Справа № 811/214/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2015 р. м. Київ К/800/27698/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів Гончар Л.Я., Калашнікової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року

у справі № П/811/214/13-а

за позовом Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області

до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області

про визнання протиправними дій та скасування листа-вимоги

В С Т А Н О В И В :

У січні 2013 року Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції (далі - ДФІ) в Кіровоградській області про визнання неправомірними дій щодо винесення листа-вимоги від 12.12.2012 № 11-06-14-14/8054; визнання протиправним та скасування листа-вимоги відповідача від 12.12.2012 №11-06-14-14/8054.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.01.2015, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано лист-вимогу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області від 12.12.2012 № 11-06-14-14/8054 (з урахуванням змін, внесених до нього від 20.03.2013 № 11-06-14-14/1651 та від 15.05.2013№11-06-14-14/2807) в частині пункту 2; пункту 3 в частині зобов'язання відобразити у бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість державного підприємства «Кіровоградський облавтодор» на суму 237 573,41 грн.; пункту 4 в частині зобов'язання відобразити у бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість товариства з обмеженою відповідальність «Дор-Строй» на суму 1 493 093,96 грн.; пункту 6; пункту 7; пункту 8. У задоволені решти позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій в частині задоволеного позову, ДФІ оскаржила їх у цій частині у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині з мотивів порушення судами норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення - про відмову у задоволенні позову повністю.

Касаційна скарга обґрунтована серед іншого тим, що суди попередніх інстанцій неповно з'ясували обставини у справі, у результаті чого допустили порушення норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваних рішень.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 2 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України у зв'язку з неприбуттям належним чином повідомлених про час і місце судового засідання осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ДФІ проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області за період ІІ-ІV квартали 2010 року, 2011 рік та І півріччя 2012 року , про що складено відповідний акт ревізії від 05.11.2012 № 06-09/332.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято лист - вимогу від 12.12.2012 № 11-06-14-14/8054, про усунення виявлених порушень. Вказаний лист містив наступні вимоги:

- перерахувати до державного бюджету кошти у сумі 176 007,00 грн. (нецільове використання - оплата робіт по встановленню дорожніх знаків на дорогах, які не відносяться до міжнародних та відсутні у переліку об'єктів, котрі визначені Національним агентство з питань підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу та реалізації інфраструктурних проектів, далі - Агенство);

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість ДП «Кіровоградський облавтодор» у сумі 624 009,43 грн., яка виникла внаслідок завищення останнім вартості та обсягів робіт, та прийняти заходи щодо відшкодування зайвих витрат;

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість ТОВ «Дор-Строй» у сумі 1 508 441,82 грн., яка виникла внаслідок завищення останнім вартості та обсягів робіт, та прийняти заходи щодо відшкодування зайвих витрат;

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість ТОВ «Спецтрансбуд» у сумі 56 062,20 грн., яка виникла внаслідок завищення останнім вартості та обсягів робіт, та прийняти заходи щодо відшкодування зайвих витрат;

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість ДП «ШРБУ-100» у сумі 5 695,44 грн., яка виникла внаслідок завищення останнім вартості та обсягів робіт, та прийняти заходи щодо відшкодування зайвих витрат;

- вжити заходів щодо розірвання договорів укладених протягом 2010-2012 років за наслідками проведення процедури державних закупівель (у процедурі закупівель робіт брали участь кілька пов'язаних осіб (порушення пункту 22 статті 1 та пункту 6 частини 1 статті 17 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (далі - Закон));

- вжити заходів щодо недопущення в подальшому порушень приписів частини 5 статті 2 та частини 5 статті 40 Закону у зв'язку з виявленими фактами порушення фінансової дисципліни на суми 2 532 272,39 грн. та 3 892 917,40 грн. (в актах виконаних робіт підрядник включив окремі статті витрат (робіт) по цінам вищим ніж передбачено пропозицією конкурсних торгів та умовами укладеного договору; придбання робіт, які не передбачені умовами договорів, котрі укладенні з переможцями торгів, що призвело до придбання робіт без проведення відповідних закупівель).

Листом від 20.03.2013 № 11-06-14-14/1651 ДФІ внесла зміни до листа-вимоги та позивача було зобов'язано відобразити в обліку дебіторську заборгованість Підприємства у сумі 267 464,49 грн. та скасовано вимогу про відображення дебіторської заборгованості ТОВ «Спецтрансбуд».

Листом від 15.05.2013 № 11-06-14-14/2807 ДФІ також внесла зміни до листа-вимоги та зобов'язала позивача відобразити в обліку дебіторську заборгованість ДП «Кіровоградський облавтодор» у сумі 242 364,54 грн.

Також по суті виявлених під час ревізії порушень та пред'явлених за її результатами вимог судом першої інстанції установлено наступні обставини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2011 № 388 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для будівництва, реконструкції капітального та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування (міжміське сполучення) та доріг, задіяних до підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонат Європи 2012 року з футболу (далі - Порядок).

Абзацом 4 пункту 2 Порядку визначено, що перелік об'єктів поточного ремонту автомобільних доріг загального користування (міжміське сполучення) та доріг, задіяних до підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу (включаючи проектно-вишукувальні роботи), затверджується Агентством.

Наказом Агентства від 16.02.2012 № 19 затверджено перелік об'єктів поточного ремонту автомобільних доріг. Цим переліком розраховано обсяг встановлення та заміни знаків маршрутного орієнтування з дублюючими написами латинськими літерами на міжнародних автомобільних дорогах державного значення, які проходять на території Кіровоградської області. Так, кількість знаків склала 247 одиниць, а фінансування робіт з їх встановлення - 611 000,00 грн.

Під час перевірки ревізори встановили, що бюджетні кошти у сумі 176 007,00 грн. витрачені позивачем на встановлення дорожніх знаків на дорогах, які не належать до міжнародних. Сторонами визнаються ці обставини.

Представник позивача зазначив, що Служба автомобільних доріг не вийшла за граничні межі фінансування, а знаки встановлювались неподалік перехресть з дорогами міжнародного значення. Стверджував, що це робилось з метою належного маршрутного орієнтування гостів фінальної частини чемпіонату Європи 2012 з футболу, які опинялися на дорогах, котрі не відносяться до міжнародних. Ініціатива визнана позивача Агентством як позитивне напрацювання.

Крім того, Агентством прийнято наказ від 05.06.2012 № 88, яким розширено територіальні межі встановлення та заміни знаків маршрутного орієнтування (поза межами доріг міжнародного значення). Агентство визнає, що Служба здійснювала спрямування бюджетних коштів за цільовим призначенням та в межах граничних розмірів фінансування робіт.

З урахуванням внесення змін до листа-вимоги суд першої інстанції розглянув позов щодо оскарження рішення ДФІ в частині обов'язку відображення в обліку Служби автомобільних доріг дебіторської заборгованості ДП «Кіровоградський облавтодор» у сумі 242 364,54 грн.

На думку відповідача така заборгованість виникла внаслідок завищення вартості та обсягів робіт філіями ДП «Кіровоградський облавтодор». В обґрунтування правомірності вимоги в цій частині представники ДФІ доводили, що під час проведення зустрічних перевірок філій ДП «Кіровоградський облавтодор» виявлено відсутність первинних документів бухгалтерського обліку, які надавали право включати до форм виконаних робіт певну частину їх вартості. Проте, контрагент позивача до суду надав такі первинні документи.

Судом призначалась судово-економічна експертиза, згідно з висновками якої ДП «Кіровоградський облавтодор» не змогло підтвердити витрати (Світловодської філії) лише на суму 4 791,13 грн.

Водночас, експерт встановив неможливість підтвердити чи спростувати висновок акта ревізії ДФІ в частині витрат ДП «Кіровоградський облавтодор» (Кіровоградська філія) на суму 13 857,42 грн. Це обумовлено тим, що для надання висновку в цій частині експертизи треба провести судово-будівельну експертизу.

Проаналізувавши висновок експерта, суд встановив, що він ґрунтується на первинних документах бухгалтерського обліку філій ДП «Кіровоградський облавтодор».

У судовому засіданні представник ДФІ зазначив, що під час ревізії йому надавались згадані документи, однак їх не брали до уваги, оскільки роботи виконувались через тривалий час після укладення договорів про виконання робіт.

З урахуванням цих обставин суд першої інстанції встановив, що висновок експерта є належним доказом, який частково спростовує правову позицію ДФІ.

А тому, суд зробив висновок про правомірність листа-вимоги відповідача в частині зобов'язання Служби автомобільних доріг відобразити дебіторську заборгованість ДП «Кіровоградський облавтодор» лише в частині коштів у сумі 4 791,13 грн.

У листі-вимозі відповідач зобов'язав Службу автомобільних доріг відобразити в обліку дебіторську заборгованість ТОВ «Дор-Строй» у сумі 1 509 341,84 грн. (192 924,84 грн. та 1 316 417 грн.). На думку ревізорів така заборгованість виникла внаслідок непідтвердження витрат (перша сума) і невиконання робіт, які внесені в акт виконання робіт (друга сума).

ДФІ стверджує, що під час проведення зустрічної перевірки ТОВ «Дор-Строй» виявлено відсутність первинних документів бухгалтерського обліку, які надавали право включати до форм виконаних робіт певну частину їх вартості. Товариство ж до суду надало такі документи.

Щодо питання підтвердження витрат, то судом призначалась судово-економічна експертиза, згідно з висновками якої ТОВ «Дор-Строй» не підтвердило витрати на суму 16 247,88 грн. Проаналізувавши висновок експерта, суд першої інстанції встановив, що він ґрунтується на первинних документах бухгалтерського обліку ТОВ «Дор-Строй».

У судовому засіданні представник ДФІ зазначив, що під час ревізії йому надавались згадані документи, однак їх не брали до уваги, оскільки роботи виконувались через тривалий час після укладення договорів про виконання робіт.

З урахуванням цих обставин суд встановив, що висновок експерта є належним доказом, який частково спростовує правову позицію Інспекції.

Підсумовуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимога ДФІ про зобов'язання Служби автомобільних доріг відобразити обліку дебіторську заборгованість ТОВ «Дор-Строй» у сумі 1 316 417,00 грн. була передчасною (на час прийняття не надійшов експертний звіт).

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності вимоги відповідача в частині зобов'язання відобразити у бухгалтерському обліку дебіторську заборгованість ТОВ «Дор-Строй» на суму 1 493 093,96 грн. (1 509 341,84 грн. - 16 247,88 грн.).

У листі-вимозі відповідач зобов'язав Службу автомобільних доріг відобразити у обліку дебіторську заборгованість ДП «ШРБУ-100» у сумі 5 695,44 грн. На думку ДФІ така заборгованість виникла внаслідок завищення вартості та обсягів робіт ДП «ШРБУ-100», оскільки під час проведення зустрічної перевірки підприємства контрагента позивача виявлено відсутність первинних документів бухгалтерського обліку, які надавали право включати до форм виконаних робіт певну частину їх вартості. Проте, ДП «ШРБУ-100» до суду надало такі первинні документи. Судом призначалась судово-економічна експертиза, згідно з висновками якої ДП «ШРБУ-100» підтвердило витрати у повному обсязі.

Відповідачем встановлено, що протягом 2010 - 2012 років позивач, проводячи процедури закупівлі робіт, допускав до участі у торгах ДП «Кіровоградський облавтодор», ДП «ШРБУ-100» та ДП «Черкаський облавтодор».

ДФІ стверджує, що ці юридичні особи є пов'язаними, оскільки перебувають під спільним контролем засновника - ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України».

З цих підстав ДФІ зобов'язала позивача вжити заходів щодо розірвання договорів укладених протягом 2010-2012 років за наслідками проведення процедури державних закупівель через участь у процедурі закупівель робіт брали участь кілька пов'язаних осіб у порушення пункту 22 статті 1 та пункту 6 частини 1 статті 17 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Відповідачем також встановлено під час перевірки, що підрядники (ДП «Кіровоградський облавтодор», ТОВ «Дор-Строй» та ДП «ШРБУ-100») в акти виконаних робіт включили окремі статті витрат (робіт) за цінами вищими, ніж передбачено пропозиціями конкурсних торгів та умовами укладених договорів на загальну суму 2 532 272,39 грн.

Також, Інспекція встановила, що Службою автомобільних доріг придбано робіт у підрядників (ДП «Кіровоградський облавтодор», ТОВ «Дор-Строй») на суму 3 892 917,40 грн., які не передбачені умовами договорів, укладеними з переможцями торгів.

На думку відповідача, Служба автомобільних доріг, тим самим, придбала роботи без проведення відповідних процедур закупівель та змінила істотні умови договорів.

Водночас, Служба автомобільних доріг, проводячи розрахунки зі згаданими підрядниками, не вийшла за межі загальної суми коштів, котрі визначені договорами, укладеними з переможцями торгів.

Судами попередніх інстанцій установлено, що на всі об'єкти, які будували підрядники, Служба автомобільних доріг укладала з ними договори за результатами проведених торгів.

При укладанні договорів встановлювалась динамічна договірна ціна (приблизний кошторис). При виконанні робіт на об'єктах уточнення вартості матеріальних ресурсів здійснювалось в порядку передбаченому умовами договору.

При взаєморозрахунках за виконанні роботи не перевищувались регіональні граничні ціни, затверджені ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України». Відшкодування витрат, пов'язаних зі збільшенням вартості матеріально технічних ресурсів, здійснено за рахунок економії коштів по інших статтях зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва.

Таким чином, на думку судів попередніх інстанцій, істотною умовою договору про закупівлю робіт та послуг з поточного ремонту доріг є загальна вартість об'єкту ремонту.

Враховуючи, що Служба автомобільних доріг сплатила підрядникам кошти в межах суми, яка визначалась договорами, котрі укладені з переможцем торгів, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень з боку позивача законодавства про державні закупівлі.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності та необґрунтованості скасованих пунктів листа-вимоги відповідача від 12.12.2012 № 11-06-14-14/8054.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з викладеними висновками судів попередніх інстанцій в повній мірі, вважає їх передчасними з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 26.01.1993 № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону № 2939-ХІІ, якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону № 2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 15.04.2014 № 21-40а14, від 15.04.2014 № 21-63а14, від 13.05.2014 № 21-89а14, від 20.05.2014 № 21-93а14.

Відповідно до частини першої статті 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У справі, що розглядається, ДФІ в м. Києві в оспорюваних пунктах листа від 12.12.2012 № 11-06-14-14/8054 пред'явила різні за своїм змістом вимоги, окремі з яких вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення, а інші - спрямовані на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства. Вказаного суди попередніх інстанцій не врахували.

Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (чинного на час виникнення спірних відносин) було визначено, що пов'язана особа - особа (юридична), яка здійснює контроль над учасником процедури закупівлі, або контролюється таким учасником процедури закупівлі, або перебуває під спільним контролем з таким учасником процедури закупівлі.

Отже, два різні суб'єкта господарювання, які перебувають під спільним контролем якогось суб'єкта, між собою є пов'язаними у розумінні викладеної правової норми.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові акти названим вимогам процесуального закону відповідають не в повній мірі.

Відповідно до частини першої статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Ураховуючи вказані положення правових норм адміністративного судочинства стосовно принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі та належності доказів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що під час нового розгляду справи та прийняття рішення по суті спору суду першої інстанції потрібно встановити, які з оспорюваних пунктів листа відповідача від 12.12.2012 № 11-06-14-14/8054 спрямовані на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, а які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення. Надати цим обставинам відповідну правову оцінку з урахуванням висновків, викладених у постановах Верховного Суду України з розгляду аналогічних спорів. Також необхідно встановити, правомірність яких пунктів вимоги оспорює Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області з мотивів хибності висновків акта ревізії щодо наявності правопорушень взагалі, а які з вимог, виходячи з того, що позивач не погоджується із визначеними в цих пунктах вимоги розмірами збитків.

Крім того, суду потрібно встановити, чи ДП «Кіровоградський облавтодор», ДП «ШРБУ-100» та ДП «Черкаський облавтодор» дійсно перебувають під спільним контролем одного засновника - ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України».

З огляду на викладене доводи касаційної скарги частково заслуговують на увагу, у зв'язку з чим наявні підстави для її часткового задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд.

Частиною першою статті 220 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій під час прийняття рішень по суті спору у цій справі було порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року в цій справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 КАС України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

О.В. Калашнікова

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель