі від 16.04.2014р. у справі № 815/1627/14 набрала законної сили 17.09.2015р.

При цьому, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості висновків акту ревізії та правомірності п.3 Вимоги №08-14/1901 від 09.12.2013 р., яким від Одеської обласної ради вимагається стягнути у порядку, визначеному законодавством, з осіб, які відповідно до покладених на них обов'язків та законодавства були відповідальні за фінансово-господарські операції, проведені з порушенням законодавства, матеріальну шкоду, заподіяну обласному бюджету внаслідок зайвої виплати працівникам коштів на суму 38820,00 грн. та відповідно провести корегування в актах звірок за зайвими перерахуваннями до державних цільових фондів на суму 14091,66 грн.

Водночас, суд першої та апеляційної інстанції дійшли висновків, що умови оплати праці посадових осіб обласної ради регламентується не однією постановою Кабінету Міністрів України. Проте їх застосування повинно здійснюватися з урахуванням Постанови №512 як спеціальної норми.

При цьому звертається увага, що п.3 Постанови №1295 встановлено надбавки за особливий характер роботи та інтенсивність праці головам та заступникам голів обласних рад у розмірі 90 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за ранг. Зазначена норма є діючою. Саме з урахуванням такої надбавки для голів та заступників голів обласних рад, в п.3 Постанови №512 зазначено, що до зазначених осіб надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, передбаченою Постановою №2288 (які передбачені і Постановою №268), не встановлюються.

Пунктом 2 Постанови №512 встановлено, що преміювання керівників, зазначених у пункті 1 постанови (у тому числі перших заступників та заступників голів облради) здійснюється щомісяця у розмірі до 60 відсотків посадового окладу за фактично відпрацьований час. З урахуванням встановлення такого преміювання для голів та заступників голів облрад, в п.3 Постанови №512 зазначено, що до зазначених осіб преміювання відповідно до Постанови №2288 (яке передбачено і Постановою №268), не здійснюється. Постановою 512 не передбачено будь-яке інше преміювання зазначених посадових осіб, у тому числі щодо преміювання до державних та професійних свят.

Постанова №512 не містить положень щодо не застосування до зазначених осіб, передбачених постановами №2288 та №268 виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати, у зв'язку з чим зазначені виплати повинні здійснюватися і посадовим особам, зазначеним в постанові №512.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Відтак, суд зазначає, що посилання відповідача як на підставу для відмови у задоволенні адміністративного позову на те, що останнім здійснюється оскарження постанови Одеського окружного адміністративного суду у складі від 16.04.2014р. та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015р. у справі № 815/1627/14 в суді касаційної інстанції є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Державної фінансової інспекції України є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-164, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної фінансової інспекції України до Одеської обласної ради про зобовязання виконати п. 3 вимоги №08-14/1901 від 09.12.2013р., а саме стягнути у порядку, визначеному законодавством з осіб, які відповідно до покладених на них обовязків та законодавства були відповідальні за фінансово-господарські операції, проведені з порушенням законодавства, матеріальну шкоду, заподіяну обласному бюджету внаслідок зайвої виплати працівникам коштів на суму 38820,0 грн.; провести відповідно корегування в актах звірок за зайвими перерахуваннями до державних цільових фондів на суму 14 091, 66 грн.,- задовольнити повністю.

Зобовязати Одеську обласну раду виконати п. 3 вимоги №08-14/1901 від 09.12.2013р., а саме стягнути у порядку, визначеному законодавством з осіб, які відповідно до покладених на них обовязків та законодавства були відповідальні за фінансово-господарські операції, проведені з порушенням законодавства, матеріальну шкоду, заподіяну обласному бюджету внаслідок зайвої виплати працівникам коштів на суму 38820,0 грн.; провести відповідно корегування в актах звірок за зайвими перерахуваннями до державних цільових фондів на суму 14 091, 66 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.12.2015р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.