Справа № 2а-1996/11/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2011 р. Справа № 2a-1996/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Маковійчук С.М.,

за участю:

прокурора - Аверкової Н.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

представника третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Заступника прокурора м. Івано-Франківська, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3

до відповідача: Івано-Франківської міської ради, третя особа на стороні відповідача - ТОВ "Торгово-виробнича фірма "Жако".

про скасування рішення № 265 від 05.10.2010 р. та визнання незаконним рішення № 178 від 14.04.2011 р.,-

ВСТАНОВИВ:

15.06.2011 року заступник прокурора м. Івано-Франківська (далі - прокурор) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської міської ради (далі - відповідач), третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ТОВ «Торгово-виробнича фірма «Жако» про скасування п.11.1 рішення сесії Івано-Франківської міської ради №265 від 05.10.2010 року (далі - Рішення) про погодження ТОВ "ТВФ «Жако»" матеріалів місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 0,0525 га, на розі вулиць Гетьмана Сагайдачного-Надрічної, для будівництва торгово-офісного комплексу з приміщеннями побутового та сервісного обслуговування населення та надання дозволу ТОВ "ТВФ «Жако»" на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визнання незаконним рішення сесії Івано-Франківської міської ради від 14.04.2011 року №178 «Про розгляд протесту прокуратури м. Івано-Франківська».

Позовні вимоги мотивовані тим, що проведена перевірка дотримання законодавства при наданні ТОВ «ТВФ «Жако» дозволу на складання проекту землеустрою земельної ділянки виявила порушення вимог Земельного кодексу України. В ході перевірки встановлено, що пунктом 11.1 рішення сесії Івано-Франківської міської ради №265 від 05.10.2010 року ТОВ «ТВФ «Жако» погоджено матеріали місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 0,0525 га, на розі вулиць Гетьмана Сагайдачного-Надрічної, для будівництва торгово-офісного комплексу з приміщеннями побутового та сервісного обслуговування населення та дано дозвіл ТОВ «ТВФ «Жако» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в порушення ч.2 статті 124 Земельного кодексу України, оскільки передача земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, натомість, процедура надання земельної ділянки в оренду за проектом землеустрою щодо її відведення відбулося на без конкурсній основі. Пункт 11.1 оскаржуваного Рішення не погоджено з виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради. Також прокурор зазначав, що на даній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно, яке перебуває у приватній власності громадянина ОСОБА_3, отже саме він володіє першочерговим правом на приватизацію земельної ділянки для обслуговування свого майна.

З метою усунення виявлених порушень 04.01.2011 року прокурором м.Івано-Франківська винесено протест на п.11.1 Рішення, який за результатами розгляду, рішенням №178 від 14.04.2011 року Івано-Франківської міської ради - відхилено.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в адміністративному позові підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник третьої особи на стороні позивача в судове засідання не зявилася, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить її підпис на судовій розписці (а.с.119). Згідно з ч.2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. В попередніх засіданнях представник третьої особи на стороні позивача просив позов задовольнити, мотивуючи тим, що нерухоме майно на спірній земельній ділянці знаходиться у приватній власності довірителя, тобто п.11.1 Рішення порушує його права, оскільки згідно статей 116, 118 Земельного кодексу України ОСОБА_3 має право на приватизацію земельної ділянки площею, необхідною для обслуговування належного йому нежилого приміщення, а оскаржуваним рішенням порушуються межі земельної ділянки, яка підлягає відведенню для вказаних потреб.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на те, що заява щодо надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки була подана до введення в дію Земельного кодексу України в редакції, де умовою надання такого дозволу є передача даної земельної ділянки в оренду шляхом проведення аукціону. Також представник відповідача пояснив суду, що дана земельна ділянка відповідно до п.11.1 рішення Івано-Франківської міської ради №265 від 05.10.2010 року в оренду ТОВ «ТВФ «Жако» не передавалась, а тільки надано дозвіл для складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому проведення земельних торгів, в даному випадку, є передчасним. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи на стороні відповідача проти позову заперечив, суду пояснив, що позицію відповідача підтримує в повному обсязі, оскільки дозвіл на виготовлення проекту відводу земельної ділянки сам по - собі не породжує права на її оренду для ТОВ «ТВФ «Жако», а тому не потребує проведення аукціону. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши адміністративний позов, заслухавши пояснення прокурора, представників відповідача та третьої особи на стороні відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.

21.03.2001 року між ОСОБА_3 (третя особа) та Державним галузевим територіальним обєднанням «Львівська залізниця»укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення по вулиці Сагайдачного, 78 д, м.Івано-Франківськ.

В звязку з тим, що договір купівлі-продажу визнавався Державним галузевим територіальним обєднанням «Львівська залізниця» таким, що укладений в порушення вимог чинного законодавства, ОСОБА_3 звернувся до суду для визнання даного договору дійсним. Рішенням Івано-Франківського міського суду №2-729 від 31.09.2006 року договір купівлі-продажу нежилого приміщення по вулиці Сагайдачного визнаний дійсним. Рішення по даній справі набрало законної сили 13.12.2006 року (а.с. 9-10).

28.02.2006 року рішенням Івано-Франківської міської ради за №93 ТОВ «ТВФ «Жако» дозволено проведення проектно-пошукових робіт для будівництва торгово-офісного комплексу з приміщенням побутового та сервісного обслуговування населення на розі вулиць Гетьмана Сагайдачного-Надрічної.

12.02.2009 року відбулося засідання узгодженої комісії міськвиконкому по розгляду спорів з приводу суміжного землекористування за зверненням ТОВ «ТВФ «Жако», для оформлення останнім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на розі вул. Гетьмана Сагайдачного-Надрічної та вирішення земельного спору із власником нежилого приміщення на вул. Гетьмана Сагайдачного 78-д громадянином ОСОБА_3, який просить врахувати його інтереси під час прийняття відповідного рішення. Згідно з витягом з протоколу, комісія вирішила розподілити земельну ділянку навпіл між ТОВ «ТВФ «Жако» та гр. ОСОБА_4 (а.с. 77).

Після виконання проектно-пошукових робіт, в звязку з відмовою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в затвердженні матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки, ТОВ «ТВФ «Жако» звернулась в господарський суд Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання права на розробку проекту відведення земельної ділянки. Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2009 року у справі №9/55-14/34 в задоволенні позову ТОВ «ТВФ «Жако» - відмовлено. (а.с. 11-12)

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 07.10.2009 року за апеляційною скаргою ТОВ «ТВФ «Жако» рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2009 року залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення. Крім цього в рішенні Львівського апеляційного господарського суду зазначено, що межі земельної ділянки, яка передбачається для відведення ТОВ «ТВФ «Жако» накладаються із земельною ділянкою на якій знаходиться нерухоме майно громадянина ОСОБА_3 та яка необхідна останньому для обслуговування цього майна. Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України, як зазначено в ухвалі, ОСОБА_3 має право на приватизації даної земельної ділянки. (а.с. 13-14)

05.03.2010 року ТОВ «ТВФ «Жако» подала заяву до Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на затвердження матеріалів попереднього погодження надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Сагайдачного-Надрічна для будівництва торгово-офісного комплексу з приміщеннями побутового та сервісного обслуговування населення (зворотній бік - а.с. 109).

08.07.2010 року на засіданні LV сесії 5-го демократичного скликання Івано-Франківської міської ради «Про оформлення та надання в оренду, постійне користування та власність земельних ділянок фізичним і юридичним особам» розглядалось питання щодо надання дозволу на складання проектів землеустрою, зокрема, громадянину ОСОБА_3, на вулиці Гетьмана Сагайдачного, 78-д, орієнтовною площею 0.100 га, для обслуговування нежилого приміщення. В результаті голосування рішення по даному питанню не прийнято (а.с. 69-76).

05.10.2010 року пунктом 11.1 рішення Івано-Франківської міської ради №265-LVII 5-го демократичного скликання надано дозвіл ТОВ «ТВФ «Жако» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, без погодження з виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради.

10.11.2010 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури м. Івано-Франківська для захисту своїх майнових прав, зазначаючи, що 11.1 рішення Івано-Франківської міської ради пятого демократичного скликання за №265 від 05.10.2010 року порушують його права, оскільки спірна земельна ділянка потрібна ОСОБА_3 для обслуговування майна яке перебуває в його приватній власності.

04.01.2010 року прокуратурою міста Івано-Франківська винесено протест за №705-10, яким прокуратура вимагає скасувати п.11.1 рішення сесії Івано-Франківської міської ради №265 від 05.10.2010 року про погодження ТОВ «ТВФ «Жако» матеріалів місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 0,0525 га на розі вулиць Гетьмана Сагайдачного-Надрічної, для будівництва торгово-офісного комплексу з приміщеннями побутового та сервісного обслуговування населення та надання дозволу ТОВ «ТВФ «Жако» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

26.05.2011 року прокуратурою м. Івано-Франківська отримано відповідь та примірник рішення сесії Івано-Франківської міської ради №178 від 14.04.2011 року, яким протест прокурора м. Івано-Франківська №705-10 від 04.01.2011 року відхилено.

Згідно з статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 частини 2 статті 20 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право опротестовувати акти Прем'єр-міністра України, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих Рад, підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, а також рішення і дії посадових осіб.

Стаття 21 Закону України «Про прокуратуру» визначає, що протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи. У протесті прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконної дії посадової особи, поновлення порушеного права. Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору. У разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Подача такої заяви зупиняє дію правового акта.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997р., із змінами та доповненнями, місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Частиною 3 статті 24 вказаного Закону визначається, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища. А саме до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом (пункт 5 частини б. статті 33 Закону), організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (пункт 9 частини б. статті 33 Закону) та здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою (пункт 10 частини б. статті 33 Закону).

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин. А саме до повноважень органів місцевого самоврядування входить: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (пункт б статті 12 Кодексу), надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу (пункт в статті 12 Кодексу), організація землеустрою (пункт д статті 12 Кодексу)

Відповідно до ч.1 статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно з ч.7 статті 118 Земельного кодексу України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч.1 статті 122 Земельного кодексу України)

Стаття 123 Земельного кодексу України визначає порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону;

надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проекту він повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Згідно з частиною 2 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Стаття 134 Земельного кодексу України визначає обов'язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах). Земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах).

Відповідно до статті 136 Земельного кодексу України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або органи місцевого самоврядування, уповноважені приймати рішення про відчуження земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об'єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної або комунальної власності, або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису), визначають перелік таких земельних ділянок для продажу на земельних торгах окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення містобудівного обґрунтування розміщення об'єкта.

Добір земельних ділянок державної або комунальної власності для формування переліку, зазначеного в частині першій цієї статті, здійснюється на підставі затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, регіональних або місцевих правил забудови. При доборі земельних ділянок враховуються маркетингові дослідження, інвестиційна привабливість, звернення громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

Технічний паспорт об'єкта продажу (лота) та документація із землеустрою, необхідна для підготовки земельної ділянки до аукціону, виготовляються на замовлення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування чи державних органів приватизації, відповідно до їх повноважень щодо продажу земель, та після укладення договору купівлі-продажу об'єкта продажу (лота) передаються безоплатно покупцю цього об'єкта продажу (лота).

З вищенаведених обставин, встановлених судом та підтверджених матеріалами адміністративної справи, а також системного аналізу вказаних норм, зокрема, Земельного кодексу України, суд дійшов висновку, що п. 11.1 рішення сесії Івано-Франківської міської ради №265 від 05.10.2010 року про погодження ТОВ «ТВФ «Жако» матеріалів місця розташування земельної ділянки орієнтовною площею 0,0525 га на розі вулиць Гетьмана Сагайдачного-Надрічного, для будівництва торгово-офісного комплексу з приміщеннями побутового та сервісного обслуговування населення та надання дозволу ТОВ «ТВФ «Жако» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки винесений протиправно та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Виходячи зі змісту норм Земельного кодексу України надання дозволу щодо відводу земельної ділянки, у випадку якщо замовником не виступає сам орган місцевого самоврядування, в даному випадку - Івано-Франківська міська рада, відбувається після проведення земельних торгів. Якщо замовником надання дозволу на складання проекту відводу виступає сам господарюючий суб'єкт, такий дозвіл повинен надаватись тільки після проведення аукціону, з врахуванням результатів громадського обговорення та містобудівного обґрунтування розміщення об'єкта, що визначено главою 21 Земельного кодексу України.

Суд спростовує доводи відповідача, що заява ТОВ «ТВФ «Жако» про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки подана згідно з вимогами абзацу 3 пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України, у відповідності до якого, у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів), оскільки сама заява подана 05.03.2010 року, про що свідчить відмітка виконавчого комітету про отримання на заяві (зворотній бік а.с.109)

Крім цього суд звертає увагу, що в порушення вимог статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" пунктом 11.1 рішення Івано-Франківської міської ради дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «ТВФ «Жако» надано без погодження з виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради..

Рішення сесії Івано-Франківської міської ради від 14.04.2011 року за №178 «Про розгляд протесту прокуратури м. Івано-Франківська» підлягає визнанню незаконним, оскільки з огляду на вищенаведені обставини та вказані правові норми протест винесено на підставі встановлених порушень Івано-Франківською міською радою норм Земельного кодексу при прийнятті п. 11.1 рішення №265 від 05.10.2011., відтак суд приходить до висновку, що протест прокурора м.Івано-Франківська відхилено безпідставно.

Як зазначалось вище, протест прокурора підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження. Про наслідки розгляду протесту в цей же строк повідомляється прокурору (ст.21 ЗУ «Про прокуратуру).

Відповідач отримав протест 05.01.2011 року, про що свідчить відмітка про його одержання (а.с. 16), натомість протест прокурора розглянутий рішенням №178 від 14.04.2011 року, тобто через 3 місяці та 9 днів, що порушує строки розгляду, встановлені частиною 3 статті 21 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

1. Скасувати п.11.1 рішення сесії Івано-Франківської міської ради №265-LVII від 05.10.2010 р., "Про оформлення та надання в оренду, постійне користування та власність земельних ділянок фізичним і юридичним особам".

2. Визнати незаконним рішення сесії Івано-Франківської міської ради від 14.04.2011р. №178-ІХ "Про розгляд протесту прокуратури м.Івано-Франківська на п.11.1 рішення сесії Івано-Франківської міської ради від 05.10.2010 року".

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 21.10.2011 року.