Справа № 810/5522/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

30 листопада 2015 року № 810/5522/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву Тетіївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності

ВСТАНОВИВ:

Тетіївська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності.

Пунктом 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

В силу положень частини другої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості надання таких доказів.

Як вбачається із змісту позовної заяви, а саме, розділу додатки, позивачем зазначено про приєднання до позовної заяви свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності фізичної особи та довідку про взяття відповідача на облік як платника податків.

Водночас, судом встановлено відсутність зазначених документів, що підтверджується також актом від 26.11.2015, який складений працівниками канцелярії Київського окружного адміністративного суду під час перевірки позовної заяви та додатків до неї.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали судом встановлено, що позивачем на підтвердження надіслання відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів приєднано до позовної заяви лише копію фіскального чеку, виданого УДППЗ «Укрпошта» та копію списку №378 згрупованих поштових відправлень листів, рекомендованих та поданих в місто Тетіїв.

Суд звертає увагу позивача на те, що належним доказом надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів є повідомлення про вручення поштового відправлення (чек) та бланк опису вкладення, які відповідно до приписів Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, є підтвердженням надання послуг поштового звязку та відповідності відправлених документів. Саме повідомлення про вручення поштового відправлення та бланк опису вкладення є підтвердженням того, що безпосередньо позовна заява та додані до неї матеріали були направлені відповідачеві.

Також, відповідно до частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною другою статті 87 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом третім частини другої вказаної статті передбачено, що за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано субєктом владних повноважень, ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, за подання адміністративного позову майнового характеру, який подано субєктом владних повноважень, - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Проте, позивач всупереч частині третій статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України не долучив до матеріалів позовної заяви доказів сплати судового збору.

Водночас, разом з позовною заявою позивач надав клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання вказаного адміністративного позову.

Розглядаючи вказане клопотання по суті, суд зазначає таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI.

Відповідно до статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Проте, у клопотанні сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище, та надати суду відповідні докази.

В обґрунтування клопотання позивач зазначає про відсутність грошових коштів для сплати судового збору при зверненні із відповідною позовною заявою до суду.

Однак, у даному випадку, вказана обставина не є підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки відсутність коштів на сплату судового збору не свідчить про незадовільний майновий стан позивача та не може бути підставою для звільнення від його сплати.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові від 23 січня 2015 року № 2 Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір зазначив, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Крім цього, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору від 22.05.2015 № 484-VIII передбачено Кабінету Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Суд зазначає, що позивач не включений до числа осіб, звільнених від оплати судового збору при подачі позовів, зокрема, до адміністративного суду, що прямо передбачено Законом Про судовий збір (в редакції, чинній на момент подання позову), а тому є платником судового збору на загальних підставах.

При цьому, суд не наділений повноваженнями змінювати запроваджений Верховною Радою України правопорядок та діяти всупереч встановленому законом порядку.

Крім того, суд вбачає за доцільне зазначити, що у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим, обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до статті 10 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

За таких обставин, суд вважає, що наведені у клопотанні підстави є недостатніми для його задоволення.

Крім цього, позивач не надав суду жодних доказів, які свідчать про його незадовільне (скрутне) матеріальне становище, неможливості перекидки бюджетних асигнувань в межах затвердженого кошторису на сплату судового збору, відсутності економії фонду оплати праці та спрямування їх на сплату судового збору, тощо.

Також, позивачем не зазначено жодних обставин, що перешкоджали йому звернутись до суду про припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 протягом 4 років та 7 місяців (позовна заява подана у звязку з неподанням до податкової інспекції податкової звітності починаючи з 01 березня 2011 року).

Тобто, позивач у період з 2012 по 01.09.2015 роки міг реалізувати своє право на звернення до суду з позовною заявою про припинення підприємницької діяльності.

Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у звязку з чим суд, враховуючи приписи статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху, з наданням позивачеві часу для усунення зазначених недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені у строк до 15 грудня 2015 року шляхом подання безпосередньо до суду:

- належним чином завірених копій свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності фізичної особи та довідки про взяття відповідача на облік як платника податків;

- доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів;

- оригіналу документу про сплату судового збору за подання позовної заяви, що має немайновий характер, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, за належними реквізитами та у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI;

- письмових пояснень щодо звернення позивача до суду про припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 після спливу 4 років та 7 місяців з дня виникнення у позивача підстав на звернення до суду.

Керуючись статтями 106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Тетіївської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності, - залишити без руху.

2. Позивачеві у строк до 15 грудня 2015 року усунути наведені у даній ухвалі недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявникові.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.