Справа № 808/8878/15
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2015-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

07 грудня 2015 року Справа № 808/8878/15 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Кисіль Р.В., перевіривши матеріали адміністративного позову за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства «Запорізький інструментальний завод ім. Войкова» про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, та виконання вимог ст.ст. 105, 106 КАС України,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Запорізький інструментальний завод ім. Войкова» (далі відповідач), в якому позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (за Списком №2) по працівникам відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року (включно) в розмірі 11892,39 грн.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Позов не відповідає вимогам ч. 2 ст. 106 КАС України в частині долучення до позову доказів в обґрунтування позовних вимог. Зокрема до позову не додані: розрахунки фактичних витрат за вересень листопад 2015 року та докази вручення відповідачу цих розрахунків, матеріали пенсійних справ зазначених у позові пенсіонерів, докази виплати цим пенсіонерам пенсій.

Позов не відповідає вимогам ч. 3 ст. 106 КАС України в частині долучення документу про сплату судового збору у розмірі визначеному законодавством.

За приписами пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка набрала чинності з 01.09.2015) за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою, встановлена ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, а за подання цим субєктом позову немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати. Тобто, для юридичної особи ставка судового збору за подання позову майнового характеру не може бути меншою за 1218 грн. та за позов немайнового характеру 1218 грн.

Позивачем під час звернення до суду із цим позовом судовий збір не сплачено, при цьому позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 1218 грн.

До позову додане клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору обґрунтоване тим, що бюджет Пенсійного фонду України не передбачає витрат на сплату судового збору.

Вирішуючи клопотання позивача суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 88 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (частина перша статті 8 Закону № 3674-VІ).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону № 3674-VІ суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У звязку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 87, 88 КАС України, Закону № 3674-VІ, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 88 КАС України та статтею 8 Закону № 3674-VІ повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У звязку із цим обставини, повязані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до частини першої статті 10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно з частиною другою статті 10 КАС України не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

З урахуванням вимог статті 88 КАС України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону № 3674-VІ, з власної ініціативи.

Суд зазначає, що в обґрунтування зазначеного клопотання позивачем не надано жодного доказу, при цьому позивач посилається на норми ст. 73 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та постанову Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 №67.

Суд зазначає, що п. 3 ч. 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на, крім іншого, фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 №67 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №846) передбачені видатки Пенсійного фонду за рахунок власних надходжень на керівництво та управління у сфері пенсійного забезпечення в загальній сумі 2 245 652,70 грн.

Позивачем не надано суду жодного доказу щодо неможливості здійснення видатків на сплату судового збору за рахунок видатків на керівництво та управління у сфері пенсійного забезпечення.

З наведених підстав суд доходить висновку про те, що посилання на відсутність у позивача коштів на сплату судового збору є необґрунтованим та не може бути підставою для звільнення позивача від сплати судового збору, у встановленому чинним законодавством розмірі та порядку.

На підставі викладено, суд не знаходить підстав для задоволення зазначеного клопотання та звільнення від сплати судового збору з підстав, наведених позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

З огляду на викладене, позовну заяву слід залишити без руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 108, 160, 165 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства «Запорізький інструментальний завод ім. Войкова» про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій - залишити без руху.

2. Надати Управлінню Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя строк для усунення недоліків позовної заяви до 21 грудня 2015 року

3. Управлінню Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя строк необхідно у встановлений судом строк для усунення недоліків позовної заяви надати до суду оригінал документу про сплату судового збору у сумі 1218 грн., докази в обґрунтування позовних вимог, в тому числі: розрахунки фактичних витрат за вересень листопад 2015 року та докази вручення відповідачу цих розрахунків, матеріали пенсійних справ зазначених у позові пенсіонерів, докази виплати цим пенсіонерам пенсій.

4. Розяснити Управлінню Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя, що згідно з п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України, якщо у встановлений судом строк, позивач не усуне недоліки позовної заяви, її буде повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

5. Копію цієї ухвали надіслати Управлінню Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль