Справа № 802/884/15-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 грудня 2015 р. Справа № 802/884/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційне впроваджувальне підприємство ІнноВінпром"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційне впроваджувальне підприємство ІнноВінпром» (далі ТОВ «ІнноВінпром», позивач) із адміністративним позовом до Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі Вінницька ОДПІ, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 22.12.2014 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган, на думку позивача, дійшов до неправомірного висновку про порушення платником податків вимог діючого законодавства. Так, підставою для визначення позивачу суми грошового зобовязання з податку на додану вартість, слугували висновки контролюючого органу про те, що правочини укладені між позивачем та контрагентом ПП КФ «Укрмельмаш» не спрямовані на реальне настання правових наслідків, з огляду на те, що підприємством не надано належне документальне підтвердження факту здійснення господарських операцій. Разом з тим, оскільки у позивача наявні всі первині документи які, на його думку, підтверджують факт взаємовідносин із вищезазначеним контрагентом, то він мав встановлене законом право на їх віднесення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав викладених в позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні щодо вимоги позивача заперечували з мотивів, викладених у наданих суду письмових запереченнях. Додатково зазначивши, що при прийнятті оскаржуваного рішення податковий орган діяв відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу Вінницької ОДПІ №56 від 20.11.2014 було проведено перевірку ТОВ «ІнноВінпром» з питань достовірності нарахування податку на додану вартість по взаєморозрахунках із ПП КФ «Укрмельмаш» за серпень 2014 року. За результатами проведеної перевірки було складено акт від 05.12.2014 №139/02-28-22-05/31743529 і встановлено порушення п.п. 198.1, 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, ст.200, п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду (р.25) у загальній сумі 89167,00 грн. за серпень 2014 року.

На підставі зазначеного акту перевірки, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.12.2014 № НОМЕР_1.

Позивач, не погодившись із прийнятими податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

ОСОБА_4 адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, протиправності формування витрат та податкового кредиту для цілей визначення об'єкта оподаткування належить з'ясувати, зокрема, такі обставини, як: рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність перевірки під час розгляду даної справи висновків податкового органу про порушення позивачем вимог діючого законодавства, які були покладені в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Згідно приписів п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України (далі ПК України), об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку або дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно п. 201.1, 201.4, 201.10 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 200.1 ст. 200 згаданого Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а саме по зазначених операціях придбання результатів робіт (товарів) повинні бути в наявності як і акти виконаних робіт, так і результати таких виконаних робіт (товарів).

Перевіряючи правомірність формування позивачем суми податкового кредиту по взаємовідносинам із вищезазначеними контрагентами, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до вимог п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ІнноВінпром» зареєстроване як юридична особа 20.11.2001 та перебуває на обліку у Вінницькій ОДПІ як платник податків. Основними видами господарської діяльності позивача є: комп'ютерне програмування; інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп'ютерних систем; виробництво електророзподільчої та контрольної апаратури; установлення та монтаж маштн і устаткування; електромонтажні роботи; оптова торгівля електронним та телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «ІнноВінпром» (замовник) та ПП КФ «Укрмельмаш» (виконавець) укладено договір № 70-2014 від 01.08.2014, відповідно до якого виконавець зобовязується розробити та передати програмне забезпечення для модулів Системи автоматизованого управління технологічними процесами (АСУТП) відповідно до Технічного завдання (додаток до даного договору). Результат робіт передано згідно Акту від 29.08.2014 б/н та виписано податкову накладну №1401 від 29.08.2014 на суму 200000,00 грн.

Виконання вищезазначених умов договору підтверджується, на думку позивача, актом виконання робіт б/н 29.08.2014 та податковою накладною № 1401 від 29.08.2014.

Водночас, суд звертає увагу, що зі змісту розділу 6 Технічного завдання вбачається, що замовнику передається повний комплект документації. Вся розроблена документація створюється в паперовому вигляді та на електронних носіях в двох екземплярах. Текстові документи передаються в документах MS Word. Excel.

Однак, TOB «ІнноВінпром» до перевірки та суду не надано пакет документів, який передбачений розділом 6 «Технічного завдання» та документів, що дозволяють використовувати права інтелектуальної власності ПП КФ «Укрмельмаш» як автора розробки програмного забезпечення для модулів Системи автоматизованого управління технологічними процесами (АСУТП).

Також, між ТОВ «ІнноВінпром» (замовник) та ПП КФ «Укрмельмаш» (виконавець) укладено договір № 72-2014 від 01.08.2014, відповідно до якого виконавець зобовязується виконати комплекс електромонтажних робіт з автоматизації та електрифікації елеватора.

Вартість робіт, що є предметом даного договору, узгоджена сторонами в протоколі узгодження договірної ціни та кошторисною документацією та складає 130000,00 грн.

Оплата виконаних робіт здійснюється згідно наданих виконавцем рахунків на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в), протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Передача замовнику виконаного обєкту робіт здійснюється з супровідними документами виконавця. За результатами виконаних робіт виконавець подає замовнику акт виконаних робіт по формі №КБ-2в, а також довідку про вартість виконаних робіт по формі КБ-3а.

Відповідно до наданих документів та на виконання умов вищезазначеного договору ПП КФ «Укрмельмаш» на адресу ТОВ «ІнноВінпром» виписано (оформлено) акт виконаних робіт № 1 від 29.08.2014 та податкову накладну на надання послуг 1415 від 29.08.2014.

В зазначеному акті приймання виконаних робіт в графі найменування будівництва та його адреса зазначено - автоматизація та електрифікація елеватора, тобто без зазначення кому належить даний обєкт - елеватор та його адреса, що не дає змогу ідентифікувати обєкт на якому здійснювалися монтажні роботи.

В підтвердження вказаної господарської операції позивачем також надано довідку про вартість виконаних-будівельних робіт та витрати, де в графі найменування будівництва та його адреса також зазначено - автоматизація та електрифікація елеватора, тобто без зазначення найменування обєкт виконання робіт - елеватор та його адреса, що також не дає змогу ідентифікувати об'єкт на якому здійснювалися монтажні роботи.

Представником ТОВ «ІнноВінпром» додатково повідомлено, що монтажні роботи з автоматизації та електрифікації елеватора за цим договором, які виконало ПП КФ «Укрмельмаш», використані ТОВ «ІнноВінпром» на об'єкті - TOB НВА «Перлина Поділля» в смт. Білогір'я Хмельницької області.

В підтвердження зазначеного надано копію договору № 64-2014 від 06.08.2014 укладеного ТОВ «ІнноВінпром» (підрядник) та ТОВ НВА «Перлина Поділля» (замовник), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма КБ-3) від 21.11.2014 та акт приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-2) №1 за листопад 2014 року.

Однак, в зазначених вище документах, в тому числі довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма КБ-3) від 21.11.2014 та акті приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-2) №1 за листопад 2014 року ПП КФ «Укрмельмаш» не зазначено як субпідрядника виконаних будівельних монтажних робіт, що спростовує посилання представника позивача на залучення даного субєкта господарювання до виконання будівельних монтажних робіт на обєкті - ТОВ НВА «Перлина Поділля» в смт. Білогіря Хмельницької області.

Водночас, між ТОВ «ІнноВінпром» (замовник) та ПП КФ «Укрмельмаш» (виконавець) укладено договір № 74-2014 від 01.08.2014, відповідно до якого виконавець зобовязується виконати введення додаткового устаткування в технологічну схему елеватора, модернізацію АСУТП елеватора та електросилового управління.

Вартість робіт, що є предметом даного договору, узгоджена сторонами в протоколі узгодження договірної ціни та кошторисною документацією та складає 55000,00 грн.

Оплата виконаних робіт здійснюється згідно наданих виконавцем рахунків на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в), протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Передача замовнику виконаного обєкту робіт здійснюється з супровідними документами виконавця. За результатами виконаних робіт виконавець подає замовнику акт виконаних робіт по формі №КБ-2в, а також довідку про вартість виконаних робіт по формі КБ-3а.

Відповідно до наданих документів та на виконання умов вищезазначеного договору ПП КФ «Укрмельмаш» на адресу ТОВ «ІнноВінпром» виписано (оформлено) акт виконаних робіт №1 за 29.08.2014 та податкову накладну на надання послуг №1416 від 29.08.2014.

В зазначеному акті приймання виконаних робіт в графі найменування будівництва та його адреса зазначено - введення додаткового устаткування в технологічну схему елеватора, модернізацію АСУТП елеватора та електросилового управління, тобто без зазначення найменування обєкт виконання робіт - елеватор та його адреса, що не дає змогу ідентифікувати обєкт на якому здійснювалися монтажні роботи.

В підтвердження вказаної господарської операції позивачем також надано довідку про вартість виконаних-будівельних робіт та витрати, де в графі найменування будівництва та його адреса також зазначено - введення додаткового устаткування в технологічну схему елеватора, модернізацію АСУТП елеватора та електросилового управління, тобто без зазначення найменування обєкт виконання робіт - елеватор та його адреса, що також не дає змогу ідентифікувати об'єкт на якому здійснювалися монтажні роботи.

У судовому засіданні представник позивача додатково зазначив, що монтажні роботи з введення додаткового устаткування в технологічну схему елеватора, модернізацію АСУТП елеватора та електросилового управління, за цим договором, які виконало ПП КФ «Укрмельмаш», використані ТОВ «ІнноВінпром» на обєкті - ПрАТ «Полтавське хлібоприймальне підприємство» в м. Кіровоград.

В підтвердження надано копію договору №18-2014/84/05 від 19.05.2014 укладеного ТОВ «ІнноВінпром» (підрядник) та ПрАТ «Полтавське хлібоприймальне підприємство» (замовник), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма КБ-3) за серпень 2014 року та акт приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-2) №1 за серпень 2014 року.

Однак, в зазначених вище документах, в тому числі довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати ( примірна форма КБ-3) за серпень 2014 року, акті приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма-КБ-2) №1 за серпень 2014 року ПП КФ «Укрмельмаш» не зазначено як субпідрядника виконаних будівельних монтажних робіт, що спростовує доводи позивача про залучення даного субєкта господарювання до виконання монтажних робіт па обєкті - ПрАТ «Полтавське хлібоприймальне підприємство» в м. Кіровоград.

Крім того, між ТОВ «ІнноВінпром» (замовник) та ПП КФ «Укрмельмаш» (виконавець) укладено договір № 74-2014 від 01.08.2014, відповідно до якого виконавець зобовязується виконати комплекс електромонтажних робіт на підприємстві з виробництва комбікормів.

Вартість робіт, що є предметом даного договору, узгоджена сторонами в протоколі узгодження договірної ціни та кошторисною документацією та складає 150000,00 грн.

Оплата виконаних робіт здійснюється згідно наданих виконавцем рахунків на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в), протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Передача замовнику виконаного обєкту робіт здійснюється з супровідними документами виконавця. За результатами виконаних робіт виконавець подає замовнику акт виконаних робіт по формі №КБ-2в, а також довідку про вартість виконаних робіт по формі КБ-3а.

Відповідно до наданих документів та на виконання умов вищезазначеного договору ПП КФ «Укрмельмаш» на адресу ТОВ «ІнноВінпром» виписано (оформлено) акти виконаних робіт №№1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11, 1-12 від 29.08.2014 та податкову накладну на надання послуг №1417 від 29.08.2014.

В зазначених актах приймання виконаних робіт в графі найменування будівництва та його адреса зазначено - підприємство з виробництва комбікормів, тобто без зазначення назви підприємства та його адреси, що не дає змогу ідентифікувати обєкт на якому здійснювалися монтажні роботи.

В підтвердження вказаної господарської операції позивачем також надано довідку про вартість виконаних-будівельних робіт та витрати, де в графі найменування будівництва та його адреса також зазначено - підприємство з виробництва комбікормів, тобто без зазначення найменування обєкт виконання робіт - елеватор та його адреса, що також не дає змогу ідентифікувати об'єкт на якому здійснювалися монтажні роботи.

Представником ТОВ «ІнноВінпром» в судовому засіданні повідомлено суд, що комплекс електромонтажних робіт на підприємстві з виробництва комбікормів за цим договором, які виконало ПП КФ «Укрмельмаш», використані ТОВ «ІнноВінпром» на обєкті ТОВ «Станіславська Торгова Компанія», а саме на підприємстві з виробництва комбікормів продуктивністю 10т/год., що знаходиться за адресою: вул. Елеваторна, 1, с. Тщенець, Мостинського району, Львівської області.

В підтвердження надано копію договору №17-0414 від 01.04.2014 укладеного ТОВ «ІнноВінпром» (підрядник) та ТОВ «Станіславська Торгова Компанія» (замовник), додаткову угоду №1 від 09.10.2014 до договору №17-0414 від 01.04.2014, додаткову угоду №2 від 09.10.2014 до договору №17-0414 від 01.04.2014, двома актами приймання-передачі обладнання б/н від 25.06.2014, зведеним кошторисом розрахунку вартості обєкта будівництва 08.04.2014.

Однак, в зазначених вище документах ПП КФ «Укрмельмаш» не зазначено як субпідрядника виконаних електромонтажних робіт, що спростовує інформацію про залучення даного субєкта господарювання до виконання електромонтажних робіт на обєкті - «підприємстві з виробництва кормів з допоміжними адміністративно-побутовими та складськими приміщеннями» в с. Тщенець Мостинського р-ну Львівської області, згідно договору № 17-0414 від 01.04.2014 укладеного ТОВ «ІнноВінпром» (підрядник) та ТОВ «Станіславська Торгова Компанія» (замовник).

Вирішуючи спір, суд бере також до уваги, відповідно до п.44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Вимоги до оформлення первинних документів визначені нормами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до ч.2 ст.9 якого первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та деталізовані приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704; далі за текстом Положення №88), згідно з п.2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, витрати та податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, оцінюватись при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Дослідивши вказані первинні документи на відповідність вимог чинного законодавства, суд зазначає, що в порушення ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» надані акти та довідки не містять інформації про обєкт виконання робіт.

Отже, в силу вищенаведених правових норм, надані позивачем до перевірки та до суду документи не є належно оформленими первинними документами для підтвердження факту правомірності формування податкового кредиту з ПДВ.

Поряд з цим суд також зазначає, що позивачем не спростовано належними доказами доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення вказаних господарських операцій, тому, з урахуванням даних обставин такі документи не можна вважати належно оформленими звітними документами, які посвідчують факт реального придбання послуг.

За таких обставин, суд доходить висновку, що оглянуті документи мають дефекти форми, змісту та походження, котрі в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом не належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що договори укладені між ТОВ "ІнноВінпром" та ПП КФ "Укрмельмаш" викликають сумнів в їх реальності, доцільності та відповідності дійсному економічному змісту з метою реального одержання прибутку.

Відповідно до положень п. 14.1.18 ст.14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно із приписами п.п. 14.1.181 ст.14, п.198.3, п. 198.6. ст.19 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 ПК України).

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 ПК України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

За результатами системного аналізу вказаних правових норм, суд приходить до висновку про те, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий ними товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Враховуючи неналежне оформлення первинної документації, а саме відсутності документів щодо реальності проведених операцій та належно оформлених документів, які супроводжували виконання перелічених вище правочинів, суд дійшов висновку про те, що позивачем не було підтверджено реальності отримання послуг від ПП КФ «Укрмельмаш» під час проведення своєї господарської діяльності, що, в свою чергу, вказує на відсутність підстав для зменшення ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Частиною 2 вище зазначеної статті Кодексу встановлено, що господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Водночас, відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Крім того, судом встановлено, що під час перевірки було використано акт позапланової виїзної перевірки ПП КФ «Укрмельмаш» №4382/20-30-22-03/33474155 від 27.10.2014. Дослідивши вказаний акт перевірки судом встановлено, що видом діяльності ПП КФ «Укрмельмаш» є: оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; виробництво машин і устаткування для сільськогосподарського та лісового господарства; неспеціалізована оптова торгівля.

Разом з тим, згідно даних Єдиного ліцензійного реєстру, у позивача ТОВ «ІнноВінпром» є ліцензія на господарську діяльність, повязану із створенням обєктів архітектури, проте як у контрагента - ПП КФ «Укрмельмаш» даної ліцензії не має, що в свою чергу вказує на те, що зазначені вище роботи та послуги не могли виконуватись ПП КФ «Укрмельмаш».

Водночас слід зауважити, що вимогами до проведення будівельних та монтажних робіт є кваліфікація робітників, досвід виконання аналогічних робіт, ресурси для їх виконання, тощо.

В документах наданих до перевірки та суду зазначено:

- згідно акту №1 приймання виконаних будівельних робіт від 29.08.2014 за серпень 2014 року (програмний комплекс АВК-5 (3.0.3) примірна форма №КБ-2в), по договору №72-2014 від 01.08.2014, витрати праці робітників - будівельників на обсяг робіт складають 2686,04 людино-годин, для виконання вказаного обсягу робіт за період з 01.08.2014 по 29.08.2014 при 8-годинному робочому дні потрібно 2686,04:(21х8) = 16 робітників;

- згідно акту №1 приймання виконаних будівельних робіт від 29.08.2014 за серпень 2014 року (програмний комплекс АВК-5 (3.0.3) примірна форма №КБ-2в), по договору №73-2014 від 01.08.2014, витрати праці робітників - будівельників на обсяг робіт складають 1136,52 людино-годин, для виконання вказаного обсягу робіт за період з 01.08.2014 по 29.08.2014 при 8-годинному робочому дні потрібно 2686,04:(21x8) = 6 робітників;

- згідно актів приймання виконаних будівельних робіт №№(1-1)- (1-12) від 29.08.2014 за серпень 2014 року (програмний комплекс АВК-5 (3.0.3) примірна форма №КБ-2в), по договору №74-2014 від 01.08.2014, витрати праці робітників - будівельників на обсяг робіт складають 3920,56 людино-годин, для виконання вказаного обсягу робіт за період з 01.08.2014 по 29.08.2014 при 8-годинному робочому дні потрібно 3920,56:(21х8) = 23 робітника, тоді як згідно звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за серпень 2014 року, поданого ПП КФ «Укрмельмаш» до контролюючого органу, який був використаний під час перевірки, кількість працюючих - 1 особа.

Також встановлено, що форму №1 ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» за 3 квартал 2014 року ПП КФ «Укрмельмаш» до ДПІ у Дзерджинському pайоні ГУ Міндоходів у м. Харкові не подавало.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що взаєморозрахунків з фізичними особами за послуги по виконанню будівельно-монтажних робіт ПП КФ «Укрмельмаш» не здійснювало.

Таким чином, суд вважає, що в періоді серпень 2014 року контрагент не мав змоги здійснити вказаний обсяг робіт та наданих послуг при наявній чисельності працюючих на підприємстві 1 особа та з урахуванням територіальної віддаленості обєктів будівництва один від одного.

Отже, враховуючи специфіку та особливості спірного правочину та господарської операції, суд вважає, що позивачем не доведено фактичного виконання послуг саме цим контрагентом.

Крім того, як вбачається з відомостей з ЄДР юридичних і фізичних осіб-підприємців ПП КФ «Укрмельмаш» припинило свою юридичну особу за рішенням власника 02.07.2015.

З огляду на наявні у справі докази, суд не приймає до уваги твердження позивача про реальність господарських операцій між ТОВ «ІнноВінпром» та ПП КФ «Укрмельмаш», так як позивачем не надано до суду належних, достатніх та переконливих доказів реальності надання послуг від зазначеного суб'єкта господарювання, а також не надано доказів дотримання засад розумності у спірних взаємовідносинах.

Зазначена позиція узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної в листі від 02.06.2011 №742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства». Так, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпуються останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків. Однак, наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, які пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що матеріали справи та наявні в дій докази об'єктивно засвідчують відсутність реального наміру на виконання укладених між позивачем та контрагентом - ПП КФ «Укрмельмаш» господарських відносин, та як наслідок безпідставне заниження ПДВ.

За таких обставин, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень було доведено правомірність встановлених під час перевірки порушень позивачем вимог діючого законодавства, що призвело до заниження ПДВ, та як наслідок обґрунтованості винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Позивачем же, в порушення вимог ч. 1 ст. 71 КАС України, не було надано належних та допустимих доказів реальності укладених із вищезазначеним контрагентом договірних відносин, а відтак правомірності збільшення податкового кредиту.

Підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 94 КАС України підстав для присудження позивачу понесених ним судових витрат у справі немає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна