Справа № 2а-575/12/0970
Суддя: Мигалюк Ю.В.
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2012 р. Справа № 2a-575/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мигалюка Ю.В.

секретаря Третяк В.Р.,

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Івано-Франківську в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «МАРРОС»до Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі про визнання протиправними та скасування рішень про застосування штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

21.02.2012 року Приватне підприємство «МАРРОС»звернулося в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі про визнання протиправним та скасування рішень про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне подання звітності, обовязковість подання якої передбачено п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»№ 116, №117, №118 та №119 від 09.02.2012 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що рішення про застосування штрафних санкцій є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Позов мотивував тим, що директором Приватного підприємства «МАРРОС»не було можливості подання звітності до пенсійного органу у звязку з вилученням слідчими органами всієї бухгалтерської документації підприємства при проведенні виїмки та обшуку слідчими СВПМ ДПС в Івано-Франківській області та перебуванням на той момент за межами держави. Ним подано заяву щодо призупинення діяльності і прохання про надання дозволу на неподання звітності. Зазначив, що в той же час звітність до управління подавалась в електронному вигляді колишнім бухгалтером підприємства, протиправні дії якої ним оскаржено до правоохоронних органів. На підставі цього просив позов задовольнити, рішення скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, суду пояснила, що оскаржувані рішення прийняті у відповідності до чинного законодавства, а тому підстави для їх скасування відсутні. Зазначила, що актом №10 від 09.02.2012 року встановлено порушення позивачем вимог п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а саме порушення термінів своєчасності подання звітності до управління: звіту про суми нарахованої заробітної плати грошового забезпечення, допомоги, компенсації доходу застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за червень, липень, серпень та вересень 2011 року. Граничний термін подачі звітності закінчився відповідно 20.07.2011 року, 20.08.2011 року,20.09.2011 року та 22.10.2011 року. А тому до відповідача за несвоєчасне подання звітності застосовано штрафні санкції на загальну суму 680 грн. згідно рішень №116, №117, №118, №119 від 09.02.2012 року. Обставини та факти, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не є підставою для звільнення останнього від відповідальності, а подання звітності може бути поданим і керівником підприємства. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Просила в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 09.02.2012 року Управлінням Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі винесено чотири рішення про застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасне подання звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»№116, №117, №118 та №119 на загальну суму 680 грн., з якими позивач ознайомлений 09.02.2012 року. У строк зазначений ч.14 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»позивачем оскаржено дані рішення до суду.

Підставою для винесення оскаржуваних рішень стало порушення позивачем термінів подання звітності, обовязковість подання якої передбачено п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», яке зафіксовано в акті Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі №10 від 09.02.2012 року.

Суд погоджується з правомірністю винесених рішень з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.01.2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», згідно Прикінцевих та перехідних положень якого з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування вважаються платниками єдиного внеску.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст.4 Закону підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору, або на інших умовах, передбачених законодавством - є платниками єдиного внеску.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону визначений обов'язок платника єдиного внеску подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України.

Відповідно до п. 3.1. Розділу 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 №1014/18309 страхувальники, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно - правовими договорами у частині подання звіту за таких осіб зобов'язані формувати та подавати до органів Пенсійного фонду звіт не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць

Відповідальність за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом, встановлена пунктом 4 частини 11 статті 25 Закону, а саме: накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій на підставі п.4 ч.11 ст.25 Закону є акт про зазначене порушення, складений у довільній формі.

Згідно з актом, складеним управлінням Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі від 09.02.2012 року встановлено, що Приватне підприємство «Маррос»звіти про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду за червень, липень, серпень, вересень 2011 року подано 5 січня 2012 року, в той час коли звітність за червень потрібно було подати до 20.07.2011 року, за липень - до 20.08.2011 року, за серпень - до 20 вересня 2011 року, за вересень - до 20 жовтня 2011 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем порушено строки подання звітності.

При цьому, суд не бере до уваги посилання та доводи представника позивача на причини неподання звітності, оскільки останні не є підставою для звільнення від відповідальності з огляду Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Так, доводи позивача щодо вилучення слідчими органами всієї бухгалтерської документації при проведенні виїмки не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються витребуваними судом згідно ухвали суду від 05.03.2012 року письмовими доказами, а саме встановленням що при проведенні виїмки у приміщенні Приватного підприємства «Маррос», що проводилась на підставі постанови заступника начальника слідчого відділу СУ УМВС України в Івано-Франківській області від 05.03.2011 року виїмка бухгалтерських документів не проводилась (а.с.30). Окрім цього, за постановою Івано-Франківського міського суду від 04.03.2011 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем знаходження Приватного підприємства «Маррос», що проводилось за фактом порушення кримінальної справи за ст.358 ч.1, ст.358 ч.3 КК України (а.с.31).

Також суд не бере до уваги посилання представника позивача на звільнення від відповідальності з огляду на факт неправомірності подачі звіту колишнім бухгалтером підприємства, протиправні дії якої позивачем оскаржено до правоохоронних органів, оскільки даний факт немає будь-якого звязку із звільненням від відповідальності за несвоєчасну подачу звітності.

Натомість, суд зазначає, що звітність до пенсійного органу могла бути подана і керівником підприємства.

Підприємство повинно було подати звітність за червень, липень, серпень, вересень 2011 року відповідно за червень -до 20.07.2011 року, за липень - до 20.08.2011 року, за серпень - до 20 вересня 2011 року, за вересень - до 20 жовтня 2011 року. А звіт подано 05.01.2012 року.

Пунктом 6 ч.1 ст.14 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначено обовязок Пенсійного фонду та його територіальних органів здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Згідно ч.11 ст.25 передбачає, що територіальний орган Пенсійного фонду застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Будь-якого звільнення від подання звітності Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», що є спеціальним, не передбачає.

Окрім цього, статтею 26 даного Закону встановлена відповідальність за порушення його вимог, а саме посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 27.03.2012 року.

Суддя: Мигалюк Ю.В.