Справа № 809/4271/15
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Справа № 809/4271/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Щербяк В.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1, вул. Красна, 71, с. Старуня, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77763

до відповідача: Державної податкової інспекції у Богородчанському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області, вул. Шевченка, 64, смт. Богородчани, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77700

про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.01.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.01.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення положень підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, всупереч фактичним обставинам, необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага в сумі 43511,17 грн. без нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за ознакою доходу "126" - додаткове благо, а відтак протиправно оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням збільшив суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 8158,35 грн., з них за основним платежем на суму 6526,68 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1631,67 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечила з підстав наведених в письмовому запереченні, просила суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

У звязку із наявністю відомостей про отримання громадянином ОСОБА_1 у 2013 році від Філії "Прикарпатське регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" доходу у вигляді анульованого (прощеного) боргу без сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 43511,17 грн. Державною податковою інспекцією у Богородчанському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області надіслано позивачу запит від 03.11.2014 року за № 133/С/09-01-17/449 щодо надання інформації та копій наявних документів про отримання вказаного доходу (а.с.22), який залишений ОСОБА_1 без реагування.

На підставі наказу Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області від 04.12.2014 року за № 278 (а.с.20), відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб із суми доходу, отриманого у вигляді анульованого (прощеного) боргу Філією "Прикарпатське регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" у 2013 році громадянином ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 16.12.2014 року за № 800/17/НОМЕР_2 (а.с.17-19).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 статті 164, підпунктів 168.4.5, 168.4.8 пункту 168.4 статті 168, пунктів 179.1, 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, в результаті чого платнику податків донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік в сумі 6526,68 грн.

За наслідками розгляду вищевказаного акта перевірки, відповідачем винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 26.01.2015 року за № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 8158,35 грн., з них за основним платежем на суму 6526,68 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1631,67 грн. (а.с.21).

Підставою для винесення оскаржуваного рішення слугувало встановлення відповідачем факту неподання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік з відображенням у ній доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 43511,17 грн., отриманого від Філії "Прикарпатське регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 43511,17 грн. за Додатковою угодою № 1 від 24.07.2013 року до Договору б/н від 05.05.2008 року про відновлювальну кредитну лінію (овердрафт) та відповідно не сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 6526,68 грн. За невиконання позивачем визначеного Законом обовязку щодо своєчасного подання податкової декларації про майновий стан і доходи та своєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб відповідачем накладено на даного платника податків штраф у розмірі 1631,67 грн.

Судом встановлено, що 24.07.2013 року між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі в.о. керуючого філією "Прикарпатське регіональне управління" ОСОБА_3 (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Додаткову угоду № 1 від 24.07.2013 року до Договору б/н від 05.05.2008 року про відновлювальну кредитну лінію (овердрафт), згідно якої, сторони визнали наявність боргу Позичальника за Кредитним договором, який становить 64942,05 грн. станом на 24.07.2013 року та домовились про порядок та умови погашення вказаного боргу, а саме Позичальник зобовязується повернути Банку у строк до 24.07.2013 року суму заборгованості перед Банком за Кредитним договором у розмірі 21430,88 грн. у звязку з чим за умови своєчасного та у повному обсязі виконання Позичальником своїх зобовязань, Банком здійснюється прощення боргу в сумі 43511,17 грн. (зворотній бік а.с.23).

Згідно повідомлення філії "Прикарпатське регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" від 24.07.2013 року за № 2047/02-02, 24.07.2013 року АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Прикарпатське регіональне управління" здійснив прощення боргу ОСОБА_1 за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії б/н від 05.05.2008 року в розмірі 43511,17 грн. відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 24.07.2013 року до Договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії б/н від 05.05.2008 року (а.с.23).

Частиною 1 статті 67 Конституції України закріплено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Податкового кодексу України у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно пункту 6.1. статті 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8.1. статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Згідно підпункту 9.1.2. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб.

Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обовязком. Податковий обовязок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обовязків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обовязку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV Податкового кодексу України.

Підпунктом 162.1.1. пункту 162.1. статті 162 розділу IV Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно підпункту 163.1.1. пункту 163.1. статті 163 цього Кодексу об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно підпункту 14.1.47. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Суд не погоджується із твердженням позивача, що визначальною ознакою доходу платника податку, як обєкта та бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, який ОСОБА_1 в будь-якій формі і не отримувався, оскільки, на переконання суду, доходом платника податку є не тільки фактично отриманий дохід у матеріальній чи нематеріальній формі, а й також отримана можливість зберегти існуючі активи на суму зобов'язання, яке мало бути виконане платником, однак, у силу певних обставин він був звільнений від такого обов'язку.

Таким чином, системний аналіз вищевказаних норм Податкового кодексу України з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, дозволяє зробити висновок про те, що анульований АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Прикарпатське регіональне управління" борг позивача за Кредитним договором у сумі 43511,17 грн. є доходом останнього, який підлягав включенню платником податку до його річного оподатковуваного доходу, як отримане додаткове благо відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України. Підставами для такого включення є Додаткова угода № 1 від 24.07.2013 року до Договору б/н від 05.05.2008 року про відновлювальну кредитну лінію (овердрафт) та письмове повідомлення філії "Прикарпатське регіональне управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" від 24.07.2013 року за № 2047/02-02.

Відповідно до пункту 179.1. статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 49.18.4. пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно пункту 179.7. статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1, як платник податку, зобовязаний був подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага в розмірі 43511,17 грн., отриманий від АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Прикарпатське регіональне управління" внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 43511,17 грн. за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 05.05.2008 року, та відповідно сплатити податок на доходи фізичних осіб.

У судовому засіданні встановлено, що на момент проведення контролюючим органом перевірки ОСОБА_1 ним не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, податок на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2013 році, не сплачено. Дана обставина також не заперечувалася позивачем.

Відповідно до підпункту 54.3.5. пункту 54.3. статті 53 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Згідно пункту 167.1. статті 167 Податкового кодексу ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт отримання ОСОБА_1 у 2013 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 43511,17 грн., останній підлягав оподаткуванню за ставками, визначеними пунктом 167.1. статті 167 Податкового кодексу України, а отже позивач зобовязаний був сплатити 6526,68 грн. податку на доходи фізичних осіб.

Пунктом 123.1. статті 123 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

За таких обставин, відповідачем згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 26.01.2015 року за № НОМЕР_1 правомірно донараховано позивачу 6526,68 податку на доходи фізичних осіб та накладено на даного платника податку штраф у розмірі 1631,67 грн. (6526,68 грн. х 25%).

Згідно пункту 58.2. статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Окрім вказаного, суд зазначає, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного суду України від 09.02.1999 року у справі №1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) встановлено, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто, щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього (абзац 3 пункту 2 Рішення КСУ).

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу (абзац 4 пункту 2 Рішення КСУ).

За змістом названої норми термін "відповідальність" необхідно розуміти як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами санкції. Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов'язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку (абзац 2 пункту 4 Окремої думки судді Конституційного суду України Савенка М. Д.).

Тобто, Конституцією України встановлено можливість зворотної дії у часі норми права лише у випадку, якщо вона пом'якшує або скасовує відповідальність особи (санкції). Однак, статтею 58 Конституції України не передбачено зворотної дії у часі норми права, яка встановлює правило поведінки або умови, за яких таке правило вступає в дію (гіпотези або диспозиції). Водночас, абзац "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України закріплює саме правило поведінки та умови, за яких воно вступає в дію (гіпотезу і диспозицію) та не передбачає відповідальність особи за вчинення цього правопорушення, оскільки санкція встановлена зовсім іншою статтею Податкового кодексу України, а саме пунктом 123.1. статті 123 Податкового кодексу України, до якої жодні зміни, в тому числі, які скасовують або пом'якшують відповідальність не вносились.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 26.01.2015 року за № НОМЕР_1 відповідачем винесено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та Податковим кодексом України, а тому підстави для його скасування відсутні, а позовні вимоги є такими, що до задоволення не підлягають.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 07.12.2015 року.