Справа № 810/2511/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/43171/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

секретар судового засідання: Корінець Ю.О.,

за участю:

представника позивача Пасічного П.П.,

представника відповідача Демченка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Київській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Мономах» до Головного управління Міндоходів у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Мономах» (надалі - позивач, Товариство, ПрАТ «Мономах») звернулось до суду з позовом до Головного управління Міндоходів у Київській області (надалі також - відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 000005/22-08, № 000006/22-08 від 5 лютого 2014 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року рішення першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішеннями суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив рішення апеляційної інстанції скасувати, залишивши в силі рішення першої інстанції.

Товариство надіслало до суду заперечення на дану касаційну скаргу, просило відмовити у задоволенні скарги, залишивши без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

У січні 2014 року відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку факту митного оформлення товару «Гібіскус» ПрАТ «Мономах», ввезеного на митну територію України за період з 5 лютого 2011 року по 6 червня 2011 року в зоні діяльності Київської митниці Міндоходів.

Результати перевірки оформлено актом № 0002/4/10-36-22-33/ від 22 січня 2014 року.

В акті зазначено, що внаслідок порушення Закону України «Про митний тариф України» та статті 190 Податкового кодексу України позивачем не сплачено 325 883 грн. 16 коп. ввізного мита та 65 176 грн. 63 коп. податку на додану вартість.

Даний висновок відповідачем обґрунтовано наступним.

На підставі митних декларацій № 125110000/2011/802091 від 5 лютого 2011 року, № 125110000/2011/805498 від 18 березня 2011 року, № 125110000/2011/807374 від 7 квітня 2011 року, № 125110000/2011/810055 від 4 травня 2011 року, № 125110000/2011/812861 від 6 червня 2011 року ПрАТ Мономах» було ввезено на митну територію України товар - «Гібіскус» (сушені пелюстки троянди каркаде).

Зазначений товар декларувався позивачем за кодом Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності - 1211 90 85 00 щодо якого Законом України «Про митний тариф України» встановлено ставку ввізного мита у розмірі 0%.

На думку органу доходів та зборів, оскільки згідно інформації отриманої з енциклопедичної довідкової літератури з рослини виду Hibiscus sabdariffa виготовляють напій, ввезений позивачем товар повинен класифікуватись у товарній підкатегорії 1212 99 70 00 із застосуванням ставки ввізного мита у розмірі 15 %.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 000005/22-08 від 05.02.2014 р., яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання із сплати ввізного мита в розмірі 343 577 грн. 86 коп., у тому числі 325 883 грн. 16 коп. за основним платежем та 17 694 грн. 70 коп. за штрафними санкціями та податкове повідомлення-рішення № 000006/22-08 від 5 лютого 2014 року, яким товариству визначено суму податкового зобов'язання із сплати податку на додану вартість в розмірі 68 716 грн. 74 коп., у тому числі 65 176 грн. 63 коп. за основним платежем та 3 539 грн. 74 коп. за штрафними санкціями.

Не погоджуючись із даними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог дійшов висновку, що позивач допустив помилку при класифікації ввезеного товару.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що із матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено, що ПрАТ «Мономах» надало недостовірні відомості при здійсненні митного оформлення товару.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України від 11 липня 2002 року № 92-VI (діяв на момент виникнення спірних відносин; надалі - МК) митні процедури - це операції, пов'язані із здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Пунктом 35 статті 1 МК передбачено, що пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

Відповідно до пункту 14 статті 1 МК митне оформлення - виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, і мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів.

Згідно з пунктом 15 статті 1 МК митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своєї компетенції з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Частиною другою статті 78 МК встановлено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі цього Кодексу відповідно до заявленого митного режиму.

Відповідно до частини першої статті 69 МК незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

Статею 88 МК на декларанта покладено обов'язок надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур.

Згідно з частиною першою статті 265 МК порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 313 МК передбачено, що митні органи класифікують товари, тобто відносять товари до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Однак, таких обставин у цій справі не встановлено і в судових рішеннях не наведено.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажну митну декларацію, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України, то в подальшому вони не мають правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, за виключенням випадку коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 5 березня 2013 року у справі № 21-36а13.

Таким чином, колегія суддів, керуючись частиною першою статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.