Справа № 826/23082/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження питання стосовно доцільності залишення без розгляду позовної заяви

Концерну "Техвоєнсервіс"

до

Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві

про

зобов'язати вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

22.10.2015 року в судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання стосовно доцільності залишення позовної заяви Концерну "Техвоєнсервіс" без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Представник позивача проти задоволення поставленого на обговорення питання заперечував.

Відповідач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи, скерувавши при цьому письмові заперечення.

Враховуючи неявку відповідача в судовому засіданні з урахуванням положень частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про розгляд питання стосовно доцільності залишення позовної заяви Концерну "Техвоєнсервіс" без розгляду та у випадку визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду, справи в цілому.

29.10.2015 року представником Концерну "Техвоєнсервіс" скеровано до суду письмові пояснення з приводу пропуску строку звернення до суду. Обґрунтовуючи поважність пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, представник позивача зазначав, що оскаржувана постанова про арешт коштів боржника надсилались на юридичну адресу підприємства, а юридичною адресою реєстрації місцезнаходження Концерну "Техвоєнсервіс" є адреса місцезнаходження його органу управління, а саме Міністерства оборони України: Київ, просп. Повітрофлотський, 6, а фактичною адресою підприємства є адреса: м. Київ, вул. Дегтярівська 13/24. Матеріали виконавчого провадження скеровувались відповідачем на юридичну адресу позивача, а тому про факт прийняття оскаржуваної постанови позивач дізнався після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Крім того, представник позивача вказував про досудове врегулювання спірних правовідносин у зв'язку з чим, в тому числі позивачем було пропущено строк звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2. ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 181 КАС України).

Відповідно до штемпелю вхідної документації Окружного адміністративного суду міста Києва позов подано 05.10.2015, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду визначеного ч. 2 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому твердження представника позивача про поважність пропуску строку звернення до суду у зв'язку із надсиланням відповідачем оскаржуваної постанови на юридичну адресу підприємства, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

А тому, враховуючи, що державним виконавцем з дотриманням порядку направлення матеріалів виконавчого провадження № 46837090 вчасно скеровано на адресу позивача оскаржувану постанову, що позивачем не заперечується, суд вважає відсутніми підстави для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду. Крім того, ні Законом України "Про виконавче провадження", ні іншим нормативно-правовим актом не передбачений обов'язок державного виконавця скеровувати копії постанов державного виконавця на іншу ніж вказано в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Також суд, наголошує, що досудове врегулювання даної категорії спору не зупиняє перебіг строку звернення до суду.

Інших поважних причин пропуску строку звернення до суду позивач не зазначив, не встановлено таких причин і судом з матеріалів позову.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо: позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом та не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду, не встановлено таких причин і судом з матеріалів справи, отже суд вбачає наявними підстави для залишення позову без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 99, 100, 155, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки встановленні ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала відповідно до ч.1 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо ухвалу не було оскаржено.

Суддя В. І. Келеберда