Справа № 2а-2135/12/1470
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2015 р. м. Київ К/800/26027/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

при секретарі Кальненко О.І.,

за участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта будівництва,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта будівництва, в якому просив:

- скасувати реєстрацію Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області декларації про готовність об'єкта будівництва «Реконструкція господарських споруд зі збільшенням розмірів та надбудовою по АДРЕСА_1» (Реєстраційний номер декларації МК 1 від 21.11.2011 року).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.01.2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було задоволено. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 - скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволено. Скасовано реєстрацію № 1 від 21.11.2011 року декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція господарських споруд зі збільшенням в розмірах та надбудовою другого поверху» за адресою: АДРЕСА_1

У касаційній скарзі Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилається на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2014 року та залишити в силі постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.01.2013 року.

Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, заперечення на неї, рішення судів щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу від 23.06.2005 року та від 13.10.2006 року належать на праві власності квартири АДРЕСА_1. Квартири № 20 та № 21, цього ж будинку, на підставі договорів купівлі-продажу від 25.09.2000 року та 19.12.2003 року, належать ОСОБА_2

Відповідно до довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 19.09.2012 року власником будинку АДРЕСА_1 що межує з будівлею позивача, на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2012 року, є ОСОБА_6

Згідно із повідомленням від 26.11.2010 року № 881 про початок будівельних робіт, на які не вимагається дозвіл, з осені 2010 року на земельній ділянці, площею 344,00 м2 , що належить на праві власності ОСОБА_5, де розташовувався будинок АДРЕСА_1 розпочалися будівельні роботи з реконструкції господарських будівель.

21.11.2011 року від ОСОБА_5 - замовника будівництва, надійшла декларація про готовність об'єкта до експлуатації. Вказаний документ був зареєстрований в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області за №1 від 21.11.2011 року.

У зв'язку з надходженням скарги від ОСОБА_4, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області 16.01.2012 року було проведено перевірку, в ході якої встановлено, що під час будівництва триповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1: - порушено вимоги нормативної інсоляції та освітленості згідно з Сан ПіН 2605-82 (для житлових та громадських будинків); - порушені норми проходу для обслуговування і поточного ремонту будинків (факт. 0,3 м. - 0,5 м. при нормально допустимій 1,0м.); - порушені вимоги п.3.37 ДВН 360-92** (Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині мінімальних розмірів між виступаючими частинами будівель; - порушено вимоги додатку 3.1 пункту 1 ДБН В.1.1.7-2002 протипожежні відстані між житловими, громадськими і допоміжними будинками. Більш того, замість реконструкції господарських споруд зі збільшенням в розмірах та надбудовою другого поверху, ОСОБА_5 здійснив капітальне будівництво житлового будинку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області належним чином виконала покладені на неї обов'язки при реєстрації декларації про готовність об'єкта, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 до експлуатації.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що замовник ОСОБА_5 не повно та недостовірно зазначив у поданій ним декларації дані, необхідні для видачі дозволу на виконання будівельних робіт, що у свою чергу потягнуло за собою будівництво об'єкту, що не відповідає вимогам будівельних норм, Державних стандартів і правил.

Однак, з такими висновками суду не можна погодитися. виходячи з наступного.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно із статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття рішення про реєстрацію (відмову у реєстрації) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю відмовляють у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, якщо така декларація подана чи оформлена з порушенням встановлених вимог.

Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів будівництва визначено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553.

Відповідно до пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю ( в редакції на час реєстрації спірної декларації), підставами для проведення позапланової перевірки є:

- подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням чи письмової заяви про проведення перевірки щодо дотримання суб'єктом господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури;

- виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

- перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності приписів та вимог інспекцій;

- перевірка виконання суб'єктом господарювання вимог інспекції щодо усунення порушень ліцензіатом ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури;

- звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства;

- вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2012 року № 148 пункт 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю доповнено новим абзацом, згідно якого підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Санофі-Авентіс Франція» до Міністерства охорони здоров'я України, треті особи - Державне підприємство «Державний фармакологічний центр Міністерства охорони здоров'я України», Відкрите акціонерне товариство «Фармак», Компанія «Мілі Хелскере Лімітед», Компанія «Новахім Індастріз Лімітед», про визнання протиправними та скасування рішень.

Відповідно до статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на вищевикладене, у справі, за якою розглядається дана касаційна скарга, насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача саме в публічно-правовій сфері з боку відповідача внаслідок реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція господарських споруд зі збільшенням в розмірах та надбудовою другого поверху» за адресою: АДРЕСА_1

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити касаційну скаргу, скасувавши рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, під час нового розгляду слід:

- встановити характер правовідносин, що склалися між сторонами по справі;

- з'ясувати, які саме інтереси та права захищає позивач шляхом подання до суду даного адміністративного позову;

- з'ясувати чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права передбаченим законом та чи призведе такий спосіб до реального відновлення порушеного права;

- з'ясувати чи всі зацікавлені особи залучені до участі у справі.

Відповідно до статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, порушення судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.01.2013 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2014 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, третя особа - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта будівництва - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз