Справа № 15651/10/2070
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 р. м. Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Нікітенко Л.Ю.,

за участі представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сіестел" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова про визнання незаконним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіестел" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова в якому просить суд визнати нечинним рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова, щодо невизнання як податкової звітності податкові декларації з податку на додану вартість за період вересень, жовтень 2010року; зобов'язати ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова прийняти податкові декларації з податку на додану вартість за період вересень, жовтень 2010року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що спірні податкові декларації містять всі реквізити, перелічені абз.5 п.п.4.1.2 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, підписані відповідними посадовими особами та скріплені печаткою.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те що, позовні вимоги ТОВ «Сіестел»є безпідставними та необґрунтованими, оскільки подані декларації не містили всіх обов'язкових реквізитів.

Суд вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

ТОВ "Сіестел" 19.10.10 року до ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова було надано податкову декларацію з ПДВ за вересень 2010 року (з Додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, реєстром отриманих та виданих податкових накладних) в рамках надання звітності в електронному вигляді, а саме електронною поштою, яка була отримана відповідачем та зареєстрована під № НОМЕР_1 (№ - додаток 5, № - реєстр) від 19.10.2010року без заперечень, про що свідчить квитанція №2 від 19.10.2010року.

ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова листом від 21.10.2010 року № 23992/10/15-222 інформувало позивача про те, що податкова декларація ТОВ "Сієстел" за вересень 2010 року прийняті зі статусом "не визнано як податкова звітність", оскільки декларацію заповнено всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку.

ТОВ "Сіестел" 17.11.10 року до ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова було надано податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2010 року (з Додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, реєстром отриманих та виданих податкових накладних) в рамках надання звітності в електронному вигляді, а саме електронною поштою, яка була отримана відповідачем та зареєстрована під № НОМЕР_2 (№ - додаток 5, № - реєстр) від 17.11.2010року без заперечень, про що свідчить квитанція №2 від 17.11.2010року.

ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова листом від 22.11.2010 року № 26342/10/15-222 інформувало позивача про те, що податкова декларація ТОВ "Сієстел" за жовтень 2010 року прийняті зі статусом "не визнано як податкова звітність", оскільки декларацію заповнено всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку.

Відповідно до п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Згідно з п.п. 4.1.2 п. 4.2 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Платник податків може також оскаржити дії службової (посадової) особи контролюючого органу з відмови у прийнятті податкової декларації у судовому порядку.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

За наведених норм Закону, податковий орган зобов'язаний прийняти податкову декларацію без попередньої перевірки зазначених у ній показників та може не визнати податкову звітність як податкову декларацію виключно з підстав заповнення її всупереч правил, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення.

Форма податкової декларації, Порядок заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість затверджена Наказом ДПА України від 30.05.1997 року № 166, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 09.07.1997 р. за № 250/2054.

Положення цього Порядку кореспондуються з вимогами Закону № 2181, а саме, пунктом 4.3. Порядку передбачені аналогічні Закону № 2181-ІІІ підстави для невизнання податкової звітності податковим органом, а саме: не зазначення обов'язкових реквізитів, не підписання відповідними посадовими особами, не скріплення печаткою платника податків.

Згідно п.7.5 п.7 Інструкції з підготовки і надання податкових документів в електронному вигляді засобів телекомунікаційного зв'язку, затвердженої Наказом ДПА України №233 від 10.04.2008р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за № 320/15011, підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС;

Суд зазначає, що листи відповідача з приводу невизнання декларацій позивача як податкової звітності не містять інформації щодо конкретних недоліків звітності. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що декларації не містили підпису директора підприємства.

З наданих до матеріалів справи декларацій позивача за вересень, жовтень 2010 року та квитанцій про прийняття податкової звітності №2, вбачається, що подані позивачем декларації мають всі необхідні реквізити; підписані посадовими особами позивача та скріплені печаткою, що спростовує твердження представника податкового органу.

Будь-яких недоліків, передбачених п.п. 4.1.2 п. 4.2 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ, ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова у деклараціях позивача за вересень, жовтень 2010 року не виявлено та, відповідно, не зазначено в листах відповідача від 21.10.2010 року № 23992/10/15-222, від 22.11.2010 року № 26342/10/15-222.

За наведених обставин та на підставі зазначених правових норм, невизнання декларацій з підстав, що викладені у листах ДПІ, суд вважає неправомірним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,

Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України особливістю провадження в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є те, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд зазначає, що відповідач, Державна податкова інспекція у Дзержинському районі м. Харкова приписів ч. 2 ст. 71 КАС України не виконав і не надав жодних доказів правомірності власних дій та рішень.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. За приписами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). В ході розгляду даної справи судом встановлено, що оскаржувані рішення вчиненні та прийняті без належного обґрунтування та без підстав, передбачених чинним законодавством.

З урахуванням зазначеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Сіестел" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова про визнання незаконним рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати незаконними рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова від 21.10.2010р. №23992/10/15-222, від 22.11.2010р. №26342/10/15-222 щодо невизнання як податкової звітності податкових декларацій ТОВ "Сіестел" з ПДВ за вересень, жовтень 2010 року.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова визнати та прийняти податкову звітність товариства з обмеженою відповідальністю "Сіестел", а саме податкові декларації з ПДВ за вересень, жовтень 2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сіестел" 03,40 грн. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 08 лютого 2011 року.

Суддя Шевченко О.В.