Справа № 814/1462/15
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1462/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Середа О. Ф.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Бойка А.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свантовіт» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Свантовіт» звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області) про скасування податкового повідомлення-рішення від 14 квітня 2015 року №.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказував, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки на час складання податкових накладних у 2014 році, мав право на включення до податкового кредиту сум ПДВ протягом 365 днів з дати складання податкової накладної.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року позов ТОВ «Свантовіт» - задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

У березні 2015 року відповідач здійснив камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ, результати якої оформив актом від 26 березні 2015 року №873/15-03/35273055, в якому зазначив, що позивачем порушено п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198 ПК України, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту на 105 182 грн. за січень 2015 року.

На підставі акту перевірки відповідач 14 квітня 2015 року прийняв податкове повідомлення-рішення № на суму 105 182 грн. за основним платежем та 52 591 грн. шрафних санкцій.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем з порушенням вимог діючого законодавства, зокрема, податкового, тому не може вважатись таким, що відповідає Закону.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, Податкового кодексу України.

В апеляційній скарзі ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області вказується, що рішення суду першої інстанції є неправильним, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним. Апелянт зазначає, що ТОВ «Свантовіт» згідно даних податкової декларації з ПДВ за січень 2015 року включено податкові накладні на суму ПДВ 105 182,26 грн., які виписані в листопаді та грудні 2014 року, що є порушення податкового законодавства, оскільки з 01 січня 2015 року втратила чинність норма ПК України, згідно якої, у разі, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суми ПДВ, таке право зберігається за ним протягом 365 днів з дати складання податкової накладної. Тому, на думку апелянта, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, прийнято нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно п.198.2 ст. 198 ПК України (в редакції, що діяла до 01 січня 2015 року) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.6 ст. 198 ПК України (в редакції, що діяла до 01 січня 2015 року) разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Свантовіт» згідно даних податкової декларації з ПДВ за січень 2015 року включено податкові накладні на суму ПДВ 105 182,26 грн., які виписані в листопаді та грудні 2014 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що на час складення податкових накладних у 2014 році позивач мав право на включення до податкового кредиту сум ПДВ протягом 365 днів з дати складання накладної.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи податкового органу щодо протиправності такого включення з посиланням на п.198.2, п.198.6 ст. 198 ПК України (в редакції, що діє з 01 січня 2015 року), виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

В рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1/99-рп зазначено, що ч.1 ст. 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст субєктивного права особи, у тому числі права платника, що виникло за фактом складення податкової накладної, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Колегія суддів апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що п.1 ч.1 ст. 7 КАС України визначено, що одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є верховенство права.

Як випливає з рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року №17-рп/2010, одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Одним із аспектів правової визначеності за змістом судової практики Європейського суду з прав людини є принцип захисту законних очікувань. Законні очікування - це очікування можливості (ефективного) здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями відповідного права.

Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.

Колегія суддів зазначає, що право позивача ТОВ «Свантовіт» включити до податкового кредиту за січень 2015 року суми ПДВ за податковими накладними, виписаними в попередньому періоді до спливу строків давності (365 днів), базувалась на спеціальних та чинних на період виписки податкових накладних положеннях національного законодавства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 14 квітня 2015 року № прийнято ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області протиправно та підлягає скасуванню, так як в діях ТОВ «Свантовіт» щодо включення податкових накладних на суму ПДВ 105 182,26 грн., які виписані в листопаді та грудні 2014 року, до податкової декларації з ПДВ за січень 2015 року, відсутні ознаки складу податкового правопорушення.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір встановлюються у розмірі 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Оскільки ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року апелянту відстрочена сплата судового збору до вирішення справи по суті, то його необхідно стягнути за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, стягненню з ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області підлягає судовий збір за подання до суду апеляційної скарги постанову суду у розмірі 3 471,01 грн.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923; банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО) - 828011; рахунок отримувача - 1008; код класифікації доходів бюджету - 22030001; призначення платежу - судовий збір, ПІБ апелянта чи назва установи, організації, що виступає апелянтом, Одеський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ суду 34380461) несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року в розмірі 3 471 (три тисячі чотириста сімдесят одна) грн. 01 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв