Справа № 2а-2982/11/0970
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2011 р. Справа № 2a-2982/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.

за участю секретаря Андрейчук Л.М.

представників:

від позивача: не з"явився.

від відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до відповідача: Головавтотрансінспекції в особі територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області

про визнання незаконною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

28.07.2011 року ОСОБА_2 звернувся до Коломийського міськрайонного суду з адміністративним позовом до територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування постанови.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 11.08.2011 року, згідно правил територіальної підсудності дану справу передано на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

15.09.2011 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом дану справу призначено до судового розгляду.

Позов мотивовано тим, що 13.07.2011 року працівниками територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області виявлено порушення вимог положень статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» допущені позивачем, а саме: експлуатація легкового автомобіля, облаштованого як таксі без ліцензійної картки. Виявлене порушення зафіксоване в акті за № 226421 від 13.07.2011 року. За наслідками розгляду вказаного акту, 14.07.2011 року відповідачем винесено постанову за №124308 про застосування фінансових санкцій в розмірі 510 гривень, за вчинене правопорушення. Вважає, що вищезазначена постанова є незаконною.

Позивач в судове засідання не з"явився, однак на адресу суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити.

Відповідач позов не визнав, його представником суду надано письмове заперечення проти заявлених позовних вимог, мотивоване тим, що 13.07.2011 року працівниками територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області виявлено порушення вимог положень статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» допущені позивачем, а саме: експлуатація легкового автомобіля, облаштованого як таксі без ліцензійної картки. Виявлене порушення зафіксоване в акті за № 226421 від 13.07.2011 року. За наслідками розгляду вказаного акту, 14.07.2011 року відповідачем винесено постанову за №124308 про застосування фінансових санкцій в розмірі 510 гривень. Також зазначив, що відповідно до ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до позивача застосовані фінансові санкції як до автомобільного перевізника - суб"єкта підприємницької діяльності за порушення чинного законодавства, ане притягнуто до адміністративної відповідальності.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, суд встановив наступне.

21.06.2005 року Коломийською районною державною адміністрацією ОСОБА_2 зареєстровано як фізичну особу підприємця, про що зроблено запис в Єдиному державному реєстрів юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а. с. 4).

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в України визначені Законом України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року за №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті»органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, м. Києві та м. Севастополі.

Стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає перелік документів, на підставі яких виконують пасажирські перевезення, згідно положень якої:

Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:

- для автомобільного перевізника ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія таксі посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, інші документи, передбачені законодавством України.

Судом встановлено, що 13.07.2011 року працівниками територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області виявлено та задокументовано в акті за № 124308 від 14.07.2011 року факт експлуатації відповідачем легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без ліцензійної картки.

Закон України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» визначає види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, порядок їх ліцензування, встановлює державний контроль у сфері ліцензування, відповідальність суб'єктів господарювання та органів ліцензування за порушення законодавства у сфері ліцензування.

Відповідно статті 17 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»ліцензіат зобов'язаний повідомляти орган ліцензування про всі зміни даних, зазначених у документах, що додавалися до заяви про видачу ліцензії. У разі виникнення таких змін ліцензіат зобов'язаний протягом десяти робочих днів подати до органу ліцензування відповідне повідомлення в письмовій формі разом з документами або їх нотаріально засвідченими копіями, які підтверджують зазначені зміни.

Згідно статті 21 даного Закону підставами для анулювання ліцензії є акт про повторне порушення ліцензіатом ліцензійних умов.

У відповідності до статті 1 вказаного Закону ліцензійні умови - установлений з урахуванням вимог законів вичерпний перелік організаційних, кваліфікаційних та інших спеціальних вимог, обов'язкових для виконання при провадженні видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню; ліцензіат - суб'єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності»наказом Міністерства транспорту та звязку України за №514 від 22.07.2010 року затверджено Положення про ліцензійну картку, що додається до ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (далі Положення).

Положення, розроблене відповідно до Законів України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", "Про автомобільний транспорт" та наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 02.07.2010 N 427 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.07.2010 за N 562/17857 (далі - Ліцензійні умови), установлює процедуру оформлення та видачі ліцензійних карток, що додаються до ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (далі - ліцензійна картка).

Відповідно розділу ІІІ даного Положення ліцензійні картки оформлюються згідно з документами, що додаються заявником до заяви про видачу ліцензії, та в терміни, передбачені для видачі ліцензії (пункт 3.1). У разі змін у кількості або складі автотранспортних засобів, що використовуються для провадження діяльності, відповідно до статті 17 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" ліцензіат протягом десяти робочих днів подає до органу ліцензування або відповідного територіального управління повідомлення в письмовій формі (пункт 3.2).

Ліцензійні картки є недійсними у разі змін у реєстраційних документах власних автотранспортних засобів або в інших засвідчених в установленому порядку документах, що підтверджують право користування чи розпорядження таким автотранспортним засобом, що використовується на інших законних підставах (пункт 3.3).

У разі зміни даних у реєстраційних документах власних автотранспортних засобів або інших засвідчених в установленому порядку документах, що підтверджують право користування чи розпорядження автотранспортним засобом, що використовується на інших законних підставах, оформлюються нові ліцензійні картки (пункт 3.6).

Як встановлено судом, позивачем здійснюється господарська діяльність на підставі ліцензії АВ №294515 від 22.11.2006 року , однак на момент проведення перевірки 13.07.2011року перевіряючими встановлено відсутність ліцензійної картки, що підтверджується поясненнями позивача, відповідно до якого переоформити ліцензійну картку на автомобіль ЗАЗ TF 698 К, державний номер НОМЕР_1 він не встиг .

Стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»визначає, що ліцензійною карткою транспортного засобу є документ, який містить реєстраційні дані ліцензії та транспортного засобу.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що позивачем порушено вимоги статті 17 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», розділу ІІІ Положення про ліцензійну картку, що додається до ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а зміни до реєстраційних документів автотранспортних засобів, що підтверджують право користування чи розпорядження таким автотранспортним засобом, що використовується на інших законних підставах призводить до недійсності ліцензійної картки.

За таких обставин, позивач з 13.07.2011 року здійснював експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без ліцензійної картки.

Абзац 2 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є спеціальною нормою, якою встановлено, що за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки встановлюється штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами 4 та 5 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»встановлено, що від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту розглядати справи про стягнення у вигляді штрафів за порушення, викладені у цій статті, мають право посадові особи урядового органу державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті. Порядок стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження і опротестування постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.

Таким чином, експлуатації легкового автомобіля, облаштованого як таксі без наявності ліцензійної картки, що є порушенням вимог статей 39, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідачем, у відповідності до абзацу 4 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за виявлене порушення щодо відповідача, постановою про застосування фінансових санкцій за №124308 від 14.07.2011 року застосовано фінансові санкції на суму 510 гривень.

Відповідно до пунктів 21, 27 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року за №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. При виявлені порушення законодавства складається акт, на підставі якого керівник органу державного контролю виносить постанову про застосування фінансових санкцій, що є обовязковою до виконання.

Суд зазначає, що при здійсненні позивачем експлуатації легкового автомобіля, облаштованого як таксі наявність документів, передбачених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» є обовязком позивача, порушення якого тягне наслідки у вигляді застосування штрафних санкції, передбачених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконною та скасування постанови є не обґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 < Текст > Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

< Резолютивна частина рішення - НЕ ВИДАЛЯТИ >

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 11.10.2011 року у зв"язку з перебуванням судді на лікарняному.