Справа № 636/1336/15-а
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 р.Справа № 636/1336/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 12.10.2015р. по справі № 636/1336/15-а за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України третя особа Харківський обласний військовий комісаріат про зобов'язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа Харківський обласний військовий комісаріат, в якому просив визнати неправомірними дії Міністерства оборони України у відмові та виплаті одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності та зобовязати відповідача нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу у звязку з захворюванням, яке повязано з виконанням обовязків військової служби в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 24 грудня 2012 року йому встановлено третю групу інвалідності, а тому відповідно до положень статті 3,16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, він має право на отримання такої допомоги як особа, яка має захворювання повязане з виконанням обовязків військової служби .

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 12.10.2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач, а під час апеляційного розгляду справи представник позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скраги - заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін , перевіривши за матеріалами справи доводи апеляційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходив строкову службу в республіці Афганістан в період з 1985-1987 років, був звільнений в запас і виключений зі списків особового складу військовослужбовців в 1987 році, що сторонами не заперечується.

Відповідно до витягу протоколу № 2106 від 29 квітня 2012 року засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_3, визнані такими, що повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії(а.с.6).

20 грудня 2012 року, згідно постанови військово-лікарської комісії ГУ МВС України в Харківській області по встановленню причинного звязку захворювань ОСОБА_3, відмінено постанову ВЛК в свідоцтві про хворобу №222 від 02.11.12р.Кизим А.М., зазначені захворювання позивача, з посиланням на те, що такі захворювання повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с.5).

Згідно довідки обласної МСЕК серія 10 ААА № 617966 від 24 грудня 2012 року, ОСОБА_3 встановлено з 24 грудня 2012 року третю групу інвалідності до 1 січня 2014 року (а.с.7).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку із виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (Закон № 2232-ХІІІ. Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон № 2011-ХІІ).

Частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ(у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

В адміністративному позові позивач та під час апеляційного розгляду справи представник позивача в обґрунтування позовних вимог та апеляційної скарги щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, , військовозобов'язаних, та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Однак відповідно до п.4 постанови № 975, вона набирає чинності з дня набрання чинності Законом України від 4 липня 2012 р. № 5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», а саме з 01 січня 2014 року.

Матеріалами справи підтверджується, що інвалідність позивачу встановлена 24 грудня 2012 року (довідка МСЕК а.с.7), отже застосуванню підлягає законодавство, що було чинним саме на час виникнення спірних правовідносин, тобто законодавство, чинне станом на 24 грудня 2012 року.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 , яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у

разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - інвалідам ІІІ групи у розмірі 20-місячного грошового забезпечення.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 18.10.2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2014 року визнано неправомірними дії Харківського обласного військового комісаріату щодо відмови в поданні документів до Міністерства Оборони України для виплати позивачу одноразової допомоги у звязку з настанням інвалідності, яка повязана з виконанням обовязків строкової військової служби та зобовязано військовий комісаріат прийняти та направити документи до Міністерства оборони України для розгляду та прийняття рішення про нарахування і виплату позивачу одноразової грошової допомоги, як це передбачено Порядком , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

Листом від 02 грудня 2014 року № 1054/всз Харківський обласний військовий комісаріат повідомив позивача про відмову Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги в разі встановлення 3 групи інвалідності, внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обовязків військової служби, при перебуванні в країнах, де велися дії, з посиланням на те, що відповідні витрати начальницькому складу органів внутрішніх справ України мають здійснюватись органами внутрішніх справ України (а.с.8). Це рішення позивачем не оскаржено.

З огляду на викладене позовні вимоги з підстав, зазначених позивачем суд першої інстанції правильно залишив без задоволення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції , щодо встановлення обставин справи . Суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 12.10.2015р. по справі № 636/1336/15-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлений 04.12.2015 р.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6