Справа № 2а-5933/12/1070
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2015 р. м. Київ К/800/4749/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання за участю представника позивачаЗайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г., Корінець Ю.О., Хільчука О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» до Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області, Головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства управління контролю за використанням та охороною земель-державного інспектора Драчука І.С. про визнання протиправним та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» (далі - ТДВ «Шамраївський цукровий завод) пред'явило позов до державної інспекції сільського господарства в Житомирській області, головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства управління контролю за використанням та охороною земель -державного інспектора Драчука І.С. про визнання протиправним та скасування припису державної інспекції сільського господарства у Житомирській області № 20038 від 15 листопада 2012 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року апеляційну скаргу ТДВ «Шамраївський цукровий завод» задоволено.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог ТДВ «Шамраївський цукровий завод».

Визнано протиправним та скасовано припис Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області № 20038 від 15 листопада 2012 року.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі Державна інспекція сільського господарства в Житомирській області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що в листопаді 2012 року на підставі частини 1 статті 5, статтей 6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», частини 1 статті 19 Закону України «Про охорону земель», пунктів 4-5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 459, представниками державної інспекції сільського господарства в Житомирській області було проведено планову перевірку ТДВ «Шамраївський цукровий завод» на предмет дотримання вимог земельного законодавства, під час якої було виявлено, що на території Ружинського району Житомирської області, за межами населених пунктів с. Березянка та с. Ягнятин позивач використовує земельні ділянки загальною площею 1013,2336 га , в тому числі на території Березянської сільської ради та Ягнятинської сільської ради площею 674,3628 га на підставі договорів оренди землі, укладених з громадянами-власниками земельних ділянок.

Крім того, на території вказаних сільських рад Ружинського району ТДВ «Шамраївський цукровий завод» використовує 37,2 га із невитребуваних земельних часток (паїв) на території Березнянської та Ягнятинської сільради. Позивачем не було надано перевіряючим будь-яких документів на право використання невитребуваних земельних часток (паїв). Також контролюючим органом було встановлено відсутність документів, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь на вказані земельні ділянки.

За наслідками перевірки був складений акт № 20040 від 14 листопада 2012 року та винесений припис за цим же номером від 15 листопада 2012 року, яким зобов'язано позивача усунути виявлені порушення шляхом звільнення самовільно занятих земельних ділянок; затвердити проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на вказані земельні ділянки, для чого визначений термін до 14 грудня 2012 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог зазначив, що оскільки позивач використовує земельні ділянки на території Ружинської, Ягнятинської та Березянської сільських рад Житомирської області без правовстановлюючих документів та проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь на згадані земельні ділянки, припис державної інспекції сільського господарства у Житомирській області № 20038 від 15 листопада 2012 року правомірний та скасуванню не підлягає.

Ухвалюючи рішення по даній справі, суд першої інстанції також врахував обраний позивачем спосіб захисту права. Зокрема, доводи представників позивача про те, що оскаржуваний припис може потягнути за собою негативні наслідки для підприємства у майбутньому, у вигляді можливого звернення відповідача до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди, суд першої інстанції до уваги не взяв з огляду на положення статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки право на звернення до суду виникає у особи (позивача) у разі його порушення, у зв'язку з чим вимоги на майбутнє не можуть бути предметом розгляду справи у суді.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, послався на положення Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, що затверджений Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12 грудня 2003 року № 312 та зазначив, що Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятого припису.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 459/2011 затверджене Положення про Державну інспекцію сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України), яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Держсільгоспінспекція України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

Пунктом 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України передбачено, що Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право, між іншим, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження).

Пунктом 2 статті 188 Земельного кодексу України передбачено, що порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у вказаній сфері та розглядати відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані в статті 126 Земельного кодексу України, в тому числі і право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою - державним актом на право постійного користування, а право оренди земельної ділянки - договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із оскаржуваного припису, позивач використовує земельні ділянки на території Ружинської, Ягнятинської та Березянської сільських рад Житомирської області без правовстановлюючих документів та проекту землеустрою, що не забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь на ці земельні ділянки.

Факт використання земельних ділянок позивачем також підтверджується наданими відповідачем актами обстеження земельних ділянок від 16 листопада 2012 року №№ 20(1)-20(3), довідкою із Головного управління Держкомзему у Житомирській області від 14 вересня 2012 року № 2970/04 Державного комітету України із земельних ресурсів, довідкою Ягнятинської сільської ради.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає правильним висновок суду першої інстанції про правомірність припису державної інспекції сільського господарства у Житомирській області № 20038 від 15 листопада 2012 року з тих підстав, що позивач використовує земельні ділянки на території Ружинської, Ягнятинської та Березянської сільських рад Житомирської області без правовстановлюючих документів та проекту землеустрою, що не забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь.

Щодо доводів суду апеляційної інстанції, що з доданої до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства план-схеми місця розташування земельної ділянки не можливо встановити щодо яких земельних ділянок виявлено порушення, колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5.5 Порядку планування та проведення перевірок в акті наводиться план-схема місця розташування земельної ділянки (схематичний абрис чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки з прив'язкою до місцевості та зазначенням суміжних землекористувачів). На плані-схемі вказується загальна площа земельної ділянки та площа, на якій виявлено порушення (забруднення, самовільне зайняття тощо).

Зі змісту наведеної норми вбачається, що план-схема місця розташування земельної ділянки може бути у вигляді схематичного абрису чи викопіювання з картографічних матеріалів планів земельної ділянки. Як вірно встановлено судами, вказана план-схема додана інспектором до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства. При цьому незазначення в план-схемі площі земельної ділянки, на якій виявлено порушення, не свідчить про порушення відповідачем порядку проведення перевірки та оформлення її результатів з огляду на те, що інформація про площу земельної ділянки, на якій виявлено порушення, зазначається не тільки в план-схемі, а і безпосередньо в самому акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства, інших документах перевірки.

Щодо визначення інспектором приблизної площі земельної ділянки, що використовується ТДВ «Шамраївський цукровий завод», колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що такі дії узгоджуються з Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963 (далі - Методика визначення розміру шкоди), яким передбачено, що площа самовільно зайнятої земельної ділянки зазначається в гектарах, тобто точність визначення площі земельної ділянки в будь-якому разі є приблизною та округлюється до гектару.

Також колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає помилковим посилання суду апеляційної інстанції на обставину скасування Білоцерківським районним судом Київської області постанови про накладення адміністративного стягнення на директора ТДВ «Шамраївський цукровий завод» ОСОБА_6 за самовільне використання земельної ділянки, як на підставу відсутності в діях ТДВ «Шамраївський цукровий завод» факту самовільного використання земельної ділянки з огляду на те, що предметом розгляду даної справи є перевірка дій та рішень посадової особи відносно ТДВ «Шамраївський цукровий завод», а скасована судом постанова стосується дій саме представника суб'єкта господарювання.

У зв'язку з наведеним колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, проте судом апеляційної інстанції помилково було скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Фактичні обставини справи судами першої та другої інстанції встановлено повно і правильно, а тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає необхідним постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Керуючись статтями 220, 221, 226, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року скасувати.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: