Справа № 804/4792/15
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 рокусправа № 804/4792/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову: Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 р. у справі № 804/4792/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт"

до: Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" (далі по тексту - позивач) звернулося до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач, Лівобережна ОДПІ) від 18.03.2015 року №, №, №.

На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що спірні податкові повідомлення-рішення складені всупереч нормам чинного законодавства на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки, а тому є незаконними, та такими, що порушують права та інтереси позивача.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 18.03.2015 року № , № у зв'язку з досягненням податкового компромісу.

Таким чином, у даній справі по суті судом було розглянуто позовні вимоги щодо податкового повідомлення-рішення №.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 18 березня 2015 року в частині суми основного платежу в розмірі 6971,05 грн. та 5228,29 грн. застосованих штрафних (фінансових) санкцій; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, не надав їм належної правової оцінки, невірно застосував норми матеріального права.

Позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, судове рішення вважає законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання та підставі направлень від 10.12.2014 р. №000648, №000655, №000656, №000657, №000658 податковим органом проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р.

За результатами перевірки 04.02.2015 р. складено акт №316/04-61-22-1, в якому зазначається про порушення позивачем, а саме:

- п.198.1, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суми податку на додану вартість на загальну суму 11285559 грн., у т.ч.: за жовтень 2012 року - 356040грн., за листопад 2012 року - 193080грн., за грудень 2012 р. - 40536грн., за січень 2013 року - на 4395903грн., за лютий 2013 року - на 5544000грн., за березень 2013 року - на 756000грн.;

- пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, пп.138.10.3, пп.138.10.2. п.138.10 ст.138, пп.138.8.5 п.138.8 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті - занижено суму податку на прибуток на загальну суму 9067292грн.;

- пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176, з урахуванням пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, що призвело до несплати податку з доходів фізичних осіб у лютому та жовтні 2013 р. у сумі 10895,96грн.;

- пп.164.2.11 п.164.2 ст.164, пп.170.9.1 пп.170.9.2 п.170.9 ст. 170 Податкового кодексу України, що призвело до несплати податку з доходів фізичних осіб у січні, вересні та лютому 2013 року у сумі 3481,92 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем складено податкові повідомлення-рішення від 18.03.2015 р. №, №, №.

Предметом даного спору є правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення №.

Так, податковим повідомленням-рішенням № за порушення позивачем пп 168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст. 176, з урахуванням пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.164.2.11 п.164.2 ст.164, пп.170.9.1, пп.170.9.2 п.170.9 ст.170 ПК позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податку у вигляді заробітної плати на загальну суму 25161грн. 29 коп. (з яких податок на доходи фізичних осіб у сумі 14377,88 грн. та 10783,41грн. штрафні (фінансові) санкції.

Висновки податкового органу пов'язані з наступними обставинами.

Відповідно до таблиці №7:

ѕ генеральний директор ОСОБА_1 перебував у відрядженні та здійснював вильоти за маршрутом Київ-Амстердам - Філадельфія - Париж - Київ.; вартість квитка 8604грн.;

ѕ директор департаменту маркетингу ОСОБА_2 перебував у відрядженні та здійснював вильоти за маршрутом: Київ - Амстердам - Філадельфія - Париж - Київ.; Київ-Тбілісі-Київ; вартість квитків 8604грн. та 2328грн. відповідно;

ѕ заступник директора з економіки ОСОБА_3 перебував у відрядженні та здійснював вильоти за маршрутом Київ-Тбілісі, вартість квитка складає 2121грн.;

ѕ начальник планово-економічного відділу ОСОБА_4 перебувала у відрядженні та здійснювала вильоти за маршрутом Київ-Тбілісі-Київ, вартість квитка становила 4360грн.;

ѕ заступник директора по збуту ОСОБА_5 перебував у відрядженні та здійснював вильоти за маршрутом Київ-Тбілісі-Київ, вартість квитка 2830грн.;

ѕ аудитор підприємства позивача ОСОБА_6 перебував у відрядженні та здійснював вильоти за маршрутом Дніпропетровськ - Київ - Тбілісі - Київ - Дніпропетровськ, вартість квитка 4886грн.;

ѕ технічний директор ОСОБА_7 перебував у відрядженні та здійснював вильоти за маршрутом: Дніпропетровськ - Київ - Тбілісі - Київ - Дніпропетровськ, вартість квитка складає 4360грн.;

ѕ менеджер з питань регіонального розвитку ОСОБА_8 перебував у відрядженні та здійснював вильоти за маршрутом Київ - Баку - Тбілісі - Київ, вартість квитка складає 4379грн.;

ѕ помічник генерального директора ОСОБА_9 перебував у відрядженні та здійснював вильоти за маршрутом: Дніпропетровськ - Київ - Тбілісі - Київ - Дніпропетровськ, вартість квитка 4886грн. ;

ѕ начальник оперативного маркетингу ОСОБА_10 перебував у відрядженні та здійснював вильоти за маршрутом: Київ - Тбілісі - Київ, вартість квитка становила 2830грн.;

ѕ начальник відділу забезпечення упаковкою ОСОБА_11 перебував у відрядженні та здійснював вильоти за маршрутом: Київ - Тбілісі - Київ, вартість квитка 2830грн. ;

ѕ начальник відділу забезпечення сировини ОСОБА_12 перебував у відрядженні та здійснював вильоти за маршрутом: Київ - Тбілісі - Київ, вартість квитка 2830грн. ;

ѕ начальник відділу розвитку виробництва ОСОБА_13 перебував у відрядженні та здійснював вильоти за маршрутом: Київ - Тбілісі - Київ, вартість квитка 2830грн.

Всього за період, який перевірявся, придбано квитків на загальну суму 61508грн. Відповідач відніс вартість квитків до додаткового блага.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

За визначенням підпункту 14.1.47. п. 14.1. ст. 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до абз.17 п.2 "Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу", затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку № 216 від 23.04.2010р., електронний квиток це електронний документ, який включає роздрук маршруту, електронні купони і, у разі використання, документ для посадки.

Підпунктом 37 п. 1 ст.1 р.1 Повітряного кодексу України від 19.05.2011 р. № 3393-VІ визначено, що електронний квиток - це електронний документ, що включає маршрут - квитанцію, видану авіаперевізником або від імені авіаперевізника, електронні купони - у разі використання, документ для посадки.

Електронний купон - це частина авіаквитка, яка зберігається в базі даних автоматизованої системи перевізника.

Посадковий талон - це документ, який видається пасажиру при реєстрації, та являється документом для посадки на літак.

Відповідно до пп.140.1.7 п.140.1 ст.140 ПК України витрати на проїзд можуть бути включені до складу витрат платника податку лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків, у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту.

Згідно з пп.164.2.11 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку зараховується сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 ПК України.

За нормами п. г) пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи, отримані платником податку як додаткове благо у вигляді суми грошового або майнового відшкодування будь - яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов'язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно ПКУ.

З аналізу зазначених норм вбачається, що обов'язок відображення боржником у річній податковій декларації доходу у вигляді суми анульованого кредитором боргу та відповідно його сплаті до бюджету виникає у разі повідомлення кредитором боржника про анулювання боргу, а також факт включення кредитором суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.

У відповідності до пп. 168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 ПК України.

Згідно з пп.170.9.1. п. 170.9 ст. 170 ПК України податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме:

а) на відрядження - у сумі, що перевищує суму витрат платника податку на таке відрядження, розрахованій згідно із цим підпунктом.

Не є доходом платника податку - фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах із своїм роботодавцем або є членом керівних органів підприємств, установ, організацій, сума відшкодованих йому у встановленому законодавством порядку витрат на відрядження в межах фактичних витрат, а саме, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат.

Зазначені в абзаці другому цього підпункту витрати не є об'єктом оподаткування цим податком лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

Включаються до оподатковуваного доходу вартість алкогольних напоїв і тютюнових виробів, суми "чайових", за винятком випадків, коли суми таких "чайових" включаються до рахунку згідно із законами країни перебування, а також плата за видовищні заходи.

До оподатковуваного доходу не включаються також витрати на відрядження, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв'язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження, а для відряджень за кордон - не вище 0,75 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.

Відповідно до пп.170.9.2. п. 170.9 ст. 170 ПК України звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку:

а) завершує таке відрядження;

б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.

За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту.

Пунктом 176.2 ст. 176 ПК України визначено, що особи, які мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

У відповідності до ч.3 ст.12 Закону України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 р. № 1710-VI відмітки про перетинання державного кордону у паспортних документах громадян України не проставляються, за винятком випадків їх особистого звернення з метою проставлення такої відмітки. Тому й цілком можлива відсутність відмітки про перетин державного кордону України у закордонному паспорті працівників, які перебували у відрядженнях.

З матеріалів справи вбачається, що знаходження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відрядженні з 08.02.13 р. по 18.02.13 р. у США та, відповідно, правомірного використання ними добових на загальну суму 17000грн. належним чином підтверджено матеріалами справи. Проте, авіаквитки інших працівників позивача не були підтверджені посадковими талонами.

Таким чином, в частині задоволених позовних вимог, дослідивши вищевикладені обставини справи та докази на їх підтвердження, суд дійшов обгрунтованих висновків, що у діях платника податків (позивача) відсутнє порушення норм податкового законодавства, на які посилається відповідач, при цьому твердження податкового органу про наявність таких порушень ґрунтуються на припущеннях та належним чином не доведені. Тобто, доводи відповідача не ґрунтуються на законі та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Суд об'єктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають значення для справи, і прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого не вбачається. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережної об'єднаної Державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 р. у справі № 804/4792/15 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 р. у справі № 804/4792/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна