Справа № 2а-1990/11/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2011-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2011 р. Справа № 2a-1990/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Андрейчук Л.М.

за участю:

представників відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Колективного підприємства фірми "Гермес-агро"

до відповідача: Державної податкової інспекції в Богородчанському районі

про скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 08.06.2011 р.,-

ВСТАНОВИВ:

15.06.2011 року колективне підприємство фірма «Гермес-Агро» (далі позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Богородчанському районі (далі відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень за № та № від 08.06.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, в порушення вимог підпункту 7.2.6. пункту 7.2 статті 7, пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», статті 228 Цивільного кодексу України визначив податкові зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 16 041,66 грн., та податку на прибуток/доходи приватних підприємств в розмірі 20 051, 78 грн., оскільки висновки викладені в акті перевірки, на підставі якого винесені рішення, не відповідають фактичним обставинам. Зокрема, позивач зазначає, що контрагент по договору не може нести відповідальність за порушення, допущені іншою стороною у своїй діяльності, оскільки право на податковий кредит залежить від законності самої операції та правильності оформлення податкової накладної. Також покупець не може нести відповідальність за дії продавця, який не звітує перед податковим органом, не перераховує суми ПДВ до бюджету, не перебуває за своєю юридичною адресою або ліквідований. Чинним законодавством не передбачено обовязку покупця контролювати дії продавця і перевіряти виконання ним своїх податкових зобовязань. При цьому сама по собі несплата податку продавцем (в тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця контролювати дії продавця і перевіряти виконання ним своїх податкових зобовязань. З цих мотивів просить скасувати оскаржувані рішення ДПІ в Богородчанському районі.

Представник позивача в судове засідання не прибув, однак в позовній заяві просив позов розглянути за його відсутності.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з мотивів викладених в письмовому запереченні та пояснили, що перевіркою правомірності віднесення до складу витрат та до складу податкового кредиту сум по операціях із ПП «Стовплінт-Юрій», позивачем при наявності лише первинних документів виявлено відсутність будь-яких фінансово-господарських операцій. Просили в задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступних мотивів.

Судом встановлено, що позаплановою виїзною документальною перевіркою КПФ «Гермес-Агро» з питань дотримання вимог податкового законодавства при справлянні податку на прибуток з підприємств при проведенні взаємовідносин з ПП «Стовплінт-Юрій», за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року встановлено завищення КПФ «Гермес-Агро» валових витрат на придбання товарів (робіт, послуг) за 2008 рік, в т.ч. за II квартал 2008 року на суму 64 166,67 грн. (Акт перевірки за №282/23/30051300 від 27.05.2011 року).

Відповідно до пред'явлених та наявних документів перевіркою встановлено, що КПФ «Гермес-Агро» в періоді, що перевірявся придбавало двигун до трактора ДЕТ-250 від ПП «Стовплінт-Юрій», згідно накладної №б/н від 12.05.2008р. та податкової накладної №б/н від 12.05.2008 року на суму 77 000 грн., в тому числі ПДВ 12 833,33 грн. Загальна вартість отриманих товарів (робіт, послуг) від ПП «Стовплінт-Юрій» за період з 01.01.2006 року по 21.12.2008 року складає 77 000 грн. з ПДВ.

Як встановлено перевіркою КПФ «Гермес-Агро» здійснило перерахування коштів на розрахунковий рахунок ПП «Стовплінт-Юрій» в сумі 77000 грн. згідно банківських виписок від 09.06.2008 року за №151 та від 12.06.2008 року за №1. Станом на 31.12.2008 року у КПФ «Гермес-Агро» кредиторська/дебіторська заборгованість перед ПП «Стовплінт-Юрій» відсутня.

Позивачем не надано для перевірки журналів ордерів 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»; 685«Розрахунки з іншими кредиторами» та ін.

Вказана перевірка проводилась відповідно до постанови заступника начальника відділу РОВС слідчого управління податкової міліції ДПА України по кримінальній справі про обвинувачення Аларага Фаіза ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та інших осіб.

В ході проведення перевірки, податковим органом не встановлено факту передачі товарів від продавця до покупця, в зв'язку з не наданням для перевірки актів приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товару. На підприємстві відсутні шляхові листи, товарно-транспортні накладні, та інші документи, які б свідчили про перевезення двигуна до трактора ДЕТ-250.

Пунктом 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в матеріальній або нематеріальній формах.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 зазначеного Закону валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Також, відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», до складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. Не підлягають віднесенню до складу валових витрат суми збитків платника податку, понесених у зв'язку з продажем товарів (робіт, послуг) або їх обміном за цінами, що нижчі за звичайні, пов'язаним з таким платником податку особам. Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Суд зазначає, що товаро-транспортна накладна - це основний документ на вантаж, що повинен оформлятися при здійсненні вантажних автоперевезень. Товаро-транспортна накладна виступає первинним документом бухгалтерського обліку.

Закон України «Про автомобільний транспорт» та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні визначають товаро-транспортну накладну обов'язковим документом, що повинен оформлюватись при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язано вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до п.2 ст.3 вказаного Закону України бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку, відповідно до яких, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Як встановлено перевіркою, позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували транспортування, передачу та зберігання двигуна до трактора ДЕТ-250, тобто товарно-транспортних накладних, складських та інших документів. Керівник позивача відмовився надати пояснення з цього приводу. Крім того, представником позивача вказані документи суду не надано. Реальність проведення такої операції сторонами договору, судом не встановлено.

В звязку з вищенаведеним, суд приходить до висновку щодо правомірності донарахування позивачу податкового зобовязання по податку з прибутку/доходу підприємства на суму 20051,78 грн. податковим повідомленням-рішенням за № від 08.06.2011 року.

Крім того, перевіркою повноти визначення КПФ «Гермес-Агро» податкового кредиту за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року встановлено його завищення на суму ПДВ 12833,33 грн. за травень 2008 року.

Проведеною перевіркою відображених показників у рядку 10.1 Декларацій «Придбання (виготовлення) з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 відсотків», у загальній сумі дозволеного податкового кредиту у розмірі 29382,00 грн. за період з 01.01 2006 року по 31.12.2008 року встановлено завищення задекларованих КПФ «Гермес-Агро» вищевказаних показників у рядку 10.1 Декларацій «Придбання (виготовлення) з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг) та основних фондів з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за ставкою 20 відсотків» всього на суму ПДВ 12833,33 грн. за травень 2008 року.

Платників податку на додану вартість, обєкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету в період виникнення спірних правовідносин визначає Закон України «Про податок на додану вартість».

Згідно з підпунктом 7.4.1. пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. За змістом підпункту 7.4.5. пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Враховуючи, що на момент проведення перевірки та на час розгляду справи в суді позивачем не підтверджено суми задекларованого податкового кредиту за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, документами зазначеними пунктом 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», то суд вважає правомірним визначення податкових зобовязань з сплати податку на додану вартість в цій сумі.

Щодо наявності податкової накладної, виданої ПП «Стовплінт-Юрій» як виключно єдиної законодавчо визначеної підстави для підтвердження податкового кредиту за вказаний період, чим обґрунтовує свої вимоги позивач, то суд зазначає, що наявність у позивача таких документів є достатніми, але не вичерпними підставами для визначення податкового кредиту.

Зокрема, досліджуючи реальність господарської операції, що є підставою для виникнення права на податковий кредит; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит суд дійшов висновку про те, що в діях платника податку, який заявляє право на податковий кредит, вбачається спрямованість на незаконне одержання коштів з державного бюджету або необґрунтоване зменшення податкових зобовязань з податку на додану вартість.

Так, судом встановлено, що податковий кредит за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року сформовано за облікованою позивачем господарською операцією з ПП «Стовплінт-Юрій» за податковою накладною від 12.05.2008 року про придбання двигуна до трактора ДЕТ-250 вартістю 77000 гривень, в тому числі податку на додану вартість 12833,33 гривень (а.с.52).

Позивачем не надано, а судом не виявлено будь-яких доказів, які б підтверджували факт придбання ним у ПП «Стовплінт-Юрій» вказаного товару, не існує доказів транспортування та зберігання даного майна.

Як наслідок, суд дійшов висновку про відсутність господарських операцій між позивачем та ПП «Стовплінт-Юрій» щодо купівлі-продажу двигуна до трактора ДТ-250.

Виходячи із аналізу норм Закону України «Про податок на додану вартість» та встановлених у судовому засіданні обставин, наявність податкової накладної у позивача, як платника податків, є обовязковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, але не вичерпною.

Суд, вважає за необхідно зазначити, що якщо певна господарська операція між субєктами господарювання (платниками податку) не відбулася, чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. Тобто, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то придбання таких товарів або послуг не відбулося. Відповідно право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права - придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Наслідки порушення податкового законодавства повинні застосовуватися незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобовязання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується та вважає правильними висновки відповідача про наявність у позивача обовязку сплати податку на додану вартість в розмірі 16041,66 грн., а податкове повідомлення-рішення за № від 08.06.2011 року правомірним.

Таким чином, визначені Державною податкової інспекцією в Богородчанському районі податкові зобовязання КПФ «Гермес-Агро» зі сплати податкового зобовязання по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 20005,78 гривень та податку на додану вартість в сумі 16041,66 гривень є правомірними, а позовні вимоги про скасування податкових повідомлень-рішень за № та № від 08.06.2011 року, якими ці зобовязання визначені, є не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано

Суддя: (підпис) ОСОБА_12

Постанова складена в повному обсязі 01.07.2011 року.