Справа № 2а-7762/12/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Київ К/800/1691/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2012

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012

у справі № 2а-7762/12/2070 Харківського окружного адміністративного суду

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 04.05.2012 № .

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для визначення позивачу податкового зобов'язання із земельного податку у сумі 39376,26 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 04.05.2012 № , з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу про заниження позивачем земельного податку при використанні земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності.

У судовому процесі встановлено, що позивач з 01.01.2012 є платником єдиного податку, про що свідчить свідоцтво платника єдиного податку серії Б № 760463 (а.с. 8), основними видами діяльності якого є оптова торгівля м'ясом та м'ясними продуктами та надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

На правовому титулі приватної власності позивачу належить земельна ділянка площею 0,1593 га, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Шкільна, 4-а, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 20.06.2011 серії ЯЛ № 808365. Саме з вказаної земельної ділянки, за висновком ДПІ, позивач зобов'язаний сплачувати земельний податок за ставкою, встановленою ст. 274 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 ст. 269 ПК платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (підпункт 270.1.1 пункту 270.1 ст. 270 ПК).

Підпунктом «г» пункту 1 підрозділу 8 розділу XX Перехідних положень ПК встановлено, що з 1 січня 2011 року до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва Указ Президента України від 3 липня 1998 року № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (з наступними змінами) та абзаци шостий - двадцять восьмий пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян» застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку не є платниками таких податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, в тому числі, земельний податок, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються для ведення підприємницької діяльності.

Суди попередніх інстанцій, встановивши у судовому процесі обставини використання позивачем вказаної земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності (здача в оренду приміщення, яке знаходиться на цій земельній ділянці, та зберігання належних йому вантажних автомобілів, які використовуються у межах підприємницької діяльності), зробили правильний висновок, що позивач, як платник єдиного податку, не є платником земельного податку щодо цієї земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо юридичної оцінки податкового повідомлення-рішення, яке є предметом спору, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев