Справа № 825/4715/13-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ К/800/68442/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Ліпського Д.В., Мойсюка М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці про визнання незаконним, скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, -

у с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати незаконним і скасувати рішення атестаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-західній залізниці, оформлене протоколом від 6 листопада 2013 року, наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці від 27 листопада 2013 року № 281о/с, відповідно до якого його звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з підстав підпункту «д» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29 липня 1991 року - (далі Положення №114), через службову невідповідність, а також поновити на займаній посаді.

Посилаючись на те, що спірні протокол та наказ відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства та порушують законні права та інтереси позивач просив про задоволення позову.

Постановою Чернігівського окр?ужного адміністративного су?ду від 17 січня 2014 рок?у позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У відповідності з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що висновком службового розслідування та протоколом засідання атестаційної комісії підтверджено факт того, що капітан міліції ОСОБА_4 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню з органів внутрішніх справ через службову невідповідність у зв'язку з неодноразовим порушенням службової дисципліни та перебуванням на добовому чергуванні з ознаками алкогольного і наркотичного сп'яніння.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 проходив службу на посаді оперуповноваженого карного розшуку лінійного пункту на станції Славутич лінійного відділення на станції Чернігів лінійного відділу на станції Дарниця Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці від 27 листопада 2013 року № 281о/с «Щодо особового складу» ОСОБА_4 було звільнено з посади відповідно до підпункту «д» пункту 64 Положення № 114 (через службову невідповідність).

Підставою звільнення слугувало рішення атестаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці, оформлене протоколом від 6 листопада 2013 року.

У ході проведення атестування встановлено, що 3 листопада 2013 року начальником ЛВ на ст. Славутич капітаном міліції Грищенком С.В подано рапорт про те, що під час проведення інструктажу слідчо-оперативної групи лінійного відділення на ст. Чернігів ЛВ на ст. Дарниця Управління оперуповноважений карного розшуку капітан міліції ОСОБА_4, який заступав на добове чергування, знаходився у стані алкогольного або наркотичного сп'яніння.

5 листопада 2013 року КЛПЗ «Чернігівським обласним наркологічним диспансером» проведено токсикологічне дослідження № 668, за результатами якого в зразках відібраних у ОСОБА_4 було виявлено конабілоїди, амфетамін.

7 листопада 2013 року видана виписка № 2935 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого про повний діагноз.

Висновком службового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 3 листопада 2013 року на добовому чергуванні знаходився у стані алкогольного або наркотичного сп'яніння.

Пункт 64 Положення № 114 врегульовує питання звільнення зі служби в запас осіб рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ. У цьому пункті наведено вичерпний перелік підстав для звільнення зі служби, зокрема, за віком, через хворобу, через обмежений стан здоров'я, через службову невідповідність, за порушення дисципліни.

Перелічені вище підстави припинення перебування на службі передбачають різний методологічний характер підготовки вирішення цього питання особами, які наділені правом прийняття та звільнення зі служби.

На виконання Положення та з метою удосконалення діяльності органів внутрішніх справ, підвищення ефективності їх роботи та підтвердження професійного рівня працівників, поліпшення їх добору було затверджено Інструкцію про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС від 22 березня 2005 року № 181 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 травня 2005 року за № 559/10839; далі - Інструкція).

З метою вдосконалення діяльності органів внутрішніх справ, підвищення ефективності їх роботи, поліпшення добору, розстановки і виховання кадрів, стимулювання підвищення кваліфікації, ініціативності, творчої активності та відповідальності працівників за доручену справу проводиться атестація осіб рядового і начальницького складу. При цьому всебічно оцінюються їх ділові, професійні, моральні та особисті якості, рівень культури і здатність працювати з людьми, робляться висновки про відповідність займаній посаді і даються рекомендації щодо подальшої служби.

Атестації осіб рядового і начальницького складу має передувати підготовча робота (організаційні та виховні заходи, індивідуальні бесіди з тими, хто підлягає атестації) (пункт 47 Положення № 114).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції головним завданням атестування є оцінка ділових, професійних, особистих якостей особового складу органів та підрозділів внутрішніх справ, їх освітнього та кваліфікаційного рівня, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, які вони обіймають, стимулювання їх творчої активності та відповідальності за стан боротьби зі злочинністю, зміцнення правопорядку, визначення перспектив їх службової кар'єри, запобігання вчиненню працівниками органів внутрішніх справ України протиправних дій, а також виявлення таких працівників, які не спроможні виконувати покладені на них завдання.

Атестування осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться: на кожній із займаних посад через чотири роки; при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду і звільненні з органів внутрішніх справ, якщо переміщення по службі або звільнення провадиться по закінченні року з дня останньої атестації (пункт 1.4 Інструкції).

Позачергова атестація може проводитися не тільки у разі скорочення штатів чи реорганізації, а й у разі наявності підстав для переміщення на нижчу посаду чи звільнення з органів внутрішніх справ, у випадку неналежного виконання службових обов'язків.

Позачергова атестація може проводитися не тільки у разі скорочення штатів чи реорганізації, а й у разі наявності підстав для переміщення на нижчу посаду чи звільнення з органів внутрішніх справ, у випадку неналежного виконання службових обов'язків.

Розділом 3 цієї Інструкції визначені права та обов'язки начальників при атестуванні особового складу, зокрема, передбачено попереднє складання атестаційних листів на підлеглих, відповідно до пункту 3.1 якого, начальники, які складають атестаційний лист, зобов'язані, зокрема, ознайомитись з вимогами цієї Інструкції; проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники роботи працівника; вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до інших центральних органів виконавчої влади із залишенням у кадрах МВС України; провести бесіду з працівником, який атестується, з питань проходження ним служби, підвищення рівня професійних та спеціальних знань, дати необхідні поради та рекомендації стосовно поліпшення особистої підготовки і стану справ на дорученій ділянці роботи; ознайомитися з висновком військово-лікарської комісії на працівника, який атестується; на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей працівника, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною у додатку 1 до цієї Інструкції; ознайомити працівника, який атестується, зі змістом атестаційного листа.

Відповідно до пункту 4.11 Інструкції на підставі всебічного розгляду показників роботи, професійної компетентності працівника і його ділових та особистих якостей комісія шляхом відкритого голосування приймає один з таких висновків: займаній посаді відповідає; займаній посаді не відповідає.

Звільнення особи через службову невідповідність передбачене підпунктом «д» пункту 64 Положення.

На думку колегії суддів, за змістом пункту 4.11 Інструкції особами, що не відповідають займаним посадам, є не тільки працівники в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, але й особи, які порушують установлені чинним законодавством порядок і правила несення служби. До таких осіб можна віднести й осіб, які зловживали своїми правами, порушували встановлені чинним законодавством обов'язки по виконанню служби.

Метою проведення атестації із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Поняття «службова невідповідність» і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що може охоплювати поняття «звільнення у порядку дисциплінарного стягнення».

У конкретних справах мають значення фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи. За наявності підстав для звільнення в порядку дисциплінарного стягнення та з урахуванням інших даних про особу така особа може бути звільнена і за підпунктом «д» пункту 64 Положення (через службову невідповідність).

Такі обставини всебічно і повно були досліджені атестаційною комісією, яка дійшла висновку, що позивач підлягає звільненню з органів внутрішніх справ через службову невідповідність.

Апеляційний суд правильно виходив з того, що засідання комісії проведено відповідно до вимог Інструкції.

Таким чином, правильним є висновок апеляційного суду про те, що відповідач звільняючи позивача за підпунктом «д» пункту 64 Положення через службову невідповідність, діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

За таких обставин, рішення апеляційного суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

Д.В. Ліпський

М.І. Мойсюк