Справа № 807/1388/15
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м у к р а ї н и

30 листопада 2015 рокум. Ужгород№ 807/1388/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гебеш С.А.

при секретарі судового засідання - Приходько Т.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

представник третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління МВС України в Закарпатській області, третя особа - Берегівський РВ УМВС України в Закарпатській області, про визнання протиправним та скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, 1. визнати нечинним та скасувати наказ начальника УМВС України в Закарпатській області № 92о/с від 18.05.2015 року, в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області за власним бажанням на підставі п.64 "ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (із постановленням на військовий облік); 2. зобовязати УМВС України в Закарпатській області звільнити ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області у звязку із скороченням штатів на підставі п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач вважає, що керівництвом УМВС України в Закарпатській області не дотримано вимог закону при звільненні його з органів внутрішніх справ. Зазначає, що його звільнено не за скороченням штатів, а за власним бажанням, незважаючи на те, що жодного рапорту про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням він не писав. Зазначає, що наказ УМВС України в Закарпатській області По особовому складу № 92 о/с винесений 18.05.2015 року, однак про те, що його звільнено не за скороченням штату, а за власним бажанням він дізнався тільки 19.06.2015 року після витребування витягу з наказу про своє звільнення адвокатом, так як в трудовій книжці відсутні будь-які відомості про відповідний пункт Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ про підстави звільнення.

03.11.2015 року в судовому засіданні представник позивача надав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить: 1. визнати нечинним та скасувати наказ начальника УМВС України в Закарпатській області № 92о/с від 18.05.2015 року, в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області за власним бажанням на підставі п.64 "ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (із постановленням на військовий облік); 2. зобовязати УМВС України в Закарпатській області внести зміни в наказ начальника УМВС України в Закарпатській області № 92о/с від 18.05.2015 року, вказавши підставу звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (у звязку із скороченням штатів) та внести відповідні зміни до запису про звільнення в трудовій книжці.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову та просив суд відмовити у його задоволенні, пояснив, що у зв'язку із реорганізаційно-штатними змінами позивачу було запропоновано вакантні посади, проте такий від запропонованих йому посад відмовився, про що написав рапорт, а тому такого було звільнено за його рапортом за власним бажанням.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31 липня 2000 року ОСОБА_1 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ. З серпня 2014 року став працювати в Берегівському РВ УМВС України в Закарпатській області, де обіймав посаду оперуповноваженого сектору боротьби з економічною злочинністю.

15.05.2015 року начальником Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області на ім'я начальника УМВС України в Закарпатській області було винесено подання № 39/3083 про звільнення відповідно до п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1.

У вказаному поданні зазначено, що відповідно до наказу УМВС України в Закарпатській області від 17.03.2015 року № 347 дск, посада оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ, на якій перебував ОСОБА_1, скорочена

Позивачу було запропоновано посаду слідчого слідчого відділення, оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей або дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області. Від запропонованих посад ОСОБА_1 відмовився.

15.05.2015 року оперуповноважений сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 на імя начальника УМВС України в Закарпатській області написав рапорт, в якому зазначив, що у звязку із реорганізаційно-штатними змінами, керівництвом райвідділу йому було запропоновано продовжити службу в слідчому підрозділі дільничним інспектором міліції та оперуповноваженим СКМСД, із запропонованими посадами він не згідний та не бажає в подальшому продовжувати службу.

15.05.2015 року оперуповноважений сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 на імя начальника УМВС України в Закарпатській області написав рапорт, в якому просить у звязку із реорганізаційно-штатними змінами звільнити його з органів внутрішніх справ через скорочення штатів з 16.05.2015 року.

Однак, згідно наказу управління МВС України в Закарпатській області від 18.05.2015 року № 92 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п.64 "ж" (за власним бажанням), з 18.05.2015 року.

Підставою для звільнення позивача послугували наказ УМВС України в Закарпатській області від 17.03.2015 року № 347 дск, рапорт ОСОБА_1 від 15.05.2015 року та подання Берегівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 15.05.2015 року № 39/3083.

Згідно п.15 ч. 1 ст. 3 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Будь-яка публічна служба є державною службою.

Суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII. У відповідності до ст.ст. 9 і 30 цього Закону правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом Законів про працю України.

Спеціальним законодавством урегульовані питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням). До таких законодавчих актів належать, зокрема, Закон України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII (який був чинним до 07.11.2015 року) та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене Постановою КМ УРСР від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення).

Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Відповідно до п.п.10, 11 Положення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням. Прямі начальники зобов'язані дбати про безпечні умови служби підлеглих, надавати їм реальні можливості для службового, культурного й морального зростання, створювати належні умови для побуту і відпочинку.

Згідно абз.а) п.62 Положення звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обовязок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби.

Підстави звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби в запас передбачені ст. 64 Положення.

У відповідності до п.64 "ж" Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Згідно п.64 "г" Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Відповідно до п.68 Положення особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Згідно п.69 Положення звільнення зі служби осіб рядового і молодшого начальницького складу провадиться начальниками, яким таке право надане Міністром внутрішніх справ.

В ході судового розгляду суд прийшов висновку, що підстав для звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі п.64 "ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в начальника УМВС України в Закарпатській області не було, оскільки рапорту про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням ОСОБА_1 не писав.

А відтак, наказ УМВС України в Закарпатській області По особовому складу № 92о/с від 18.05.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Берегівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області за власним бажанням на підставі п.64 "ж" Положення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на те, що ОСОБА_1 був написаний рапорт про звільнення його з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, то суд вважає, що необхідно внести зміни в наказ начальника УМВС України в Закарпатській області По особовому складу № 92о/с від 18.05.2015 року шляхом зазначення як підставу для звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Берегівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області п.64 "г" Положення (у звязку із скороченням штатів) та внести відповідні зміни до запису про звільнення в трудовій книжці ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління МВС України в Закарпатській області, третя особа - Берегівський РВ УМВС України в Закарпатській області, про визнання протиправним та скасування наказу та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати наказ начальника УМВС України в Закарпатській області № 92о/с від 18.05.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Берегівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області за власним бажанням на підставі п.64 "ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

3.Зобовязати УМВС України в Закарпатській області внести зміни в наказ начальника УМВС України в Закарпатській області № 92о/с від 18.05.2015 року шляхом зазначення як підставу для звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю Берегівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (у звязку із скороченням штатів) та внести відповідні зміни до запису про звільнення в трудовій книжці ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя C.А. Гебеш