Справа № 159/3705/15-а, 2а-159/137/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Справа № 876/7947/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача та зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області здійснити призначення та виплату пенсії з 18 квітня 2013 року із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарних роки (2009-2012 роки), що передували року звернення за призначенням пенсії, з врахуванням відсотків підвищення за відстрочку призначення пенсії за віком в розмірі 5%.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано дії посадових осіб управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області щодо відмови у призначенні пенсії із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії неправомірними та безпідставними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 10 січня 2015 року, із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарних роки (2009-2012 роки), що передували року звернення за призначенням пенсії, з врахуванням відсотків підвищення за відстрочку призначення пенсії за віком в розмірі 5%. Постанову в частині виплати нарахованих сум за один місяць звернено до негайного виконання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що виплата позивачці призначеної пенсії за вислугу років була припинена з червня 2001 року, під час звернення у 2013 році за пенсією за віком відбулося переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Під час обчислення пенсії за віком позивач скористалася наданим правом на врахування не тільки стажу, а й заробітку, набутих після призначення пенсії за вислугу років. Тобто, заробітна плата (дохід) врахована за періоди страхового стажу, зазначені ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При цьому, як передбачено ч.3 ст.45 вказаного Закону, заробітна плата визначена із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який ураховувався під час попереднього призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії. Підвищення пенсії в розмірі 2,5% за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку відповідно до приписів ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовується тільки при первинному призначенні пенсії, тому вказані законодавчі приписи на спірні правовідносини не поширюються, підвищення розміру пенсії у разі відстрочки часу її призначення до пенсії не встановлюється, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд, відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 04 травня по 06 червня 2001 року отримувала пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Виплата пенсії припинена у зв'язку з працевлаштуванням на посаду вихователя в Голобській садок-ясла, на якій позивачка працює і на даний час, що підтверджується копією трудової книжки.

18 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернулась в управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі із заявою про призначення пенсії за віком у звязку з досягненням пенсійного віку.

Відповідно до розпорядження управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі від 18 квітня 2013 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 18 квітня 2013 року, тобто з дня наступного за досягненням пенсійного віку, що дає право на таку пенсію.

Основний розмір пенсії обчислений із заробітної плати за період з 01 липня 2000 року по 31 березня 2013 року. Середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії становить 1336,40 грн. з врахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік - 1197,91 грн. та індивідуального коефіцієнту заробітної плати 1,11561.

При призначені ОСОБА_1 пенсії за віком враховано показник середньої заробітної плати, який ураховувався під час призначення попередньої пенсії - пенсії за вислугу років.

17 червня 2015 року позивач звернулася в управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі з заявою про призначення та виплату їй пенсії з 18 квітня 2013 року із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарних роки (2009-2012 роки), що передували року звернення за призначенням пенсії, з врахуванням відсотків підвищення за відстрочку призначення пенсії за віком в розмірі 5%.

Листом №249/в-01 від 25 червня 2015 року управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі повідомило ОСОБА_1 про відмову у задоволенні вказаної заяви, мотивуючи це тим, що підвищення пенсії в розмірі 2,5% за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 5 років до досягнення ними 60-річного віку відповідно до приписів ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовується тільки при первинному призначенні пенсії, а оскільки під час звернення у 2013 році за пенсією за віком відбулося переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, то вказані законодавчі приписи на спірні правовідносини не поширюються, підвищення розміру пенсії у разі відстрочки часу її призначення до пенсії не встановлюється.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пенсія за віком повинна бути нарахована відповідно до вимог ст. 40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, оскільки позивачка у розумінні приписів Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є такою, якій пенсія призначається вперше.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Пенсія при призначенні її вперше обчислюється відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а саме: заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс- середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз + Кз + Кз + ... + Кз ); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з ч.1 ст. 40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннядля обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 вказаного Закону при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Таким чином, має суттєве значення призначається пенсія вперше чи має місце переведення з одного виду пенсії на інший.

Судом безспірно встановлено, що на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивач вже понад десять років не отримувала пенсію за вислугу років, виплата якої була припинена у зв'язку із виходом на роботу ще у 2001 році.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач у розумінні приписів Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є такою, якій пенсія призначається вперше, а тому позивач має право на призначення та перерахунок їй пенсії за віком відповідно до вимог ст. 40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Крім того, в силу вимог ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до ст.27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що положення цієї статті поширюються на позивача.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов'язати відповідача провести нарахування пенсії відповідно до вимог вказаного вище законодавства та зобов'язати провести виплату недоплаченої суми пенсії починаючи з 10 січня 2015 року.

З мотивувальної частини постанови суду першої інстанції вбачається, що задовольняючи частково позовні вимоги, судом враховано норми ст.99 КАС України щодо строків звернення до адміністративного суду та відповідно задоволено такі за період з 10 січня 2015 року, разом з тим, щодо позовних вимог з 18 квітня 2013 року по 09 січня 2015 року судом не зазначено, що такі необхідно залишити без розгляду, тому резолютивну частину постанови суду першої інстанції необхідно в цій частині доповнити.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2015 року у справі №159/3705/15-а без змін, доповнивши її реченням наступного змісту:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії за період з 18 квітня 2013 року по 09 січня 2015 року - залишити без розгляду».

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

ОСОБА_2