Справа № 2а-1867/11/0970
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2011-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2011 р. Справа № 2a-1867/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Шумея М.В.,

секретаря Третяк В. Р,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Івано-Франківську справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика духових інструментів»до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.05.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика духових музичних інструментів звернулось в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.05.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що податковим органом внаслідок проведеної позапланової перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2011 року у сумі 15829,00 грн. встановлено, що позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за 2011 рік на суму 10786 грн. Позивач вважає рішення податкового органу безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки при проведенні перевірки підтвердження бюджетного відшкодування за лютий 2011 року вказаного податку податковим органом неправомірно зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 10786 грн., яку позивачем включено до розрахунку суми бюджетного відшкодування як частину відємного значення, у звязку з оплатою позивачем у попередніх податкових періодах на розрахунковий рахунок Заводу Оснастка, що є філією ВАТ Індуктор, грошових коштів за наданні послуги з оренди приміщення та використання електроенергії. При цьому, позивачем фактично сплачено кошти за вказані послуги на підставі виданих ВАТ Індуктор податкових накладних, які є підставою для формування податкового кредиту та визначення сум податку до відшкодування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив та пояснив суду, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.05.2011 року є правомірним та не підлягає скасуванню, оскільки позивачем при формуванні податкового кредиту та визначенню сум відшкодування податку на додану вартість, порушено вимоги розділу V Податкового кодексу України. Позивачем, на підставі податкової накладної, виданої ВАТ Індуктор, неправомірно перераховано суму оплати отриманих послуг у вигляді орендної плати за нежитлове приміщення та оплати використаної електроенергії за лютий 2011 року. Однак, плата, в тому числі податок на додану вартість в сумі 26615 грн. позивачем перераховано на банківський рахунок філії ВАТ ІндукторЗавод Оснасткаяк оплату за використану електроенергії. Дана філія не є платником податку на додану вартість та не має статусу юридичної особи, тому відповідач вважає, що порушено порядок сплати податку на додану вартість за лютий 2011 року на суму 10786 грн., оскільки дана сума податку не підтверджена проведеною податковою перевіркою, внаслідок чого прийнято податкового повідомлення-рішення від 27.05.2011 року про зменшення податкового зобовязання з податку на додану вартість, що заявлено до відшкодування з Державного бюджету України. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши надані суду письмові докази та інші матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю Фабрика духових музичних інструментіввідповідно до довідки Головного управління статистики в Івано-Франківській області є юридичною особою, що зареєстрована 12.11.2007 року на підставі розпорядження Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та згідно положень статті 15 Податкового кодексу України платником податків, до обовязків якого входить, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків та зборів, а також сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог статті 180 Податкового кодексу України, позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість, виданого вперше 01.08.2008 року та перереєстрованого 16.11.2008 року.

Судом встановлено, що 20.03.2011 року позивачем подано до відповідача податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2011 року, відповідно до якої позивачем визначено суми податку на додану вартість, що підлягає до бюджетного відшкодування в розмірі 26615,00 грн.

Відповідно до порядку визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету, встановленого Податковим кодексом України, 13.05.2011 року податковим органом проведено позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника за лютий 2011 року, якою встановлено порушення позивачем пп. 200.1. 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, а саме: позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за лютий 2011 року на суму 10786 грн. (а.с. 21).

Результати проведеної податковим органом перевірки відображені у акті №3018/23-3/35516783 від 13.05.2011 року, на підставі якого 27.05.2011 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №.

Податковим рішенням № від 27.05.2011 року відповідачем зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2011 року на суму 10786 грн.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач не здійснював процедуру адміністративного оскарження до податкового органу вищого рівня.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ВАТ Індуктор12.03.2008 року укладено договір № 1/03-08, предметом якого є оренда позивачем приміщення по вул. Максимовича, 15 в м. Івано-Франківську. Згідно з умовами даного договору, орендна плата за користування позивачем приміщенням та земельною ділянкою на місяць складає 18,00 грн., в тому числі податок на додану вартість (п. 3.1. договору) з розрахунку за один квадратний метр.

Відповідно до пункту 3.2. вказаного договору орендна плата позивачем вноситься шляхом її безготівкового перерахування на поточний рахунок ВАТ Індукторв період з 15 до 20 числа кожного місяця, за який вноситься плата на підставі виданого ВАТ Індукторрахунку. Крім цього, позивачем здійснюється оплата комунальних послуг, а саме: послуг з надання електроенергії й теплоенергії, водопостачання, каналізації, вентиляції, газу, вивозу побутових відходів, оплата за які проводиться позивачем на підставі виданих рахунків протягом пяти днів з моменту їх отримання шляхом перерахування в безготівковому порядку на рахунок ВАТ Індуктор(п. 3.5 договору). Також, у вказаному договорі сторони домовились про те, що позивач має право здійснювати авансові платежі за будь-який період для оплати оренди приміщення та комунальних платежів.

25.08.2010 року між позивачем та ВАТ Індукторукладено додаток до вказаного договору, відповідно до якого починаючи з 25.08.2010 року орендна плата, відшкодування вартості використаної електроенергії, відшкодування плати за дощові стоки вноситься позивачем на розрахунковий рахунок філії ВАТ Індукторзаводу Оснастка.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем згідно предявлених до оплати рахунків ВАТ Індуктор за отримані послуги електропостачання сплачено постачальнику ВАТ «Індуктор» платіжними дорученнями № 909 від 29.12.2010 року на суму 25560,00 грн., № 10 від 10.01.2011 року на суму 17561,14 грн., № 40 від 18.01.2011 року на суму 16000,00 грн. та за надані послуги оренди приміщення платіжними дорученнями № 57 від 26.01.2011 року на суму 31156,20 грн. в відповідності до додатку до договору на розрахунковий рахунок філії завод «Оснастка»ВАТ «Індуктор»№ 8300 в АТ «Укрсиббанк».

Як вбачається з акту податкової перевірки, позивачем включено до розрахунку суми бюджетного відшкодування частину відємного значення 26615,0 грн. податку на додану вартість заводу Оснастка, який є філією ВАТ Індуктор(а.с. 21).

Відповідно до пп.14.1.178 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість непрямий податок, що нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу, яким передбачено, в тому числі, порядок визначення сум податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Приписами статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового періоду).

Відповідно до пункту 200.3 вказаної статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то, зокрема, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг (п. 200.4 ст. 200 Кодексу).

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Виходячи з аналізу пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на внесення сум податку до податкового кредиту виникає у позивача у разі здійснення операцій з придбання послуг, а саме: придбання послуг з оренди приміщення та інших комунальних послуг через ВАТ Індуктор.

Крім того, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

В силу п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період (п. 201. 10 Кодексу).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що податкова накладна від 31.01.2011 року №5 відповідно до вимог зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ВАТ Індукторє платником податку на додану вартість відповідно до вимог статті 180 Податкового кодексу України, а тому зарахування позивачем сум податку на додану вартість в загальному розмірі 26615,0 грн. до складу податкового кредиту на підставі виданої ВАТ Індукторподаткової накладної є таким, що відповідає чинному податковому законодавству.

Суд не погоджується з доводами відповідача щодо безпідставності зарахування спірної суми податку в розмірі 26615,0 грн. до складу податкового кредиту, у звязку з тим, що сума загальної оплати отриманих позивачем послуг від ВАТ Індукторза використану електроенергію та дощові стоки перерахована на розрахунковий рахунок філії ВАТ"Індуктор" - заводу Оснастка, що є структурним підрозділом без статусу юридичної особи, відтак, виходячи з вищенаведеного, підставою для формування віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є податкова накладна, яку позивачу видано платником податку на додану вартість, а саме: ВАТ Індуктор, а сам факт надання послуг оренди (та пов'язаних з нею) за місяць підтверджується актом надання послуг №68 від 28.02.2011р., підписаним тим ж безпосереднім виконавцем надання послуг (за Договором) - ВАТ "Індуктор" .

Враховуючи наведене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.05.2011 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 10786 грн., прийнято необгрунтовано, з порушенням вимог Податкового кодексу України, а тому підлягає скасуванню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ в м. Івано-Франківську за № НОМЕР_1 від 27.05.2011 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано

Постанова складена в повному обсязі 20.07.2011 року.

Суддя: Шумей М.В.