Справа № 2а-2439/12/1070
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/22847/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Донець О.Є.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Електро Імпорт" на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Електро Імпорт" до Київської обласної митниці про скасування рішення,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2012 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року, в позові товариства з обмеженою відповідальністю "Електро Імпорт" до Київської обласної митниці про скасування рішення відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, 21 листопада 2011 року між ТОВ «Електро Імпорт» та Kean Racking Manufacturing Co., Ltd» (м. Нанкін, КНР) укладено контракт купівлі продажу №1111008, згідно умов якого ng Kean Racking Manufacturing Co., Ltd» (продавець) зобов'язується продати, а ТОВ «Електро Імпорт»(покупець) купити на умовах EXW - Нанкін, КНР продукцію згідно специфікації, у видах, кількості і за цінами, погодженими продавцем і покупцем, і зазначених у додатку до цього контракту, який є невід'ємною його частиною.

На виконання умов вказаного контракту до митного оформлення згідно вантажної митної декларації від 19 березня 2012 року №125130000/2012/208466 ТОВ «Електро Імпорт» заявлено в режимі імпорту - 40 товар «стелажі металеві палетні у розібраному стані». Позивам також надано необхідні для митного оформлення документи, перелік яких визначено у графі 44 вантажної митної декларації.

Дослідивши надані до митного оформлення документи та наявну у митного органу цінову інформацію на момент здійснення митного оформлення товарів відповідач встановив, що заявлена ТОВ «Електро Імпорт» митна вартість товарів значною мірою відрізнялась від вартості товарів, що була визначена митницею під час митного оформлення ідентичних чи подібних товарів, ввезених на територію України за іншими договорами.

У зв'язку із цим, відповідно до вимог пункту 11 Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766, на декларації митної вартості форми ДМВ-1 від 19 березня 2012 року № 125130000/2012/208466 у графі «для відміток митниці» посадовою особою Київської обласної митниці було зроблено запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: експортної вантажної митної декларації країни відправлення; прайс-листа фірми виробника; інформації зовнішньоекономічних та біржових організацій про вартість товару; висновку експертної організації щодо вартості товару.

19 березня 2012 року уповноважений представник ТОВ «Електро Імпорт» на декларації митної вартості ДВМ-1 № 125130000/2012/208466 вчинив запис про те, що ознайомлений з необхідністю надання додаткових документів.

20 березня 2012 року ТОВ «Електро Імпорт» подано до Київської обласної митниці прайс-лист фірми виробника, біржові ціни на сировину, експортну вантажну митну декларацію країни відправлення, калькуляцію товару фірми виробника, рішення про визначення митної вартості товару іншої митниці. Висновок експертної організації щодо вартості товару позивачем подано не було.

Оскільки наданий перелік біржових цін був не актуальним, калькуляція вартості товару не була перекладена на Українську мову і не містила повного переліку витрат, рішення про визначення митної вартості товару іншої митниці не було актуальним і базувалось на іншому переліку витрат та товарів, відповідач на підставі статті 273 Митного кодексу України прийняв рішення про визначення митної вартості товарів від 23 березня 2012 року № 125000048/2012/110620/2.

Листом від 27 березня 2012 року № 12-45/09-2358 ТОВ «Електро Імпорт» надано дозвіл випустити товар у вільний обіг та подати додаткові документи та відомості для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Як вірно враховано судами попередніх інстанцій, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару митним органом.

Так, відповідно до ст. 1 Митного кодексу України, митна декларація - письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна декларація приймається та реєструється митним органом у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265 МК митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

Виходячи із зазначеного, колегія суддів вказує, що у разі незгоди митниці із митною вартістю імпортованого товару, вона відповідно до вимог статті 266 МК зобов'язана провести процедуру консультацій, у ході яких мала б дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, при цьому кожний наступний метод застосовується у разі неможливості застосування попереднього із наведенням відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Аналізуючи матеріали справи колегією суддів встановлено, що у митниці виникли обґрунтовані сумніви у достовірності заявленої митної вартості товару в зв'язку з чим і були витребувані додаткові документи, однак позивачем їх надано не було.

При цьому, обов'язок суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності подати додаткові документи на вимогу митного органу встановлений ч.2 ст. 264 Митного кодексу України, а також пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006р. За ст. 267 МК України перший метод визначення митної вартості може бути використаний лише за умови, якщо дані, заявлені декларантом, підтверджені документально та є достовірними.

У зв'язку з ненаданням позивачем додаткових документів, у митниці не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем. При визначенні митної вартості товару за шостим методом митниця діяла відповідно до вимог ст. 266 МК України та мотивувала позивачу неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товару.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в спірних правовідносинах митниця діяла в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Електро Імпорт" залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: