Справа № 804/16789/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2015 рокусправа № 804/16789/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Шелепової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року по справі №804/16789/14 за позовом ОСОБА_2, в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області щодо зняття з реєстрації за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - протиправними;

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області поновити реєстрацію за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_2 посилався на те, що відповідачем, в порушення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, без письмової згоди батька, знято з реєстрації його малолітнього сина.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено. Постанова суду мотивована встановленими обставинами справи, які свідчать про те, що зняття з реєстрації за місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснено відповідачем без отримання письмової згоди його батька, як законного представника, що є порушенням Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №1077 від 22.11.2012р.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 залишити без розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що вона є матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у звязку з чим оскаржене рішення суду першої інстанції безпосередньо стосується її прав та обовязків, як законного представника дитини. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що після розлучення з позивачем

дитина, за взаємною згодою з її батьком, проживала разом з матірю в м.Макіївці Донецької області у житловому будинку, який на праві власності належить ОСОБА_1 Заявник апеляційної скарги вказує на те, що квартира в м.Дніпропетровську по вул..Батумській, 9/59, де була раніш зареєстрована дитина, також належить їй. 20 жовтня 2014 року, на підставі договору купівлі-продажу, вказана квартира була продана іншій особі. За позицією заявника апеляційної скарги, звернення ОСОБА_2 з позовом до суду має на меті лише одне, шляхом поновлення реєстрації в цій квартирі малолітньої дитини, захистити свої житлові права, оскільки позивач по теперішній час проживає в цій квартирі. При цьому, ОСОБА_1 вказує на те, що про зняття з реєстрації дитини позивач знав ще у 2013 році, оскільки був про це повідомлений, а отже, звернувся до суду з пропуском строку, який визначено ст..99 КАС України, у звязку з чим заявник апеляційної скарги просить залишити позов ОСОБА_2 без розгляду.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, свідчать про те, що відповідно до Свідоцтва про народження Серії І-КИ №404627 виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_4, ОСОБА_1.

Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано 22.06.2010р.

30.11.2012р. ОСОБА_4 змінено прізвище на ОСОБА_2, про що складено відповідний актовий запис №62 та видано Свідоцтво про зміну імені Серії І-КИ №010659.

Встановлені обставини також свідчать про те, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1, були зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4 разом із малолітнім сином ОСОБА_3.

Відповідно до картки прописки форми А ОСОБА_1 16.04.2013р. разом із сином виписалась із зазначенням місця вибуття - Донецька обл. м.Макіївка.

Правомірність дій відділу міграційної служби щодо зняття за реєстрації місця проживання ОСОБА_3, є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції правильно вказав на те, що процедура реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування встановлені Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом Мінітсверства внутрішніх справ України №1077 від 22.11.2012р. (надалі - Порядок №1077).

Відповідно до ст.7 Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Згідно із п.3.3 Порядку №1077 у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання.

Таким чином, обовязковою умовою зняття дитини з реєстрації місця проживання, за заявою одного з батьків, є надання письмової згоди на це другим з батьків.

Оскільки, судом першої інстанції встановлено, що батько ОСОБА_3 не надавав такої згоди, то суд дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем, під час вирішення питання щодо зняття з реєстрації дитини, вимог наведених норм права. Вказані обставини стали підставою для задоволення позову.

Не спростовуючи обставин, які встановлені судом першої інстанції та які стали підставами для задоволення позову, ОСОБА_1, в апеляційній скарзі, вказує на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, оскільки про вказані обставини позивача було повідомлено ще у 2013 році. В той же час, вказані доводи ОСОБА_1 жодними належними та допустимими доказами не підтверджено, що не дає суду можливості дійти однозначного висновку про недотримання позивачем строків звернення з позовом до суду. У свою чергу, у заявленому позові ОСОБА_2 стверджує, що про факт зняття з реєстрації його сина він дізнався з довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №49 Дніпропетровської міської ради» від 09.10.2014р. №2174. Про вказаний факт підтвердив і представник позивача у судовому засіданні. В матеріалах справи наявна довідка Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №49 Дніпропетровської міської ради» №2174, яка датована 09.10.2014р. та в якій зазначено про зняття з реєстрації за місцем проживання ОСОБА_3 (а.с.14). Оскільки під час розгляду справи не встановлено інших обставин, які б свідчили про те, що про факт зняття з реєстрації за місцем проживання ОСОБА_3 позивач дізнався в іншій час, а не з дати, якою оформлена довідка, то у суду відсутні підстави для висновків про порушення позивачем строків звернення до суду, які визначені ст..99 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст..ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року по справі № 804/16789/14 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 02.12.2015р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк