Справа № 2а-2651/11/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2011-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

17 серпня 2011року Справа № 2a-2651/11/0970

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Гундяк В.Д., розглянувши подання Відділу державної виконавчої служби (далі-ВДВС) Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області про арешт рахунків боржника - приватного підприємця (далі-ПП) ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

15.08.2011 ВДВС Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області звернувся до суду з поданням про арешт рахунків боржника ПП Ласяка ОСОБА_2.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2011, винесеної на підставі вимоги Пенсійного фонду України № 171, до стягнення з ОСОБА_1 підлягають кошти на суму 1 099, 12 грн, які знаходяться на рахунку в банківській установі (р/р 5980, МФО 336235 в Івано-Франківській філії АТ банку «Фінанси та кредит»).

Як вбачається із змісту подання, керуючись нормами Цивільного Кодексу України, ЗУ «Про виконавче провадження»та ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а також Інструкцією «Про безготівкові розрахунки», затвердженою постановою правління НБУ № 22 від 21.01.04, якими передбачено недопустимість обмеження права клієнта щодо розпорядження коштами, що зберігаються на його рахунках, не інакше як за рішенням суду, ВДВС Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області просить винести ухвалу про звернення стягнення на грошові кошти боржника ПП Ласяка ОСОБА_2, що знаходяться на вищезазначеному рахунку.

Згідно ч.2.ст.4 Кодексу адміністративного судочинства юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно- правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

В ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі Закон) встановлені права державного виконавця, зокрема п.6 ч.3 даної статті передбачає, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 2 ст.57 вищевказаного Закону встановлено, що арешт майна боржника накладається державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. При цьому чинним законодавством не визначено жодної необхідності постановлення відповідного судового рішення для можливості реалізації даного права, наданого державному виконавцю чинним законом.

Посилання державного виконавця на інші нормативні акти, вказані у поданні, є повністю безпідставні та не можуть бути взяті судом до уваги, так як дані акти є актами цивільного законодавства, а частиною 2 ст.1 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне законодавство, якщо інше не встановлено законом, не застосовується до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин.

Крім того чинним законодавством, яке регулює порядок виконання судових рішень, зокрема ЗУ «Про виконавче провадження», врегульовано правовідновини, які виникають при ухиленні банківської установи від виконання відповідних рішень державного виконавця.

Так відповідно до ч.1 ст.3 даного Закону у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються податковими органами, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами. Згідно ч.1 ст.87 Закону стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, зазначеної у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такої юридичної особи. При цьому стягувач звільняється від сплати державного мита.

Таким чином в даному випадку відсутнє порушене право, яке підлягає судовому захисту шляхом розгляду адміністративної справи.

Крім того відповідно до вимог КАСУ адміністративний суд вправі вирішувати процесуальні питання, повязані з виконанням виключно постановлених ним судових рішень. Однак в даному випадку виконавче провадження відкрито з виконання не рішення суду, а вимоги органу ПФУ.

Вищевказане виключає можливість вирішення даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ураховуючи наведене, керуючись п.1 ч. 1 ст.109 КАС України, суддя-

УХВАЛИВ:

відмовити у відкритті провадження в справі за поданням Відділу державної виконавчої служби Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області про арешт рахунків боржника - приватного підприємця ОСОБА_1.

Копію цієї ухвали, разом з поданням та усіма доданими до нього матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала подання.

Розяснити Відділу державної виконавчої служби Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Згідно ст.254 КАС України ухвала набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3