Справа № 808/7019/14(ДО/808/518/14)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2015 рокусправа № 808/7019/14(ДО/808/518/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 805 від 29.07.2014 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях, в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1535 о/с від 12.08.2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;

- відновити ОСОБА_1, майора міліції в посаді старшого дільничного інспектора Черкаського відділення міліції Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району);

- стягнути зі Слов'янського МВ ГУМВС України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янськ та Слов'янського району) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.08.2014 року по день винесення постанови у справі.

Адміністративний позов мотивовано тим, що вказані накази є протиправними, тому як позивач не вчиняв вчинків, що дискредитують звання рядового начальницького складу працівників міліції, а доказів зворотнього відповідачами надано не було.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 29.07.2014 року № 805 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях в частині притягнення капітана міліції ОСОБА_1, старшого дільничного інспектора Черкаського відділення міліції Слов'янського міського відділу (з обслуговуванням міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 12.08.2014 року № 1535 о/с По особовому складу в частині звільнення капітана міліції старшого дільничного інспектора Черкаського відділення міліції Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області ОСОБА_1 у запас (із постановлениям на військовий облік) з органів внутрішніх справ за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом

органів внутрішніх справ.

Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області поновити капітана міліції ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора Черкаського відділення міліції Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області з 13.08.2014 року.

Стягнуто зі Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 13.08.2014 по 15.07.2015 у розмірі 34 321, 11 грн.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, Міністерство внутрішніх справ України звернулось з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі вказано про наявні підстави для звільнення позивача за дискредитацію звання рядового і начальницького складу працівника органу внутрішніх справ, що виявилось у не виході на роботу останнього та підтвердження вказаного певними документами. Також в апеляційній скарзі вказано про невірний розрахунок суми що стягнута за час вимушеного прогулу.

Представники сторін в судове засідання, призначене в режимі відеоконференції, не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Клопотання представника відповідача МВС України, про відкладення розгляду справи, колегією суддів, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 111 ЦК України - відхилено, як необгрунтоване.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом № 144о/с від 13.07.2002 Донецького інституту внутрішніх справ, позивач прийнятий на службу до органів внутрішніх справ України.

За період служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 привласнювалися чергові спеціальні звання.

Наказом начальника ГУ МВС України в Донецькій області № 208 о/с від 15.07.2013 позивач призначений старшим дільничним інспектором Черкаського відділення міліції Словянського міського відділу (з обслуговування м.Словянськ та Словянського району) ГУМВС України в Донецькій області.

Як свідчать матеріали справи, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1535 о/с від 12.08.2014 року По особовому складу, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу), капітана міліції ОСОБА_1, старшого дільничного інспектора міліції Черкаського селищного відділення міліції Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області звільнено. Доказів ознайомлення вчасно з вказаним наказом сторонами по справі не надано. Як зазначено позивачем, 17.09.2014 керівником було оголошено витяг з вказаного наказу.

Міністерством внутрішніх справ України було надано висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України, датований 29.07.2014.

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст.5 Закону України Про міліцію та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (п.37).

Пунктом 21 Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 805 від 29.07.2014 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст.65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України Про міліцію та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, керуючись ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, капітана міліції ОСОБА_1, старшого дільничного інспектора міліції Черкаського селищного відділення міліції Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області, звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо оскаржуваного наказу МВС України в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, колегія апеляційного суду зазначає, що чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір'я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, приходимо до висновку, що вони тісно пов'язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Ці вимоги відображені у статті 5 Закону України "Про державну службу", Кодексі честі працівника органів внутрішніх справ, Етичному кодексі працівника органів внутрішніх справ та інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника ОВС та власне органи внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

У пункті 66 Положення визначено не окремий вид відповідальності працівника ОВС, а спеціальну підставу для припинення служби, яке відбувається у формі звільнення.

Припинення служби за п. 66 Положення є найсуворішою санкцією відповідальності працівника ОВС, який вчинив діяння, несумісне з посадою.

Звільнення за п. 66 Положення може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Таким чином, такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ, як звільнення за п. 66 Положення є самостійною й спеціальною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу й факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним.

Проте, як правильно зазначив суд першої інстанції з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, вказаний висновок службового розслідування не містить жодних обставин, які підтверджують безпосереднє скоєння ОСОБА_1 вчинків, що дискредитують звання рядкового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Доказів про відсутність позивача на службі матеріали адміністративної справи не містять, а висновки службового розслідування містять лише перелік вказаних вчинків без посилання на будь-які фактичні дані в розумінні ст. 69 КАС України (покази свідків, пояснення, письмові та речові докази, висновки експертів).

Також, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що скоєння особою рядового і начальницького складу вчинку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу, є окремою підставою для звільнення з органів внутрішніх справ та не є видом дисциплінарного стягнення, що передбачено та застосовується у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наказ МВС України № 805 від 29.07.2014 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях, в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органу внутрішніх справ, прийнятий не у спосіб, що передбачений законом.

Відповідна правова позиція викладена і в ухвалі ВАСУ від 26.03.2013 року по справі № К/9991/44350/11.

Щодо оскаржуваного наказу про звільнення позивача з органів внутрішніх справ, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено у наказі Міністерства внутрішніх справ України № 1535 від 12.08.2014 По особовому складу відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнити з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) зп п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу): капітана міліції ОСОБА_1 (М-163699), старшого дільничого інспектора міліції Черкаського селищного відділеня міліції Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про міліцію" в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, наявність такого правопорушення повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обовязок доведення такого факту покладається на орган внутрішніх справ, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом.

В обґрунтування підстав для прийняття оскаржуваного наказу МВС України послалось на Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, затверджений міністром внутрішніх справ України 29.07.2014.

Вказаним висновком встановлено, що виявлені непоодинокі випадки порушень службової дисципліни відповідно до вимог Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України від 22.02.2006 № 3460-ІV, що виразилося у невиході окремих працівників Словянського МВ (з обслуговування м. Словянськ та Словянського району) ГУМВС України в Донецькій області без поважних причин на службу.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Слід зазначити, що відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення, викладених у Висновку службового розслідування.

Враховуючи те, що у МВС України на час розгляду даної справи не було матеріалів службової перевірки, оскільки вони направлені до ГПУ, судом першої інстанції ухвалами про витребування доказів від 30.10.2014 року та від 20.11.2015 року було задоволено клопотання МВС України та витребувано від Генеральної прокуратури України та прокуратури Харківської області матеріали службової перевірки, проведеної за фактами неправомірних дій окремих працівників Словянського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області.

Прокуратура Харківської області листом № 15/1-125 від 30.01.2015 (арк.спр.162 т.І) повідомила, що в провадженні першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області перебуває кримінальне провадження № 0000542 від 16.10.2014, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111 та ч. 1ст. 258-3 КК України. На цей час по ОСОБА_1 про підозру у вказаному кримінальному провадженні не повідомлялось.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваного наказу стали висновки службового розслідування, то для вирішення позовних вимог необхідним є дослідження обґрунтованості цих висновків.

Як підставу для звільнення позивача визначено вчинення позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, а саме невиході без поважних причин на службу. Необхідно зазначити, що висновком не встановлено, в якій саме час позивач був відсутній та не виконував свої службові зобовязання.

Також, сторонами по справі були надані додаткові докази, відповідно до яких вбачається, що позивач здійснював свої професійні обовязки, що підтверджується наданими протоколами про адміністративні правопорушення № 193227 від 28.08.2014 року та № 193228 від 28.08.2014 року, складеними особисто позивачем.

Крім того, позивачем зазначено, що наказом № 326 о/с від 29.08.2014 ОСОБА_1 було присвоєно чергове спеціальне звання Майор міліції, про що є запис в послужному списку особової справи.

Матеріали справи свідчать про те, що фактично позивач проходив службу у селищі Черкаське у відділенні міліції, в якості старшого дільничного інспектора міліції Черкаського селищного відділення міліції Слов'янського міського відділу (з обслуговування міста Слов'янськ та Слов'янського району) Головного управління МВС України в Донецькій області. Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що с. Черкаське знаходиться у Словянському районі Донецької області, тому твердження МВС України та ГУ МВС в Донецькій області, про те, що позивач не знаходився на робочому місці в м.Словянськ є хибними.

Тобто, жодних доказів на підтвердження факту, встановленому при перевірці, відповідачами не надано. Крім того, як вже зазначалося раніше, судом першої інстанції було вжито всіх необхідних заходів щодо збору доказів, проте ані від відповідачів, ані від ГПУ, ані від прокуратури Харківської області на адресу останнього не надходило витребуваних копій матеріалів службової перевірки щодо позивача. Враховуючи викладене, суд першої інстанції вірно вважав, що відносно ОСОБА_1 жодної кримінальної справи не порушено, а відповідно звільнення відбулося без достатніх на те правових підстав.

Щодо розміру грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу, слід зазначити наступне.

З довідки відповідача 3 №1/10002 від 16.12.2014 вбачається, що середньомісячний розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення становив 3126,86грн., а середньоденний 102,52грн.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітний в Слов'янському Міському центрі зайнятості з 25 вересня 2014 року по 13 січня 2015 року. За час перебування на обліку позивачу виплачено 228,13 грн.

Відтак, станом на 15.07.2015 року з дня видання МВС України наказу про звільнення позивача минуло 337 днів. Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, яке належить стягнути зі Слов'янського міського відділу ГУ МВС України на користь позивача, становить: 102, 52 грн. х 337 днів 228,13грн. = 34 321, 11 грн.

Отже, доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі щодо невірного розрахунку суми, що підлягала стягненню за час вимушеного прогулу є безпідставними, тому як сума у розмірі 228, 13 грн., що була виплачена позивачу за час перебування на обліку в центрі зайнятості була вирахувана з загальної суми, яка була стягнута, що кореспондується з приписами п. 32 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року № 9 (зі змінами).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай