Справа № 2-а-820/11
Суддя: Маршал І. М.
Дата ухвалення: 2011-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-820/11
Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2011 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Маршал І.М.

розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області про визнання неправомірною бездіяльності відповідача та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну надбавку як особі, якій встановлено статус «дитина війни» , -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплати підвищення до пенсії позивачу як особі, що має статус «дитина війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та зобовязати відповідача провести нарахування та виплату позивачу надбавку до пенсії як особі, яка має статус «дитина війни» виходячи з розміру 30 % мінімальної пенсії за віком з 1 вересня 2010 року по 28 лютого 2011 року та стягнути із відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Ухвалою від 3 березня 2011 р. позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області в частині вимог щодо зобовязання відповідача провести нарахування та виплату позивачу надбавки до пенсії як особі, яка має статус «дитина війни» виходячи з розміру 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 1 по 2 вересня 2010 року залишено без розгляду.

Відкрито скорочене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області в частині вимог щодо визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо невиплати підвищення до пенсії позивачу як особі, що має статус «дитина війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та зобовязання відповідача провести нарахування та виплату позивачу надбавку до пенсії як особі, яка має статус «дитина війни» виходячи з розміру 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 3 вересня 2010 року по 28 лютого 2011 року та стягнення із відповідача на користь позивача понесених судових витрат та відповідачу надано строк для подачі заперечень проти позову.

Відповідачем не подано письмових заперечень проти позову.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази приходжу до наступного - позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України, станом на 2 вересня 1945року йому було менше 18 років ( згідно даних паспорту серії НВ№022368, виданого Славутським МВ УМВС України в Хмельницькій області 17 грудня 2001 року), а отже він має статус «дитини війни». Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області .

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року №2195-4 дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2010 році в законодавчому порядку будь-які обмеження щодо дії ст. 6 цього Закону не встановлювалися.

У 2010 році позивачу виплачувалася надбавка до пенсії у фіксованому розмірі 49,80 грн. щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" .

Проте, положення постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" суперечать вимогам Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а отже не підлягають застосуванню.

Критерієм обрахунку підвищення до пенсії, яке підлягає нарахуванню та виплаті «дітям війни», є мінімальна пенсія за віком, розмір якої визначено статтею 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

В силу ст. 2 ч. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІV застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 ч. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Положення частини 3 цієї статті не є перешкодою для застосування зазначеної величини, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком.

Вимогами ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення»встановлено, що пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абз.1 п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002р. №121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до зазначеного Положення на Пенсійний фонд України покладено обов`язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до п.15 Положення "Про Пенсійний фонд України", Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку його територіальні управління.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відсутність бюджетного фінансування доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону № 2195-ІV, не може бути причиною невиконання покладених на ГУПФ зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань ( Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Кечко проти України" від 18 листопада 2005року).

Крім того, як зазначив Європейський Суд з прав людини у вказаному рішенні, в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).

За таких обставин суд приходить до того, що позивач має право на щомісячне підвищення до пенсії, згідно ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», тому відмова відповідача у нарахуванні і виплаті недоплаченої, як дитині війни, щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є незаконною.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України суд при вирішенні справи може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ч.2 ст.11 КАС України для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить вийти за межі позовних вимог і зобовязати відповідача виплачувати позивачеві дану соціальну допомогу по день припинення права на неї, оскільки дане щомісячне підвищення до пенсії є довічним, не зникне після ухвалення судового рішення у даній справі, продовжуватиме існувати і не може бути обмеженим або скасованим, в силу ст.22 Конституції України

Керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 46, 55, 57, 95, 96 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст.6, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 2,4, 6, 8, 11, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 99, 159, 160, 161, 162,183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити .

Визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо недоплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 3 вересня 2010 року по день припинення права на таку допомогу, з урахуванням проведених виплат, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30% надбавки до пенсії.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок призначених виплат згідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком і виплатити ОСОБА_1 недоплачені як «дитині війни» суми щомісячної державної соціальної допомоги за період з 3 вересня 2010 року по день припинення права на таку допомогу, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 грн.40 коп.

Постанова підлягає до негайного виконання.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу з направленням її копії апеляційній інстанції до апеляційного адміністративного суду через Славутський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Маршал І. М.