Справа № 2-а-869/10
Суддя: Сердинський В. С.
Дата ухвалення: 2010-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-869/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Калита Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про скасування рішення погоджувальної комісії ОСОБА_2 міської ради по вирішенню спірних земельних питань та інших питань, повязаних з розмежуванням земельних ділянок , -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 міської ради про скасування рішення погоджувальної комісії ОСОБА_2 міської ради.

Позивач зазначав, що 30 січня 1991 року його мати. ОСОБА_3 подарувала йому 21/40 частину житлового будинку № 5 з надвірними будівлями по пров. Вавілова в м. Бровари. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 46 від 18.02.1992 року була надана у довічне користування земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку № 5 по пров. Вавілова в м. Бровари його співвласникам в наступних розмірах: ОСОБА_4 - 192 кв.м., ОСОБА_3 - 214 кв.м., ОСОБА_1 - 449 кв.м.

25 березня 1995 року ОСОБА_3 подарувала позивачу ще ? частину вищезазначеного будинку, в звязку з чим позивачу стало належати 31/40 частина будинку та відповідно земельна ділянка площею 214 кв.м. 14.06.1997 року ОСОБА_4 подарувала свою частину будинку яка складала 9/40 частин ОСОБА_5 і відповідно в його користування перейшла земельна ділянка в розмірі 192 кв.м.

В 2007 році позивач вирішив приватизувати земельну ділянку, яка перебувала в його користуванні відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 46 від 18.02.1992 року, площа якої складає 663 кв.м. (214 кв.м. + 449 кв.м.). 29.07.2008 року співвласник будинку ОСОБА_5 приватизував свою частину ділянки площею 192 кв.м. та одержав Державний акт. Так як рішенням погоджувальної комісії було помилково зазначено площу його ділянки в розмірі 660 кв.м., що суперечить рішенню виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 46 від 18.02.1992 року та фактичному розміру ділянки (855 кв.м. (загальна площа) - 192 м.кв. (земельна ділянка ОСОБА_5) = 663 кв.м. земельна ділянка ОСОБА_1І.), то він не може приватизувати свою ділянку із-за вищезазначеної розбіжності щодо її площі.

На засідання погоджувальної комісії, що прийняла оскаржуване позивачем рішення позивача не запрошували. З приводу допущеної помилки в рішенні погоджувальної комісії ОСОБА_2 міської ради від 27.08.2007 року позивач неодноразово звертавсь до ОСОБА_2 міської ради

19.02.2010 року, листом № 95-255.2 щодо виправлення помилки в розмірі площі земельної ділянки, відповідачем було рекомендовано звернутись до суду з приводу виправлення помилки у разі незгоди з рішенням погоджувальної комісії.

Посилаючись на викладене позивач просив визнати недійсним та скасувати рішення погоджувальної комісії Брвоарської мічської ради по вирішенню спірних земельних питань та інших пиань з розмежування земельних ділянок від 27.08.2007 року в частині дотримання площі земельної ділянки 660 кв.м. у ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, надав пояснення аналогічні позовним вимогам та просив суд про його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_6 заперечував проти задоволення позову, пояснив, що відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування території сіл, селищ, міст.

Проте, відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян; суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті і в передбаченому законом досудовому порядку. Прикладом такого досудового порядку вирішення спорів є вирішення спорів, що розглядаються органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Також, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.04р., №7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ згідно ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Ці спори підлягають розгляду місцевими судами, незалежно від того, розглядались вони попереднього органами місцевого самоврядування чи органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Таким чином можливо зробити висновок, що рішення по земельним спорам органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів не є остаточним. Будь-яка із сторін, яка вважає, що її право порушено або незаконно відмовлено у його захисті, вправі в разі незгоди з таким рішенням звернутися до суду. До суду в такому разі подається не скарга, а позовна заява з вимогою про вирішення спору по суті. Тому суд має розглянути не порушення чи дотримання вимог закону під час розгляду спору в позасудовому порядку, а сам спір по суті.

На підставі вищевикладеного, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено, що 30 січня 1991 року мати позивача. ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 21/40 частину житлового будинку № 5 з надвірними будівлями по пров. Вавілова в м. Бровари. (а.с.11-12).

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 46 від 18.02.1992 року була надана у довічне користування земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку № 5 по пров. Вавілова в м. Бровари його співвласникам в наступних розмірах: ОСОБА_4 - 192 кв.м., ОСОБА_3 - 214 кв.м., ОСОБА_1 - 449 кв.м. (а.с.9).

25 березня 1995 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 ? частину вищезазначеного будинку. (а.с.13-14).

14.06.1997 року ОСОБА_4 подарувала свою частину будинку яка складала 9/40 частин ОСОБА_5 і відповідно в його користування перейшла земельна ділянка в розмірі 192 кв.м. (а.с.15).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 662562 від 29 липня 2008 року ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0.0192 га, яка розташована в м. Бровари по пров. Вавілова, буд. 5 для обслуговування жилого будинку та господарських будівель. (а.с.16).

Рішенням погоджувальної комісії від 27 серпня 2007 року було вирішено здійснити розподіл земельної ділянки у спірній частині в наспаному порядку, за будинком від лінії, яка розділяє частини співвласників будинку, межу провести по прямій ліній до точки, що позначена на плані від 02.04.1999 року з дотриманням площі земельної ділянки 660 кв.м. ОСОБА_1 та 192 кв.м. у ОСОБА_5 (а.с.17).

19.02.2010 року, листом № 95-255.2 щодо виправлення помилки в розмірі площі земельної ділянки, відповідачем було рекомендовано звернутись до суду з приводу виправлення помилки у разі незгоди з рішенням погоджувальної комісії. (а.с.19)

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 158 земельного кодексу України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів вирішують земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 158 ЗК України, ст. ст. 161-163 КАС України,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про скасування рішення погоджувальної комісії ОСОБА_2 міської ради по вирішенню спірних земельних питань та інших питань, повязаних з розмежуванням земельних ділянок

На постанову може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів, з дня її проголошення, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається до Апеляційного суду Київської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.С. Сердинський