Справа № П/811/3220/15
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року справа № П/811/3220/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:

позивача : ОСОБА_1;

відповідача: ОСОБА_2;

третьої особи: не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_1
до третя особаГоловного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3
провизнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області №297/42 від 09.10.2015 р., згідно з яким зупинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 12.10.2015 р. до усунення виявлених обставин, зобовязано ОСОБА_1 повідомити про усунення виявлених обставин, в.о. обовязки начальника відділу з питань нотаріату ОСОБА_4 надано вказівку повідомити КФ ДП Національні інформаційні системи про зупинення нотаріальної діяльності ОСОБА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем призначено та проведено з порушенням норм діючого законодавства позапланову перевірку організації нотаріальної діяльності, у зв'язку з надходженням скарги ОСОБА_3 відповідачем Позивач зазначав, що відповідачем зупинено приватну нотаріальну діяльність на підставі п.3 ч.1 ст. 29-1 Закону України «Про нотаріат» за відсутності в його діях порушень ст. 8 зазначеного Закону. Отже позивач вважає, що відповідач при видані оскаржуваного наказу діяв недобросовісно та упереджено, використавши надане йому повноваження не за визначеною законодавством метою.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, наведених в письмових запереченнях.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2015 року до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_3.

Дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 09.07.2015 року до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області надійшла скарга громадянки ОСОБА_3 (т.1, а.с.199.).

Зі змісту вищезазначеної скарги вбачається, що приватний нотаріус ОСОБА_1 відмовляється надати для ознайомлення витребувані судом документи та відмовляє їй у видачі довідки, витягу з реєстру нотаріальних дій та можливості ознайомитись з документами, які на його думку були нею підписані.

У зв'язку із надходженням звернення ОСОБА_3 Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області прийнято 15.07.2015 наказ від №153/42 про проведення позапланової перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_1 щодо дотримання вимог чинного законодавства (т1, а.с.65).

В ході проведення позапланової перевірки відповідачем встановлено, що ухвалами Апеляційного суду Кіровоградської області від 14.04.2015 року зобовязано приватного нотаріуса ОСОБА_1 зобов'язано надати суду для огляду у судовому засіданні реєстр нотаріальних дій за листопад 2014 року та від 02.06.2015 року зобовязано приватного нотаріуса ОСОБА_1 надати судовому експерту Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби Безпеки України для проведення судової експертизи реєстр для реєстрації нотаріальних дій.

За наслідками перевірки Головним управлінням на адресу приватного нотаріусу ОСОБА_1 направлений лист від 17.07.2015 року №06-7/01.1-22/1570 із зазначенням про необхідність належного виконання ухвали апеляційного суду Кіровоградської області (т.1,а.с.135).

Даним листом ОСОБА_1 попереджено, що у разі невиконання ухвали суду Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області будуть застосовані заходи, передбачені статтею 29-1 Закону України «Про нотаріат». Строк усунення виявлених порушень до 28.07.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на запит відповідача суддя апеляційного суду Кіровоградської області Белінська І.М. листом від 09.10.2015 за №22ц/781/446/15 повідомила, що приватним нотаріусом ОСОБА_1 не виконано вимоги суду, начальником Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на підставі п. 6 ч. 1 ст. 29-1 Закону України «Про нотаріат» видано наказ №297/42 від 09.10.2015 про зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (т.1,а.с.148).

Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог, відповідним доводам позивача та висновкам відповідача, суд зазначає наступне.

Предметом спору є наказ Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від №297/42 від 09.10.2015 р. про зупинення діяльності приватних нотаріусів.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 є приватним нотаріусом, що здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України №7957.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта., встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії) : 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 14 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначається організація і діяльність органів нотаріату.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про нотаріат» правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII, нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно ст. 2-1 Закону України «Про нотаріат» державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні умов допуску громадян до здійснення нотаріальної діяльності, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійснення контролю за організацією нотаріату, проведення перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначення органів та осіб, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами; встановленні переліку додаткових послуг правового і технічного характеру, які не пов'язані із вчинюваними нотаріальними діями, та встановленні розмірів плати за їх надання державними нотаріусами; встановленні правил професійної етики нотаріусів.

Контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до змісту ст. 33 Закону України «Про нотаріат» Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі проводять перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за певний період. Проведення повторної перевірки з тих питань, які вже були предметом перевірки, не допускається, крім перевірки звернень громадян чи юридичних осіб у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області №297/42 від 09.10.2015 р. (далі Наказ) зупинено нотаріальну діяльності приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (т.1,а.с.148).

При виданні наказу відповідач керувався ст. 29-1 Закону України «Про нотаріат».

Згідно статті 29-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна діяльність приватного нотаріуса зупиняється на час дії таких обставин у разі ненадання інформації приватним нотаріусом органам та особам, зазначеним у частинах п'ятій - восьмій, десятій статті 8 цього Закону, - до усунення цієї обставини.

Приписами частини 7 статті 8 Закону України «Про нотаріат» визначено, що довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв'язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов'язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу.

З огляду на викладене та пояснень представника відповідача судом встановлено, що підставою для зупинення нотаріальної діяльності позивача та винесення оскаржуваного наказу стало ненадання витребуваних Апеляційним судом Кіровоградської області документів.

На виконання вимог статей 21, 33 Закону України «Про нотаріат» та з метою визначення єдиного механізму здійснення Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі перевірки організації нотаріальної діяльності державних і приватних нотаріусів та виконання ними правил нотаріального діловодства наказом Міністерства юстиції України від 24.12.2008 року №2260/5, затверджено Порядок перевірки організації нотаріальної діяльності державних і приватних нотаріусів та виконання ними правил нотаріального діловодства (далі Порядок).

У відповідності до пункту 2 Порядку, позапланова перевірка - не запланована Міністерством юстиції, головним управлінням юстиції комплексна, цільова або контрольна перевірка організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства, а також перевірка за зверненнями фізичних і юридичних осіб.

Положеннями пункту 14 Порядку визначено, що перевірка за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, головного управління юстиції шляхом витребування від державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, робочого місця приватного нотаріуса.

З матеріалів справи та аналізу вищезазначеної норми суд зазначає, що відповідачем проведена перевірка за зверненням фізичної особи у межах предмета звернення, тобто цілю перевірки були конкретні обставини викладені в зверненні. Таким чином, відповідачем проведена позапланова цільова перевірка.

Відповідно до пункту 17 Порядку, особою, відповідальною за проведення перевірки, готуються пропозиції щодо складу комісії, строків та плану проведення перевірки. За результатами опрацювання пропозицій особа, відповідальна за проведення перевірки, здійснює підготовку доповідної записки, у якій зазначає строки проведення перевірки, склад комісії і складає план проведення перевірки.

До плану проведення перевірки включаються всі питання, що стосуються організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил ведення нотаріального діловодства.

План проведення перевірки розглядається і затверджується відповідно Міністром юстиції (заступником Міністра юстиції згідно з розподілом повноважень), начальником головного управління юстиції (його заступником).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній відповідний план проведення перевірки нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 щодо дотримання вимог чинного законодавства. Тому суд вважає, що відповідачем в порушення пункту 17 Порядку, зазначені дії не вичинялися.

Як вже встановлено судом, відповідачем проведена саме позапланова цільова перевірка приватного нотаріуса ОСОБА_1

Так, пункт 13 Порядку встановлює, що позапланова комплексна, цільова або контрольна перевірка державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса проводиться за результатами попередньої перевірки або за дорученням Міністерства юстиції чи головного управління юстиції.

За наслідками такої перевірки комісія складає довідку про результати проведеної перевірки з висновками.

Суд враховує положення пункту 33 Порядку, яким визначено, що за наслідками перевірки організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства комісія протягом п'яти робочих днів з часу закінчення перевірки складає довідку у двох примірниках про результати проведеної перевірки із зазначенням оцінки роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса та з викладеними у ній висновками і рекомендаціями.

Загальна оцінка роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса визначається як «добре», «задовільно», «незадовільно».

Довідка готується згідно з перевіреними достовірними фактами, що свідчать про наявність недоліків, помилок і порушень, з посиланням на норми законодавства.

За змістом довідка повинна бути вичерпною та конкретною.

Відповідно до пункту 35 Порядку, до довідки за результатами перевірки роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, нотаріальної діяльності приватного нотаріуса долучаються копії (фотокопії) документів, що підтверджують факт допущених порушень, недоліків чи помилок, пояснення та заперечення нотаріуса щодо встановлених порушень (за наявності).

У довідці також зазначається перелік документів, що не були надані під час здійснення перевірки (якщо такі були), та у разі відмови нотаріуса надати письмові пояснення щодо причини ненадання документів факт відмови має бути відображений у довідці за результатами перевірки.

Згідно пункту 36 Порядку, на останньому аркуші довідки за результатами перевірки зазначається кількість складених примірників такої довідки.

Довідка підписується всіма членами комісії, які проводили перевірку, та завідувачем державної нотаріальної контори, завідувачем державного нотаріального архіву, приватним нотаріусом, діяльність яких перевірялась.

Голова комісії надає завідувачу державної нотаріальної контори, завідувачу державного нотаріального архіву, приватному нотаріусу, діяльність яких перевірялась, довідку за результатами перевірки для ознайомлення та підпису.

Досліджуючи спірні правовідносини судом встановлено, що відповідачем на адресу приватного нотаріусу ОСОБА_1 направлено лист, яким повідомлено про результати проведеної перевірки та необхідності виконання рішення суду (т.1,а.с.141). Відповідачем за результатами проведеної перевірки довідка чи доповідна записка про наявність недоліків, помилок і порушень, з посиланням на норми законодавства не складалася, а тому відповідно відповідачем вимоги пунктів 33, 35, 36 Порядку не виконані, що є порушенням.

Разом з тим, пунктом 38 Порядку передбачено, що один примірник довідки за результатами перевірки подається начальнику головного управління юстиції, який приймає рішення про способи реалізації висновків та пропозицій за результатами комплексної, цільової, контрольної перевірки, а другий примірник отримують завідувач державної нотаріальної контори, завідувач державного нотаріального архіву, приватний нотаріус, діяльність яких перевірялась.

Відповідно до пункту 39 Порядку, за результатами перевірки державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса, на підставі висновків комісії Міністерство юстиції, головне управління юстиції видає наказ, у якому встановлюється строк для усунення виявлених порушень та помилок.

Копія наказу направляється до виконання державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіву, приватному нотаріусу для врахування пропозицій комісії впродовж пяти робочих днів з дня ознайомлення з довідкою про результати проведеної перевірки та долучається до відповідного наряду державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, а також до реєстраційної справи приватного нотаріуса.

Судом встановленою, що відповідачем в порушення вищезазначених вимог Порядку відповідний наказ з зазначенням строку для усунення виявлених порушень не виносився.

Виходячи з наведених норм та встановлених по справі дійсних обставин, суд звертає увагу на те, що суть будь-якої перевірки полягає у зібранні інформації про виконання нормативних актів з питань, що перевіряються, та встановленні фактичних даних про те, що і як виконано посадовою особою, яка перевіряється. При виявленні допущених приватним нотаріусом порушень чинного законодавства особи, які здійснюють перевірку, повинні з'ясувати обставини, за яких ці порушення були допущені, та зобов'язати нотаріуса вжити необхідних заходів до їх усунення.

Так, результатом перевірок є прийняття конкретного управлінського рішення, що має юридичні наслідки. Прийнятий за результатом перевірки правовий акт управління є - індивідуальними. Тому, не складання відповідачем довідки та відповідного наказу з встановленням строку усунення недоліків фактично позбавило позивача права на оскарження результатів проведеної позапланової перевірки.

З огляду на викладене суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що за результатами проведення позапланової перевірки відповідач не повинен складати довідка та виносити наказ з наданням строку для усунення виявлених порушень, оскільки це спростовується затвердженими вимогами Порядку який діяв на час проведення позапланової перевірки.

Згідно пункту 42 Порядку, своєчасність виконання державною нотаріальною конторою, державним нотаріальним архівом, приватним нотаріусом висновків за результатами перевірки має перебувати під контролем керівника структурного підрозділу головного управління юстиції, який здійснює безпосередній контроль за організацією нотаріату і нотаріальною діяльністю.

Тобто, з даного положення вбачається, що на даній стадії відповідач проводить позапланову контрольну перевірку

Суд зауважує на те, що пунктом 43 Порядку визначено, що якщо порушення, виявлені під час проведеної перевірки, не усунуті у наданий для цього строк чи не можуть бути усунуті або якщо державною нотаріальною конторою, державним нотаріальним архівом, державним чи приватним нотаріусом ігноруються висновки за результатами перевірки чи не виконуються рішення, прийняті за її наслідками, Міністерство юстиції, головне управління юстиції приймають рішення про застосування до цих осіб заходів реагування, передбачених чинним законодавством.

Зі змісту зазначених пунктів Порядку вбачається, що лише в разі не усунення недоліків відповідно до наказу яким надано строк відповідач має право вживати заходи реагування.

В свою чергу, відповідачем 09.10.2015 року винесено наказ №297/42, яким зупинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_1

Суд виходячи з наведених норм та встановлених по справі дійсних обставин та фактів дійшов висновку про те, що позапланова перевірка позивача проведена не в спосіб та не в межах передбачений Порядком, тому оскаржуваний наказ №297/42 від 09.10.2015 р. є передчасним.

Крім того, суд акцентує на тому, що Верховна Рада України надала згоду на обов'язковість Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 17 липня 1997 року. Конвенція набрала чинності для України. Відповідно до ч. 1 статті 9 Конституції України "Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України, є частиною українського законодавства". За предметом регулювання Конвенція не може бути обмежена застосуванням у одній галузі українського законодавства, а відтак є частиною законодавства в широкому сенсі цього слова.

З встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідачем порушено статті 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод «Право на справедливий суд» та статті 13 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту».

Так, статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Приписами статті 13 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.»

Таким чином, відповідач не прийнявши за результатами проведеної позапланової перевірки управлінського рішення індивідуальної дії з зазначенням допущених приватним нотаріусом порушень чинного законодавства, в порушення статей 6, 13 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод позбавив позивача права на справедливий суд та на ефективний засіб юридичного захисту.

Суд зазначає, що держава зобовязана забезпечувати дотримання конституційних прав і свобод людини та громадянина на такому ж рівні, як вони гарантуються Європейською Конвенцією з прав людини та основоположних свобод і практикою Європейського Суду з прав людини.

Окрім викладених обставин, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Апеляційного суду Кіровоградської області знаходиться цивільна справа №383/1416/14-ц.

Так, підчас розгляду справи суд ухвалами від 14.04.2015 року зобовязано приватного нотаріуса ОСОБА_1 зобов'язано надати суду для огляду у судовому засіданні реєстр нотаріальних дій за листопад 2014 року та від 02.06.2015 року зобовязано приватного нотаріуса ОСОБА_1 надати судовому експерту Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби Безпеки України для проведення судової експертизи реєстр для реєстрації нотаріальних дій (т1,а.с.30, 53, 55-56).

В звязку з не виконанням витребуваних судом доказів, гр. ОСОБА_3, яка є стороною у даній справі звернулась до відповідача зі скаргою на не виконання приватним нотаріусом ОСОБА_1 ухвал суду. Дана скарга стала підставою для проведення позапланової цільової перевірки.

Як вже встановлено судом, за результатом перевірки оформлено лист №06-7/01.1-22/1570 від 17.07.2015 року, яким встановлено строк виконання ухвал до 28.07.2015 року.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем з 28.07.2015 р. по 09.10.2015 р. контрольна перевірка позивача щодо виконання ухвал суду з незрозумілих причин не проводилася.

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що 09.10.2015 року відповідачем направлено на адресу Апеляційного суду Кіровоградської області лист №06-5/01.1-22/2389 щодо надання інформації чи виконано приватним нотаріусом ОСОБА_1 ухвали суду (т.1,а.с.51).

Листом від 09.10.2015 року №22ц/781/446/15 суддя Белінська І.М. повідомила відповідача, що ухвали не виконані (т.1,а.с.52).

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що на підставі даного листа відповідач дійшов висновку про порушення позивачем ч.7 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» щодо ненадання на письмову вимогу суду документів.

Суд зазначає, що цивільне судочинство - це форма реалізації судової влади, форма здійснення правосуддя в цивільних (в широкому розумінні) справах.

Пленум Верховного Суду України в Постанові від 12.06.2009 №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» зазначено, що окремі процесуальні дії, які здійснюються при підготовці справи до судового розгляду, в разі необхідності можуть здійснюватись і при розгляді справи по суті. Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов'язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів (частина четверта статті 10, стаття 137 ЦПК України. Докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову).

Як вбачається з матеріалів справи, Апеляційного суду Кіровоградської області відповідно до вимог статті 137 ЦПК України ухвалив рішення, яким зобовязав приватного нотаріуса ОСОБА_1 надати суду витребувані докази.

Відповідно до ст.208 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду є формою судового рішення і приймається судом при вирішенні питань, пов'язаних з рухом справи в процесі її розгляду, в тому числі за результатом розгляду клопотань та заяв осіб, які беруть участь у справі.

Суд звертає увагу, що частиною 5 статті 137 ЦПК України визначено, що за неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

З аналізу вищезазначених процесуальних норм закону суд зазначає, що особи, які не мають можливості подати доказ, який вимагає суд, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня отримання ухвали. Таке повідомлення повинно бути письмовим. Причини неможливості подання доказу, який вимагає суд, повинні бути поважними.

Наслідком не подання доказів без поважних причин, для особи може бути притягнення до відповідальності за умисне невиконання судового рішення відповідно до ст. 382 КК України або до адміністративної відповідальності за прояв неповаги до суду за ст. 1853 КпАП України.

Суд може відреагувати на невиконання ухвали суду про витребування доказів окремою ухвалою.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов'язку подати суду докази. В такому випадку суд може витребовувати докази повторно.

Досліджуючи спірні правовідносини судом встановлено, що приватний нотаріус ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України направляв на адресу суду заяву щодо неможливості на його думку виконання ухвали суду про надання доказів та лист про часткове виконання вимог суду (т.1, а.с.153, 160).

Судом не встановлено, а представником відповідача не надано суду доказів того, що Апеляційний суд Кіровоградської області визнав причини не виконання ухвал суду не поважними або здійснив заходи реагування відповідно до чинного законодавства за не виконання ухвал.

Виходячи з фактично встановлених по справі обставин та зазначених процесуальних норм цивільного судочинства, суд дійшов висновку про те, що оцінку діям чи бездіяльності ОСОБА_1 щодо виконання ухвал Апеляційного суду Кіровоградської області про витребування доказів має права давати лише суд в провадженні якого знаходиться справа і ніхто інший.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зауважити, що оскільки судом направлялися для виконання саме судові рішення, а не письмові запити (вимоги), як зазначено ч.7 ст. 8 Закону України «Про нотаріат», то підстави для застосування ч.6 ст. 29-1 Закону України «Про нотаріат» у вигляді винесення оскаржуваного наказу могли виникнути лише після надання судом оцінки діям чи бездіяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 щодо їх виконання чи відповідного реагування судом відповідно чинного законодавства.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в даних правовідносинах відповідач не мав права втручатися в судовий процес та надавати оцінку діям чи бездіяльності позивача щодо не виконання ухвал суду.

Відповідно до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд у справі „Свято-Михайлівська Парафія проти України від 14.06.2007 р. зазначив, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання. Крім того, Суд стосовно „передбачуваності закону, який застосовувався в цій справі, зазначив, що він сумнівається, що положення закону були „передбачуваними та надавали достатньо гарантій проти свавільного застосування, оскільки він не здатний запобігти зловживанню з боку державних органів реєстрації, які мають необмежені дискреційні повноваження в реєстраційних питаннях.

Крім того, суд вважає за необхідне додати, що й в інших рішеннях проти України Європейський суд неодноразово наголошував, що надання правової дискреції у вигляді необмежених повноважень несумісне з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження.

Тому, саме ефективне виконання обов'язкового судового рішення є основоположним елементом верховенства права. Виконання рішення не повинно підриватися зовнішнім втручанням з боку державних органів шляхом прийняття безпідставного застосування заходів реагування, оскільки суд сам наділений такими повноваженнями та приймає відповідні судові рішення з дотриманням принципів гарантованих Ковнцією щодо пропорційності законним цілям, заходи будуть розмірними до переслідуваної мети. Тобто, діє принцип пропорційності (розмірності, адекватності).

З зазначеного суд дійшов висновку, що закон має достатньою чіткістю визначати межі дискреції й порядок її здійснення, з урахуванням законної мети певного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання у здійснення діяльності. У випадку, коли закон не має такої достатньої чіткості повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області №297/42 від 09.10.2015 р., згідно з яким зупинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 12.10.2015 року до усунення виявлених обставин, зобовязано ОСОБА_1 повідомити про усунення виявлених обставин та надано вказівку в.о. обовязки начальника відділу з питань нотаріату ОСОБА_4 повідомити КФ ДП Національні інформаційні системи про зупинення нотаріальної діяльності ОСОБА_1

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України

Повний текст постанови складений 02.12.2015 р.

Суддя Р.В. Жук