Справа № 815/2563/15
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2563/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Бойка А.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агросток» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.12.2014 року №, №,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ТОВ «Агросток» 05 травня 2015 року звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував відсутністю встановлених відповідачем в Акті перевірки порушень податкового законодавства з боку ТОВ «Агросток», оскільки при формуванні податкового кредиту за перевіряємий період, ОСОБА_2 у повному обсязі було дотримано вимоги чинного податкового законодавства України, та правомірно віднесено до складу податкового кредиту відповідні суми ПДВ, сплачені у ціні отриманих товарів (послуг), у межах відповідних фінансово-господарських правовідносин з контрагентами.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року було задоволено адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Агросток» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.12.2014 року №, №.

Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 08.12.2014 року №, №.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Агросток» (65078, м.Одеса, вул.Космонавтів,32, ) судовий збір у сумі 362(триста шістдесят дві) грн. 31коп.

В апеляційній скарзі ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, та прийняття нового судового рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

В період з 10.11.2014 року по 14.11.2014 року посадовими особами ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АГРОСТОК» з питань взаєморозрахунків та правових відносин з ТОВ «О.Л.Д. ТРАНС» за грудень 2013 року, січень та лютий 2014 року, та з ТОВ «Снарт Лайн» за березень 2014року (т. 1 а.с. 52, 53).

На підставі перевірки було складено Акт №6196/22-213/4 від 21.11.2014 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АГРОСТОК» з питань взаєморозрахунків та правових відносин з ТОВ «О.Л.Д. ТРАНС» за грудень 2013 року, січень та лютий 2014 року, та з ТОВ «Снарт Лайн» за березень 2014 року», у висновках якого наголошено, що ОСОБА_2 завищено податковий кредит з ПДВ, внаслідок чого порушено вимоги п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України (т. 1 а.с. 53-68).

08 грудня 2014 року, на підставі складеного Акта перевірки, було винесено податкові повідомлення-рішення №, № (т. 1 а.с. 88-89), які стали підставою для звернення позивача до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були здійсненні операції з виконання робіт у межах господарських правовідносин з контрагентами, які мали реальний характер, та були опосередковані дійсним рухом активів.

Суд 1-ї інстанції зазначив, що включення ТОВ «Агросток» спірної суми ПДВ до складу податкового кредиту перевіряємого періоду в межах вищеокреслених фінансово-господарських відносин із ТОВ «О.Л.Д. ТРАНС» та ТОВ «Снарт Лайн», повністю підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними, та іншими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, що відповідно свідчить про безпідставність та неправомірність донарахування відповідачем ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Агросток» податку на додану вартість, та зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, Податковому Кодексу України.

В апеляційній скарзі ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області вказується, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки було складено акт перевірки від 21.11.2014 року, яким встановлено завищення податкового кредиту на загальну суму 113309 грн.

В процесі перевірки були встановлені обставини, які у сукупності свідчать про наявність у первинних документах недостовірних відомостей про учасників поставок, фактичну неможливість виконання цих поставок саме задекларованими контрагентами, спрямованості дій платника на отримання необґрунтованої податкової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування та, як результат, зменшення суми податків, що належить сплаті. Під час перевірки були встановлені обставини, які свідчать про неможливість здійснення реальної господарської діяльності вказаним постачальником.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 23 грудня 2013 року між позивачем (Покупець) та ТОВ «О.Л.Д. ТРАНС» (Продавець) було укладено Договір поставки №44/13 та Додаткова угода №1 від 23.12.2013 року до Договору поставки № 44/13 від 23.12.2013 року (т. 1 а.с. 170-172).

Придбаний у ТОВ «О.Л.Д. ТРАНС» товар (пшениця та соняшник) в подальшому був реалізований позивачем на користь ТОВ «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД» та ТОВ «АГРОТРЕЙД ЕКСПОРТ».

22 січня 2014 року між позивачем (Покупець) та ТОВ «О.Л.Д. ТРАНС» (Продавець) було укладено Договір поставки №06/14 (т. 1 а.с. 165-167).

Відповідно до Додаткових угод від 22.01.2014 року №1, від 22.02.2014 року №2, та №3, Договору поставки №44/13 від 23.12.2013 року між ТОВ «О.Л.Д. ТРАНС» та ТОВ «Агросток», Продавець передав, а Покупець прийняв пшеницю 3кл. (урожай 2013 року), та соняшник (урожай 2013 року) (т. 1 а.с. 167-171).

На підтвердження виконання умов договорів та встановлення реальності господарських операцій, було надано:

- договір поставки № 07898/14 від 24.12.2013 року;

- акт розрахунку ціни № ЗПК051789 від 24.12.2013 року;

- додаток № ЗПК051789 від 24.12.2013 року до договору № 07898/14 від 24.12.2013 року;

- видаткова накладна № 319 від 24.12.2013 року;

- довіреність № ОД00002618 від 18.12.2013 року;

- податкова накладна № 34 від 24.12.2013 року;

- договір поставки № ЕПК-10/1307-12 від 12.07.2013 року;

- видаткова накладна № 16 від 24.01.2014 року;

- довіреність № 12 від 14.01.2014 року;

- податкова накладна № 16 від 24.01.2014 року;

- договір поставки № 08594/14 від 24.02.2014 року;

- акт розрахунку ціни № ЗПК054453 від 24.02.2014 року;

- додаток № ЗПК054453 від 24.02.2014 року до договору № 08594/14 від 24.02.2014 року;

- видаткова накладна № 42 від 24.02.2014 року;

- довіреність № ОД00002960від 24.02.2014 року;

- податкова накладна № 25 від 24.02.2014 року;

- договір поставки № 08622/14 від 24.02.2014 року;

- додаток № ЗПК054581 від 24.02.2014 року до договору № 08622/14 від 24.02.2014 року;

- акт розрахунку ціни № ЗПК054581 від 24.02.2014 року;видаткова накладна № 43 від 24.02.2014 року;

- податкова накладна № 26 від 24.02.2014 року (т. 1 а.с. 196-216).

08.01.2014 року між ТОВ «Агросток» (Замовник) та ТОВ «Снарт Лайн» (Виконавець) було укладено Договір №ВТ-1 про надання послуг (т. 1 а.с. 229-230), та надано до суду для підтвердження реальності взаємовідносин з контрагентами Додаткові угоди між ТОВ «Снарт Лайн» і ТОВ «Агросток» № 30 від 28.02.2014 року, № 31 від 03.03.2014 року, №32 від 05.03.2014 року, №33 від 07.03.2014 року, № 34 від 10.03.2014 року, № 35 від 11.03.2014 року, № 36 від 12.03.2014 року, № 37, 38, 39, 40 від 13.03.2014 року, № 41, 42 від 14.03.2014 року, № 43 від 16.03.2014 року, № 44 від 17.03.2014 року, № 45 від 18.03.2014 року, № 46, 47, 48, 49 від 19.03.2014 року, № 50 від 20.3.2014 року, № 51 від 21.03.2014 року, № 52, 53 від 25.03.2014 року, № 54 від 26.03.2014 року, № 55 від 28.03.2014 року, № 56 від 29.03.2014 року (т. 1 а.с. 231-257).

Судова колегія зазначає, що позивачем та його контрагентами було повністю дотримано законодавчо визначені вимоги, та досягнуто згоди з усіх істотних умов укладених між господарюючими суб'єктами договорів, які підтверджені матеріалами справи.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (робіт, послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту. Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичне надання послуг, здійснення поставки товарів та їх отримання іншою стороною, а також документи, котрі підтверджують використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.

Дослідивши наявні у матеріалах справи: заявки (т. 3 а.с. 73-99), товарно-транспортні накладні (т. 1 а.с. 183-184, т. 2 а.с. 139-245), платіжні доручення (т. 1 а.с. 188-191, т. 3 а.с. 1-12), рахунки на оплату (т. 1 а.с. 192-195, т. 3 а.с. 13-26), податкові накладні (т. 1 а.с. 178-182, 201, 205, 211, 216, т. 2 93-138), видаткові накладні (т. 1 а.с. 173-177, 199, 203, 209, 215), акти здачі-приймання наданих послуг (т. 2 а.с. 1-92), колегія суддів приходить до висновку, що первинні документи були оформлені належним чином та містять достатню інформацію відносно змісту та вартості господарських операцій, які були опосередковані складанням цих документів, та дають змогу вважати що господарські операції відбулися і тягнуть настання реальних правових наслідків.

Датою виникнення у позивача права на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту дата отримання виписаних ТОВ «О.Л.Д. ТРАНС» та ТОВ «Снарт Лайн» позивачу накладних.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що контрагенти позивача, на момент видачі ТОВ «Агросток» податкових накладних, не були зареєстровані у законодавчо визначеному порядку платниками податку на додану вартість, та не сплачували у встановленому законом порядку відповідні суми податку до бюджету.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1-ї інстанції стосовно того, що доводи податкового органу щодо отримання платником необґрунтованої податкової вигоди, мають ґрунтуватись на сукупності доказів, які б безумовно та беззаперечно підтверджували існування обставин, котрі виключають право платника на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Відповідачем не було доведено стосовно здійснення ОСОБА_2 та його контрагентами узгоджених дій, спрямованих на створення штучних умов для отримання незаконної податкової вигоди, а також не надано жодного доказу на підтвердження того, що зміст укладених між ТОВ «Агросток», та його контрагентами ТОВ «О.Л.Д. ТРАНС» та ТОВ «Снарт Лайн», правочинів, не відповідає дійсним намірам сторін, і що дані наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за наслідками фінансово-господарських операцій, та доказів на підтвердження відсутності у посадових осіб підприємств повноважень на укладання таких договорів, та відсутності у ТОВ «О.Л.Д. ТРАНС» та ТОВ «Снарт Лайн» повноважень виписувати податкові накладні.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено податкове законодавство, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про порушення позивачем законодавства України, у звязку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 08.12.2014 року №, № є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв