Справа № 804/8136/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2015 р.Справа №804/8136/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю представників: позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гринвуд-Проект» до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
- при складанні акту перевірки відповідач керувався виключно актами про неможливість проведення зустрічної звірки з контрагентами. Разом з тим, будь-яких конкретних фактів незаконної діяльності контрагентів позивача в акті перевірки не наведено. Станом на дату подання позову вказані підприємства продовжують бути зареєстровані в якості субєктів підприємницької діяльності;
- будь-які рішення господарського чи іншого суду із визнання контрагентів фіктивними підприємствами, банкрутами, з позбавлення їх статусу субєкта підприємницької діяльності відсутні;
- також відсутні будь-які вироки суду, повязані з кримінальною справою. Тому висновки УТІМ ДПС в АР Крим є фактично оперативними даними та припущеннями, які не підтверджуються документально. Законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими субєктами господарювання.
Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що спірні операції є нереальними, що унеможливлює їх відображення в бухгалтерському та податковому обліку, з огляду на обставини, викладені в акті перевірки.
В судовому засіданні представники сторін підтримали обрані правові позиції.
Позивач підтвердив, що надав суду всі наявні у нього документи щодо спірних операцій.
Судом зупинялось провадження з метою витребування доказів по справі.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
За результатами перевірки складено акт від 03.08.2012 року за №1493/224/35681257, згідно висновків якого перевіркою встановлено:
Акт перевірки складений із урахуванням відомостей, викладених в актах про неможливість проведення зустрічних звірок з питань правомірності проведених господарських відносин з контрагентами-покупцями та постачальниками з метою встановлення факту реальності проведених взаємовідносин, повноти їх відображення в податковому обліку з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків при здійсненні фінансово-господарської діяльності (т.4 а.с.162-250, т.5 а.с.1-39):
В ході перевірки встановлено, що ТОВ «Гринвуд-Проект» здійснювало господарські операції з використанням низки підприємств з ознаками фіктивності, з огляду на що його діяльність була спрямована на отримання податкової вигоди, що виразилося в декларуванні незаконно сформованого податкового кредиту.
Також перевіркою встановлено відсутність обєктів оподаткування ТОВ «Гринвуд-Прект» по ланцюгу постачання: БВП «Строитель Плюс», КП «Альянс», ПП «Севелітстрой», ТОВ «Бренд Строй», ПП «Базис Торг», ПП «Пан Буд», ПП «Мастер Торг» - ТОВ «Гринвуд-Проект».
Судом встановлено, що на час здійснення спірних операцій контрагенти позивача мали статус платників ПДВ.
Вирішуючи спір, суд виходить із того, що відповідно до пункту 73.5 статті 75 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних субєктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів субєкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для зясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.
Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається субєкту господарювання у десятиденний термін.
Механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок визначає «Порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1232 (далі Порядок №1232).
Зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів субєкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для зясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.
Зустрічні звірки проводяться у субєктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобовязань.
У разі отримання від субєкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку. За результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка.
Згідно пунктів 2.2, 4.4 Порядку №236 необхідність проведення зустрічних звірок субєктів господарювання визначається посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби за результатами проведеного аналізу даних та встановлених розбіжностей в податкових деклараціях, автоматизованих інформаційних системах органів державної податкової служби України (АІС ДПА України, Система автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту, Єдиний реєстр податкових накладних тощо), а також аналізу податкової інформації та документів, отриманих із внутрішніх (у т. ч. від підрозділів податкової міліції тощо) або зовнішніх джерел (у т. ч. від платників податків), які свідчать (можуть свідчити) про порушення такими платниками податків податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС.
У разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку субєкта господарювання, зокрема у звязку із встановленням відсутності субєкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає акт про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.
Реалізація матеріалів проведеної зустрічної звірки полягає у тому, що останні підлягають врахуванню в результатах перевірки платника податків органом ДПС та долучаються до матеріалів такої перевірки.
Таким чином, суд дійшов висновку, що контролюючий орган фактично не мав підстав здійснювати будь-які висновки при проведенні звірок окрім факту неможливості її проведення, а відповідач при цьому використав висновки акту та на їх підставі здійснив нарахування сум податку.
Поряд з цим, інформація, викладена в таких актах могла бути отримана контролюючим органом із інших джерел, зокрема, інформаційних баз, рішень суду, пояснень фізичних осіб у кримінальних провадженнях.
Надаючи оцінку доводам позивача про висновок відповідача про нікчемність правочину, суд зазначає, що Цивільний кодекс України, з врахуванням змін, що внесені Законом України від 02.12.2010 року №2756-VI до статей 203, 234, 228, розділяє недійсні правочини на оспорювані, ті що підлягають визнанню недійсними в судовому порядку, та неоспорювані нікчемні, ті, що не потребують їх визнання недійсними у судовому порядку.
Підстави для визнання правочинів оспорюваними та неоспорюваними є різними.
Так, згідно частин 1, 2 статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
З частин 1, 5 статті 203, частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; у разі недодержання вимог щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, такий правочин може бути визнаний недійсним в судовому порядку.
Про такий розподіл свідчить й нова редакція назви статті 228 Цивільного кодексу України - «Правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства».
Таким чином, стаття 228 Цивільного кодексу України з 1 січня 2011 року, дати набрання чинності відповідними змінами, розподіляє правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, та правові наслідки вчинення правочину з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам або без мети реального настання правових наслідків, що ним обумовлені.
Суд зазначає, що визнання недійсними оспорюваних правочинів відноситься до компетенції суду, проте відповідач може зробити висновок про його нікчемність, у звязку із порушенням правочином публічного порядку.
У разі посилання відповідачем на нікчемність угод у звязку із порушенням платниками податків публічного порядку, такі обставини мають бути доведеними. Зокрема, доведенню підлягають обставини спрямування правочину на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
В даному випадку, суд керується постановою Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», яким визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, згідно статті 228 Цивільного кодексу України.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходить із того, що обєктом оподаткування є певні операції між конкретними субєктами господарювання, а не договори/правочини, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами.
Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для встановлення порушення платником податків правил оподаткування.
Тільки встановлення мети та факту порушення встановлено порядку оподаткування, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для висновку про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Надаючи оцінку доводам позивача, що спірні операції визнані реальними судовими рішеннями у справі №804/13/13-а, суд виходить із того, що у платника податків ТОВ «Гринвуд-Проект» було проведено дві послідовні перевірки:
Оскільки оспорюванні в цій справі податкові повідомлення-рішення винесені першими, всі інші нарахування, здійснювані контролюючим органом в межах одних й тих самих операцій є повторними та скасованими, отже й не можуть мати законних правових наслідків, а всі обставини правовідносин мають бути перевірені, чим забезпечується додержання принципу обєктивності, повноти та законності розгляду адміністративної справи.
Крім того, обсяг спірних операцій не співпадає та не є тотожнім.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України:
- обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини;
- вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його субєктивними і обєктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.
Преюдиційне значення можуть мати лише ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які зазначені у резолютивній частині рішення.
Отже, твердження суду в іншому випадку є не встановленим судом фактом, а оціночним судженням, висновком суду, який не є обовязковим у справі, що розглядається.
Зазначений висновок наведено у постанові Верховного суду України від 06.05.2008 року, правову позицію по якій застосовує суд у цій справі.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
При цьому, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Щодо всіх обставин по цій справі існує спір.
У тому числі наявний вирок від 10.04.2013 року по справі №123/3318/13-к провадження №1-кп/123/147/2013, яким встановлено, що впродовж 2009 року - 2010 року, ОСОБА_5, за попередньою змовою з іншою особою та іншими особами (досудове розслідування стосовно яких провадиться окремо), діючи умисно, здійснювала злочинну діяльність щодо створення та придбання субєктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності цих осіб.
З цією метою, ОСОБА_5 без наміру здійснювати підприємницьку діяльність, здійснила реєстрацію (придбання) ряду СПД (юридичних осіб), засновником яких вона була особисто, а саме: БВП «Строитель плюс» (31263808), КП «Альянс» (32468182), ПП «Севелітстрой» (35096833), ПП «Кримторг» (32271261) та ПП «Кримспецтехнолоджи» (36693441). Використовуючи реквізити, банківські рахунки та печатки підприємств, створених та придбаних ОСОБА_5 з метою прикриття незаконної діяльності групи осіб під керівництвом іншої особи, учасниками злочинного угрупування вчинено пособництво службовим особам інших підприємств.
Отже, оскільки первісною метою створення та придбання таких субєктів господарювання визначено умисну, злочинну діяльність з метою прикриття незаконної діяльності цих осіб, то таку й наступну діяльність вказаних СПД належить перевіряти з огляду на ймовірність проведення такими особами протиправної діяльності, у звязку із чим суд вважає правомірним розглянути спірні операції із врахуванням судових рішень, винесених в порядку кримінального судочинства.
Розглядаючи спір по суті та не приймаючи рішення по справі з формальних підстав, адміністративний суд виходить із того, що рішеннями суду не можуть бути узаконені протиправні дії, у тому числі встановлені вироком по кримінальній справі, та у разі встановлення таких обставин суд зобовязаний винести вмотивоване, обєктивне та законне рішення.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку спірних операцій, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Поряд з цим, окрім мінімально необхідних згідно податкового законодавства документів суд має перевірити й інші документи та обставини, які мають підтвердити реальність виконання спірної операції, що відображена в податковому обліку.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів, робіт, послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до підпункту 198.6 статті 189 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.
Згідно підпункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Також належить враховувати вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обовязкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Оскільки виникнення спору обумовлено тим, що найбільш поширеним способом порушення норм податкового законодавства є штучне введення в операції реального сектору економіки інших субєктів господарювання з метою отримання податкових та інших переваг, надання таких переваг на користь третіх осіб, що призводить до порушень бюджетних інтересів держави та прямо повязано із діями таких субєктів господарювання, які в свою чергу знаходяться поза межами контролю податкових органів, та мають ознаки кримінальних правопорушень.
Саме для недопущення вказаних порушень здійснено податковий контроль, з огляду на те, що при відсутності фактичної реалізації товарів податковий кредит формується шляхом маніпулювання податковою звітністю, це здійснюється із проведенням транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, з метою надання вигоди третій особі, та не мають реального товарного характеру.
Виходячи із практики недопущення відображення в податковому обліку таких операцій вирішальним є підтвердження реальності операцій іншими належними та допустимими доказами, ніж видаткова та податкова накладна.
На підтвердження вказаних операцій позивачем надані (т.3 а.с.137-150, т.6 а.с.140-172):
1) на виконання договору поставки від 30.08.2011 року №426 (відсутній):
Суд зазначає про явні невідповідності змісту таких документів (т.3 а.с.137, 145):
- договір постачання передбачає постачання товару, коли як оформленими актом та податковою накладною послуги;
- номенклатура за податковою накладною та актом є суттєво відмінними, так само як і одиниці виміру послуг, наявність ціни одиниці послуги, що свідчить про невідповідність даних акту виконаних робіт та відомостей податкової накладної;
- відсутність встановлених судом доказів наявності індивідуально визначених ознак екскаватора та ОСОБА_7 технічних паспортів, номерних знаків, не встановлено їх власника;
- судом не встановлено, чий та який працівник керував такими машинами;
- акт не містить місця та дати його складення, що суперечить вимогам, що предявляються до первинних документів;
- оплата здійснена 12.12.2011 року (т.3 а.с.153);
2) на виконання договору про надання послуг від 30.08.2011 року №426 (відсутній):
- акт без дати та без номера прийняття-передачі послуг з експлуатації автокрану при проведенні будівельно-монтажних робіт за період з 26.12.2011 року по 17.01.2012 року, одиниця виміру робоча зміна ціна одиниці 750 грн. без ПДВ, змін 5, загальна суму 4500 грн., у тому числі ПДВ 750 грн.;
- податкова накладна №69 від 30.12.2011 року за номенклатурою «Послуги з експлуатації автокрану при проведенні будівельно-монтажних робіт», одиниця виміру день, кількість 5, ціна одиниці 750 грн. без ПДВ, загальна сума 4500 грн., у тому числі ПДВ 750 грн.;
Суд зазначає про явні невідповідності змісту таких документів (т.3 а.с.139, 146, 156):
- податкова накладна виписана 30.12.2011 року, за послуги надані по факту за період з 26.12.2011 року по 17.01.2012 року;
- не визначено індивідуальні ознаки крана, не встановлено його власника, хто здійснював експлуатацію крана, який та чий працівник;
- акт не містить місця та дати його складення, що суперечить вимогам, що предявляються до первинних документів;
- оплата здійснена 03.02.2012 року, а за відсутності дати акту унеможливлюється визначення дати виникнення податкових зобовязань продавця, та виникнення таких зобовязань за грудень (30.12.2011 року згідно ПН) є помилковим (т.3 а.с.156);
3) на виконання договору про надання послуг автокраном від 30.08.2011 року №426 (відсутній):
Суд зазначає про явні невідповідності змісту таких документів (т.3 а.с.139, 147):
- податкова накладна виписана 30.11.2011 року, за послуги надані по факту за період з 29.10.2011 року по 23.11.2011 року;
- не визначено індивідуальні ознаки крана, не встановлено його власника, хто здійснював експлуатацію крана, який та чий працівник;
- акт не містить місця та дати його складення, що суперечить вимогам, що предявляються до первинних документів;
- оплата здійснена 06.12.2011 року, а за відсутності дати акту унеможливлюється визначення дати виникнення податкових зобовязань продавця, та виникнення таких зобовязань за листопад (30.11.2011 року згідно ПН) є помилковим (т.3 а.с.152);
4) на виконання договору про надання послуг автокраном від 30.08.2011 року №426 (відсутній):
- акт без дати та без номера прийняття-передачі послуг з експлуатації крану при проведенні будівельно-монтажних робіт за період з 04.10.2011 року по 22.10.2011року, одиниця виміру робоча зміна ціна одиниці 750 грн. без ПДВ, робочих змін 7, загальна сума 6300 грн., у тому числі ПДВ 1050 грн.;
- податкова накладна №55 від 30.10.2011 року за номенклатурою «Послуги по експлуатації автокрану при виконанні будівельно-монтажних робіт», одиниця виміру день, кількість 7, ціна одиниці 750 грн. без ПДВ, загальна сума 6300 грн., у тому числі ПДВ 1050 грн.;
Суд зазначає про явні невідповідності змісту таких документів (т.3 а.с.143, 148):
- податкова накладна виписана 30.10.2011 року, за послуги надані по факту за період з 04.10.2011 року по 22.10.2011 року;
- не визначено індивідуальні ознаки крана, не встановлено його власника, хто здійснював експлуатацію крана, який та чий працівник;
- акт не містить місця та дати його складення, що суперечить вимогам, що предявляються до первинних документів;
- оплата здійснена 02.11.2011 року, а за відсутності дати акту унеможливлюється визначення дати виникнення податкових зобовязань продавця, та виникнення таких зобовязань за жовтень (30.10.2011 року згідно ПН) є помилковим (т.3 а.с.148, 151);
5) на виконання договору про надання послуг автокраном від 30.08.2011 року №426 (відсутній):
- акт без дати та без номера прийняття-передачі послуг з експлуатації крану при проведенні будівельно-монтажних робіт за період з 16.09.2011 року по 23.09.2011року, одиниця виміру робоча зміна ціна одиниці 750 грн. без ПДВ, робочих змін 7, загальна сума 7200 грн., у тому числі ПДВ 1200 грн.;
- податкова накладна №68 від 30.09.2011 року за номенклатурою «Послуги по експлуатації автокрану при виконанні будівельно-монтажних робіт», одиниця виміру день, кількість 8, ціна одиниці 750 грн. без ПДВ, загальна сума 7200 грн., у тому числі ПДВ 1200 грн.;
Суд зазначає про явні невідповідності змісту таких документів (т.3 а.с.149, 144):
- податкова накладна виписана 30.10.2011 року, за послуги надані по факту за період з 04.10.2011 року по 22.10.2011 року;
- не визначено індивідуальні ознаки крана, не встановлено його власника, хто здійснював експлуатацію крана, який та чий працівник;
- акт не містить місця та дати його складення, що суперечить вимогам, що предявляються до первинних документів;
- оплата здійснена 11.10.2011 року, а за відсутності дати акту унеможливлюється визначення дати виникнення податкових зобовязань продавця, та виникнення таких зобовязань за вересень (30.09.2011 року згідно ПН) є помилковим (т.3 а.с.149, 150);
ПП «Севелітстрой» отримав свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ 05.02.2009 року.
Суд також звертає увагу на посилання у податкових накладних на договори від 30.08.2011 року №426 із різним найменуваннями: договір постачання, про надання послуг, договір про надання послуг автокраном тощо. При цьому жодний із вказаних договорів суду не надано.
Поряд з цим, позивачем наданий договір від 01.09.2011 року №426 надання послуг по експлуатації крана при проведенні будівельно-монтажних робіт.
Однак будь-які документи на виконання такого договору, передбаченні його умовами, зокрема, проекти виробництва, умови монтажу, маршрути руху, докази проходження інструктажів по охороні праці, завдання машиністу, змінні рапорти відсутні (т.4 а.с. 1-4).
Суд надає критичну оцінку доводам позивача про правомірність оформлення описаними документами оподатковуваних операцій, з огляду на вищевикладене, та зазначає наступне.
Право на податковий кредит згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України у відповідній періоду правовідносин редакції виникає за датою події, що відбулася раніше: або датою списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або датою отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною;
Однак, згідно пункту 201.4 статті 201 Кодексу податкова накладна виписується у день виникнення податкових зобовязань продавця, яким згідно пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України є перша подія а) дата зарахування коштів від покупця як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або б) дата відвантаження товарів, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Таким чином, раніше складання акта прийняття-передачі послуг відсутні підстави складання податкової накладної, за відсутності оплати.
А за відсутності укладеного договору, який би визначив період надання послуг, встановлення його актом прийняття-передачі виконаних робіт обєктивно не може датуватись періодом, ранішим ніж остаточне виконання таких робіт.
Суд критично ставиться до підтвердження ліцензією факту надання послуг по оренді машин, оскільки вказаний доказ не відповідає критеріям належності.
Крім того, суд зазначає, що ТОВ «Севелітстрой» було створено з метою прикриття його незаконної діяльності ОСОБА_5 без наміру здійснювати підприємницьку діяльність, засновником яких вона була особисто, у тому числі, ПП «Севелітстрой» (35096833), що підтверджено вироком від 10.04.2013 року.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 205 КК України, як фіктивне підприємництво, тобто створення та придбання субєктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, вчинене повторно.
На підтвердження правовідносин надані первинні документи (т.6 а.с. 122-139):
При цьому позивачем надано копію договору від 10.09.2010 року №436 (т.6 а.с. 129130), локальний кошторис №2-1-1 на монтаж огорожі та договірну ціну.
Акт виконаних робіт суду не наданий, підтвердити дату виконання робіт, заявлену позивачем не можливо, так само як факт виконання таких робіт заявленим виконавцем.
Позивачем також надані виписані на підставі рахунку-фактури від 11.03.2011 року №39:
- видаткова накладна від 12.03.2011 року 313;
При цьому, судом не встановлено факт транспортування будівельного вагончику, відомості про його виробника, індивідуальні характеристики майна, щоб виокремити такий обєкт із інших визначених родовими ознаками та підтвердити факт передачі майна.
З отриманих в порядку досудового розслідування документів за поясненнями керівника підприємства ТОВ «Бренд Буд» ОСОБА_8, вона є непричетною до реєстрації та здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. ОСОБА_8 робила садівником у ОСОБА_9, яка запропонувала їй стати засновником та директором ТОВ «Бренд Строй». Має середньотехнічну освіту. Мети отримання фінансової вигоди від відкриття підприємства не мала. Вона погодилась та з представником ОСОБА_9 - дівчиною на імя Тетяна поїхала до нотаріуса та до «Приватбанку» в якому відкрила поточний рахунок. Суть документів, які вона підписувала, їй не відома. Діяльністю ТОВ «Бренд Строй» не займалась і про це їй не відомо.
- №332 від 21.05.10 року за номенклатурою «Пінобетон блочний 600*300*200» в кількості 16,128 куб.м. вартістю 9596,16 грн., у тому числі ПДВ 1599,36 грн.;
- №334 від 01.06.10 року за номенклатурою «Блок пустотний перегородочний 40х20х10» в кількості 2070 шт. вартістю 7762,50 грн., у тому числі ПДВ 1293,75 грн.;
- №751 від 08.07.10 року за номенклатурою «Блок пустотний перегородочний 40х20х10» в кількості 2070 шт. 7762,50 грн., у тому числі ПДВ 1293,75 грн.;
- №956 від 22.07.10 року за номенклатурою «Блок пустотний перегородочний 40х20х10» в кількості 2070 шт. вартістю 7762,50 грн., у тому числі ПДВ 1293,75 грн.;
Оплата проведена у безготівковій формі (т.4 а.с.46-55).
При цьому, вищевказані видаткові накладні не відповідають вимогам, що предявляються до первинних документів, зокрема, відсутні відомості про особу, яка відповідальна за господарську операцію, проставлені лише підписи, відсутнє місце складання.
Відомості про перевезення товару, його походження, виробника судом не встановлені.
Характер складання документів за різні періоди є однотипним, що свідчить про їх одночасне виготовлення/складення та штучність правовідносин, на підтвердження яких вони складені.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що керівник підприємства ОСОБА_10 надала в рамках досудового розслідування пояснення, що на підприємстві фактично діяльність не здійснювала, документи підписувала за грошову винагороду.
- №185 від 14.09.10 року, №185 від 20.08.10 року за номенклатурою «Зонт 180» 17 шт вартістю 4602,82 грн. у тому числі ПДВ 767,14 грн.;
- №653 від 16.11.10 року за номенклатурою «Камінь-ракушка» 2000 шт. вартістю 6800 грн. у тому числі ПДВ 1133,33 грн.;
- №493 від 20.10.10 року за номенклатурою «Блок пустотний перегородочний 40х20х10» 460 шт. вартістю 1886,00 грн. у тому числі ПДВ 314,33 грн.;
- №16 від 14.01.11 року за номенклатурою «Камінь-ракушка» 1100 шт. вартістю 3740,00 грн. у тому числі ПДВ 623,33 грн.;
- №9 від 11.01.11 року за номенклатурою «Камінь-ракушка» 1100 шт. вартістю 3740,00 грн. у тому числі ПДВ 623,33 грн.;
- №8 від 11.01.11 року за номенклатурою «Грунт-чернозем» 16,00 куб.м. вартістю 2720,00 грн. у тому числі ПДВ 453,33 грн.;
- №13 від 10.01.11 року за номенклатурою «Пінобетон блочний 600*300*200» 12,960 куб.м. вартістю 7711,20 грн. у тому числі ПДВ 1285,20 грн.;
- №656 від 07.12.10 року за номенклатурою «Камінь-ракушка» 1100 шт. вартістю 3740,00 грн. у тому числі ПДВ 623,33 грн.;
- №662 від 10.12.10 року за номенклатурою «Грунт-чернозем» 40 шт. вартістю 6800,00 грн. у тому числі ПДВ 1133,33 грн.;
- №665 від 20.12.10 року за номенклатурою «Пінобетон блочний 600*300*200» 12,384 куб.м. вартістю 7368,48 грн. у тому числі ПДВ 1228,08 грн.
Відомості про перевезення товару, його походження, виробника судом не встановлені.
Згідно пояснень щодо непричетності до реєстрації та здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, допитаний ОСОБА_12 пояснив, що працював на складі продуктів харчування у ОСОБА_13 Влітку 2011 року за пропозицією ОСОБА_13, за матеріальну винагороду, він у нотаріуса перереєстрував на себе ПП «Пан-буд». Звітність підприємства та документи фінансово-господарської діяльності він не підписував. Банківські установи не відвідував. Щомісячно в бухгалтерії отримував заробітну платню на 800 грн. більше. Діяльністю оформлених на нього підприємств не займався. Підприємство фактично товар не поставляло.
Видаткові накладні не містять відомостей про осіб, відповідальних за проведення господарської операції, місця складання.
Індивідуальні ознаки товару, відомості про перевезення товару, його походження, виробника судом не встановлені.
- 02.04.2012 року проведено обстеження податкової адреси ПП «Мастер Торг» АДРЕСА_1. СГД за адресою не знаходиться.
- допитаний ОСОБА_15 пояснив, що підприємство фактично товар та послуги не поставляло, на підприємстві документи ним підписувалися за винагороду.
Позивачем укладено угоду із КП «Альянс» (директор ОСОБА_7А.) №250/825 від 01.06.11 року відповідно до умов якої КП «Альянс» як виконавець зобовязався надати послуги по риттю котловану на будівництві багатоповерхового будинку в м. Сімферополі по вул. Комській. Вартість робіт складає 43 грн. з ПДВ за один кубічний метр ґрунту, розробленого, завантаженого в автомобілі самоскид і вивезеного до місця відвалу, а також 28 грн. з ПДВ за один кубічний метр ґрунту, розробленого, завантаженого в автомобілі самохвали і перевезеного по території будівельної площадки, включаючи роботи по плануванню ґрунту. Розрахунок здійснюється відповідно кількості рейсів автомобілів самохвалів із розрахунку 20 м. куб 1 рейс автомобіля самоскид к місцю відвалу, 7 м куб 1 рейс автомобілю самоскид по території будівельної площадки.
Вартість роботи механізмів при необхідності проведення супутніх робіт : 1 маш/год роботи екскаватора 375 грн (з ПДВ); 1 маш/год роботи бульдозера 200 грн (з ПДВ).
ТОВ «Гринвуд-Проект» укладено угоду із КП «Альянс» (директор ОСОБА_5, підрядник) №75/1711 від 01.10.10 року, за якою підрядник зобовязався за свій ризик виконати по замовленню замовника з використанням свої матеріалів, а замовник зобовязується прийняти і сплатити наступні роботи: навантаження, транспортування, розрівнювання ґрунту на території будівельної площадки, риття траншеї, планування роботи. Ціна угоди складає 33 грн/м3 завантаженого, перевезеного, розпланованого ґрунту (т.6 а.с.222-223).
Сторонами договорів складені акти виконаних робіт (т.6 а.с.190-205) та податкові накладні (т.6 а.с.206-221).
1) до договору №250/825 від 01.06.11 року надані:
- акт від 05.05.2011 року за номенклатурою послуги екскаватора 40 маш/год на загальну суму 6800,16 грн., у тому числі ПДВ 1133,36 грн.;
2) до договору №75/1711 від 01.10.2010 року надані:
- акт від 30.10.2010 року за період з 01.11.2010 року по 02.11.2010 року, підписант ОСОБА_5 за номенклатурою послуги екскаватора, оренда ОСОБА_7, вивезення будівельного сміття на загальну суму 3290 грн., у тому числі ПДВ 700 грн.;
- податкова накладна від 05.05.2011 року №13 за номенклатурою «земляні роботи» ціна як за одиницю 680,16 грн., у тому числі ПДВ 1133,36 грн.;
4) без посилання на договір складені податкові накладні:
- від 29.10.2010 року №3611 за номенклатурою «виконані роботи» ціна як за одиницю 3290 грн., у тому числі ПДВ 700 грн.;
КП «Альянс» зареєстровано платником ПДВ 21.12.2005 року.
Надаючи оцінку первинним документам, суд зазначає, що в актах виконаних робіт визначена зведена інформація щодо обсягу послуг змін, маш/год, м.куб.
Однак, судом не встановлена наявність первинних документів, яки підтверджували би вказаний обсяг робіт, відсутні номерні знаки машин, будівельної техніки для ідентифікації заявлених послуг, не встановлено хто керував такими машинами.
Податкову накладні та акти виконаних робіт не відповідають один одному по періодах послуг, одиниці виміру, найменуванню послуг/номенклатурі послуг, вартості, що свідчить про їх не системне та штучне складення. Крім того, числі номери податкових накладних викладені непослідовно.
Надаючи критичну оцінку доводам позивача про реальність заявлених операцій суд зазначає, що вироком від 10.04.2013 року по справі №123/3318/13-к провадження №1-кп/123/147/2013 встановлено, що ОСОБА_5, діючи умисно, здійснювала злочинну діяльність щодо створення та придбання субєктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності цих осіб, з цією метою, ОСОБА_5 без наміру здійснювати підприємницьку діяльність, здійснила реєстрацію (придбання) ряду СПД (юридичних осіб), засновником яких вона була особисто, а саме: БВП «Строитель плюс» (31263808), КП «Альянс» (32468182), ПП «Севелітстрой» (35096833). Використовуючи реквізити, банківські рахунки та печатки підприємств, створених та придбаних ОСОБА_5 з метою прикриття незаконної діяльності групи осіб під керівництвом іншої особи, учасниками злочинного угрупування вчинено пособництво службовим особам інших підприємств.
З огляду на викладене, доводи позивача про правомірність відображення таких операцій в податковому обліку є необґрунтованими.
Позивачем із СПП «Строитель Плюс» (підрядник) було укладено договір №1329 від 01.11.10 року, за умова якого підрядник виконує вантажопідємні роботи автокраном. Оплата роботи автокрану встановлюється 1 робочій день при 8 годинній роботі та складає 900 грн. 1 маш/год 112,50 грн.
- №6567 від 13.12.10 року на загальну суму 7200 грн., у тому числі ПДВ 1200 грн.;
- №6881 від 17.12.10 року на загальну суму 4500 грн., у тому числі ПДВ 750 грн.;
- №7020 від 24.12.10 року на загальну суму 4500 грн., у тому числі ПДВ750 грн.;
- №7060 від 30.12.10 року на загальну суму 3600 грн., у тому числі ПДВ 600 грн.;
- №271 від 18.01.11 року на загальну суму 6300 грн., у тому числі ПДВ 1050 грн.;
- №614 від 22.02.11 року на загальну суму 7200 грн., у тому числі ПДВ 1200 грн.;
- №485 від 29.04.11 року на загальну суму 8100 грн., у тому числі ПДВ 1350 грн.;
Позивачем надані товарно-транспорті накладні, які заповнені неповністю та за відсутністю підписів всіх осіб, що відповідають за операції та за відсутністю подорожніх листів, за відсутністю участі СПП «Строитель Плюс» в складенні частини таких ТТН (т.3 а.с.1-11, 13-85, т.2 а.с.2-188).
З огляду на викладене, первинними документами, у тому числі актами без дати їх складання, не підтверджено правомірність відображення таких операцій в податковому обліку, у тому числі в заявлених податкових періодах, оскільки право виписка податкової накладної залежить від дати складення таких актів.
Надаючи оцінку доводам сторін з огляду на операції із усіма контрагентами, суд зазначає про встановлений у порядку кримінального провадження звязок 7 контрагентів позивача, які повязані також місцем знаходження та юридичними адресами, філією фінансової установи у якій відкрито розрахункові рахунки - АКИБ «Укрсиббанк» м. Харків.
Так, згідно акту перевірки, відповідно до отриманої постанови слідчого групи слідчих старшого слідчого з ОВС ГСУ ДПС України ОСОБА_17 від 02.04.2012 року, винесеної в рамках кримінальної справи №69-0146, встановлено, що:
- кримінальна справа №69-0146 порушена відносно директора ТОВ «Союз КДС» (код ЄДРПОУ - 24039320) ОСОБА_18 за фактом умисного ухилення від сплати податків, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, за ознаками складу злочину, передбаченого статті 212 частини 3 КК України та відносно директора ТОВ БВП «Строітель-плюс» ОСОБА_13, фізичних осіб ОСОБА_5, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26 за фактами фіктивного підприємництва - створення та придбання субєктів підприємницької діяльності, яка полягала в сприянні директору ТОВ «Союз КДС» ОСОБА_18 в мінімізації ним податкових зобовязань, скоєного повторно, за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, а також пособництва ними в умисному ухиленні від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах;
- досудовим слідством встановлено, що протягом 2009-2012 років на території АР Крим, діяла група осіб, яка, згідно єдиного плану з розподілом ролей, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету, спрямовану на здійснення тяжких та особливо тяжких злочинів економічної спрямованості, організувала злочинну схему незаконної діяльності щодо сприяння підприємствам в мінімізації ними податкових зобовязань, які підлягають сплаті до бюджету, заволодіння бюджетними коштами;
- для функціонування зазначеної схеми вказані особи, діючи без наміру здійснювати діяльність, повязану з виробництвом та продажем товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт або наданням послуг, в порушення встановленого законодавством порядку здійснення підприємницької діяльності зареєстрували та придбали субєкти підприємницької діяльності (юридичні особи), зареєстровані на «підставних» осіб, зокрема: ПП «Ротонда Торг» (код ЄДРПОУ - 36165656), ПП «Габарит-груп» (код ЄДРПОУ - 35941644) та «транзитне» підприємство - ТОВ БВП «Строітель-плюс» (код ЄДРПОУ - 31263808), директором і головним бухгалтером якого являється ОСОБА_13, через які здійснювали операції щодо незаконного переведення безготівкових коштів, перерахованих із поточних рахунків підприємств різної форми власності, у готівку;
- в ході досудового слідства порушено кримінальну справу за фактом фіктивного підприємництва - створення та придбання 28 субєктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), у тому числі, ПП «Севелітстрой» (код ЄДРПОУ - 35096833), ТОВ «Бренд Строй» (код ЄДРПОУ - 36165567), ПП «Базис Торг» (код ЄДРПОУ - 36165986), ПП «Мастер Торг» (код ЄДРПОУ - 37196250), КП «Альянс» (код ЄДРПОУ - 32468182), ПП «Пан Буд» (код ЄДРПОУ - 37081614), з метою прикриття незаконної діяльності, за ознаками складу злочину, передбаченого статтями 28 частина 2, 205 частина 2 КК України;
- використовуючи реквізити та банківські рахунки зазначених підприємств, вказана група осіб документально оформлювали неіснуючі операції, які нібито свідчили про отримання товарно-матеріальних цінностей, надання послуг, виконання робіт, після чого, вказані завідомо підроблені документи передавались замовникам «послуг» із конвертації в готівку безготівкових коштів для їх відображення в бухгалтерському і податковому обліках, з метою незаконного формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат з податку на прибуток підприємств для подальшого заниження своїх податкових зобовязань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства.
Системний аналіз викладених обставин свідчить про правомірність висновку контролюючого органу про відсутність законних підстав для відображення у податковому обліку таких операцій, протиправність користування платником податків податковою вигодою у виді податкового кредиту.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Гринвуд-Проект» до Державної податкової інспекції в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 16 листопада 2015 року.

Суддя ОСОБА_1