Справа № 2518/2-а-2401/11
Суддя: Шляхов В. І.
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2518/2-а-2401/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2011 року смт. Ріпки №2518/2-а-2401/11

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Шляхов В. І., розглянувши в порядку скороченого провадження в смт. Ріпки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області - про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення коштів,

встановив:

Звернувшись до суду з означеним позовом до відповідача позивач обгрунтував вимоги тим, що він є потерпілим від чорнобильської катастрофи (категорія 4), постійно проживає в населеному пункті, віднесеному до 4 зони по забрудненню у звязку з аварією на ЧАЕС та, згідно ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон N 796-XII), має право на щомісячну грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, в розмірі 30% мінімальної заробітної плати, виплата якої відповідачем провадиться з порушенням закону, у розмірах менших, ніж передбачено законом. У звязку з цим, позивач просив визнати дії УПСЗН Ріпкинської РДА щодо відмови у перерахунку і виплати в повному обсязі вказаної допомоги неправомірними, тобто такими, що не відповідають ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Конституції України та зобовязати УПСЗН Ріпкинської РДА перерахувати та виплатити компенсацію за ст. 37 Закону N 796-XII з 01.08.2010 року по 01.02.2011 року.

Ухвалою судді вимоги адміністративного позову по за шестимісячним строком звернення до суду залишені без розгляду, у решті відкрите провадження про що належним чином повідомлено відповідача.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову, в якому просить відмовити в позові повністю за необґрунтованістю позовних вимог, та за відсутністю в з їх боку протиправних дій. Обґрунтування заперечень проти позову зводиться до того, що розмір щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування, передбаченої ч.1 ст. 37 Закону N 796-XII, обрахований ними відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 травня 2008 року № 530, від 26.07.96 р. № 836 у сумі 1 грн. 60 коп., тому вважають, що їх дії є правомірними. Також посилаються на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат чорнобильцям у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування, що унеможливлює стягнення з них вказаних коштів, які є шкодою, яка у звязку з визнанням актів неконституційними, відповідно до ст. 1175 ЦК України підлягає стягненню з держави, і вони не є належним відповідачем по справі.

Оцінивши повідомлені позивачем, та відповідачем обставини, приходжу до висновку, що достатні підстави для прийняття законної і обґрунтованої постанови в порядку скороченого провадження про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що позивач має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю у 1986 - 1992 роках (Категорія 4), згідно паспортних даних проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Додатку № 2 Постанови Кабінету Міністрів Української РСР «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи»та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 23.07.1991р. № 106 входить

населених пунктів четвертої зони по забрудненню в звязку з аварією на Чорнобильській АЕС, жителям яких з 1 квітня 1991 року виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства.

Частиною 1 ст. 37 Закону N 796-XII, чинною на час спірних правовідносин, закріплено право громадян на щомісячну грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, в розмірі 30% мінімальної заробітної плати.

По справі встановлено, що позивачу, згідно його заяви, виплата відповідачем щомісячної грошової допомоги передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону N 796-XII, проводиться в розмірі 1 грн. 60 коп. щомісячно відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В той же час, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, приходжу до висновку, що при визначенні розміру щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування застосуванню підлягає ст. 37 Закону N 796-XII, в його редакції, чинній до 01. 01. 2008 року (редакція від 05. 10. 2006 року), з якої вбачається, що під час визначення розміру допомоги передбаченої цією статтею за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не розмір 1 грн. 60 коп., передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26. 07. 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача, тому, заперечення відповідача стосовно правомірності своїх дій є безпідставними.

Таким чином, позивач має право на отримання щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону N 796-XII, в розмірі 30% мінімальної заробітної плати, тому дії відповідача з відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачеві щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону N 796-XII, за період відносно якого відкрите провадження, у розмірі 30 % мінімальної заробітної плати слід визнати неправомірними, задовольнивши позов в період відносно якого відкрите провадження.

Відповідно ст. 256 КАС України, вказану постанову слід звернути до негайного виконання.

Керуючись статтями 6, 8 - 11, 70, 71, 86, 158-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області з виплати ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не у розмірі 30 % мінімальної заробітної плати неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, щомісячну грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування, передбачену ч.1 ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 23 серпня 2010 року по 01 лютого 2011 року (у розмірі 30 % мінімальної заробітної плати, який визначається виходячи із ст. 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», ст. 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»й ст. 2 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», з обовязковим урахуванням фактично виплачених коштів.

Судові витрати відсутні.

Відповідно ст. 256 КАС України, покласти на управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області обовязок виконати постанову негайно.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186, 254 КАС України.

Суддя В. І. Шляхов