Справа № 826/12600/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 грудня 2015 року № 826/12600/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Союзбудсервіс»
до Державної податкової інспекції у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.02.2015 р. № ,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Союзбудсервіс» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.02.2015 р. № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 27.01.2015 р. № 82/26-54-22-04-07/39000076 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.02.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 124 647,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що реальність господарських взаємовідносин позивача та його контрагента підтверджується необхідними первинними документами, а тому висновки відповідача є протиправними.

Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно наданих письмових заперечень проти позову заперечує та просить суд відмовити в їх задоволенні з огляду на відсутність реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд приходить до висновку про можливість подальшого розгляду справи в порядку ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Компанія Союзбудсервіс» з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р.

Перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема, п. 198.1, п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість всього у сумі 83 098,00 грн., у тому числі за серпень 2014 р. в сумі 83 098,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 27.01.2015 р. № 82/26-54-22-04-07/39000076 та винесено податкове повідомлення-рішення від 18.02.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 124 647,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 83 098,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 41 549,00 грн.

За результатами первинного адміністративного оскарження, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення від 22.04.2015 р. № 6832/10/26-15-10-05-35, яким податкове повідомлення-рішення від 18.02.2015 р. № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

За результатами повторного адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 19.05.2015 р. № 10514/6/99-99-10-01-04-25, яким податкове повідомлення-рішення від 18.02.2015 р. № та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі останнього від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Союзбудсервіс» (надалі - ТОВ «Компанія Союзбудсервіс») зареєстровано Оболонською районною у м. Києві державною адміністрацією. Взято на облік у ДПІ у Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві та зареєстровано платником податку на додану вартість. Основним видом діяльності є каналізація, відведення й очищення стічних вод.

Господарську діяльність здійснює на підставі Ліцензії серія АЕ № 280822, виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 30.12.2013 р. та дозволу № 980.14.32 на виконання робіт з монтажу, налагодження устаткування підвищеної небезпеки, виданого Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві.

Судом встановлено, що в перевіряємий період ТОВ «Компанія Союзбудсервіс» (генпідрядник) було укладено договір про надання послуг з ТОВ «Ніфріт Монтажгрупп» (субпідрядник) № 01/08/14-НМ від 01.08.2014 р., відповідно до умов якого субпідрядник зобов'язується в терміни і на умовах, зазначених у даному договорі виконати роботи з обслуговування водопровідних і каналізаційних мереж, систем опалення та теплопостачання, роботи з очищення та обслуговування артезіанських свердловин.

Зміст, вартість робіт та інші необхідні на розсуд сторін дані визначаються в акті здачі-прийняття виконаних робіт (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору субпідрядник виконує наступні роботи: обслуговування водопровідних, каналізаційних мереж (прочищення, відкачка, ремонт): прочистка каналізаційних мереж, відкачка дощових стоків, відкачка ЖБО, відкачка мулу, заміна трапів (ремонт внутрішньої каналізації); обслуговування (прочищення) колодязів водопровідних мереж: задвижок, кранів, вентелей, різьбових з'єднань, опресування системи, промивка системи, ремонт прориву водопроводу; обслуговування колодязів господарсько-фекальної та дощової мережі: перевірка роботи мережі; обслуговування (прочищення) систем опалювання; обслуговування (прочищення) артезіанських свердловин тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, на кожний рахунок на оплату сторонами окремо підписувалися акти надання послуг та складалися податкові накладні.

Згідно рахунку на оплату № 55 від 01.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 55 від 01.08.2014 р. та складено податкову накладну від 01.08.2014 р. № 37.

Згідно рахунку на оплату № 58 від 01.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 56 від 01.08.2014 р. та складено податкову накладну від 01.08.2014 р. № 38.

Згідно рахунку на оплату № 57 від 04.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 57 від 04.08.2014 р., складено податкову накладну від 04.08.2014 р. № 39.

Згідно рахунку на оплату № 203 від 08.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 203 від 08.08.2014 р., складено податкову накладну від 08.08.2014 р. № 186.

Згідно рахунку на оплату № 59 від 11.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 58 від 11.08.2014 р., складено податкову накладну від 11.08.2014 р. № 40.

Згідно рахунку на оплату № 63 від 12.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 65 від 12.08.2014 р., складено податкову накладну від 12.08.2014 р. № 47.

Згідно рахунку на оплату № 56 від 13.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 59 від 13.08.2014 р., складено податкову накладну від 13.08.2014 р. № 41.

Згідно рахунку на оплату № 64 від 15.08.2014 р. підписано акт № 66 від 15.08.2014 р., складено податкову накладну від 15.08.2014 р.

Згідно рахунку на оплату № 60 від 15.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 60 від 15.08.2014 р., складено податкову накладну від 15.08.2014 р. № 42.

Згідно рахунку на оплату № 61 від 19.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 61 від 19.08.2014 р., складено податкову накладну від 19.08.2014 р. № 43.

Згідно рахунку на оплату № 65 від 27.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 70 від 27.08.2014 р., складено податкову накладну від 27.08.2014 р. № 52.

Згідно рахунку на оплату № 62 від 28.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 62 від 28.08.2014 р., складено податкову накладну від 28.08.2014 р. № 44.

Згідно рахунку на оплату № 154 від 29.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 154 від 29.08.2014 р., складено податкову накладну від 29.08.2014 р. № 136.

Згідно рахунку на оплату № 75 від 29.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 75 від 29.08.2014 р., складено податкову накладну від 29.08.2014 р. № 57.

Згідно рахунку на оплату № 102 від 29.08.2014 р. підписано акт надання послуг № 151 від 29.08.2014 р., складено податкову накладну від 29.08.2014 р. № 133.

Виконання робіт проводилося на підставі заявок для виконання робіт у замовника, в яких зазначено замовника, виконавця, заплановані строки робіт, види робіт, об'єм робіт, адреса проведення робіт.

Підтвердженням оплати за виконані роботи є наявні в матеріалах справи виписки по рахунку.

Як вбачається з пояснень представника позивача ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп» є субпідрядником, а основними замовниками були підприємства, з якими позивачем було укладено договори про надання послуг та підряду були, зокрема, ТОВ «Керт» (договір про надання послуг № 06/08/К від 08.08.2014 р.), ТОВ «Комплекс Інженерінг» (договір підряду № 16/01/КІ від 16.01.2014 р.), ПрАТ «Укрмонтажспецкомплект» (договір про надання послуг № 19/06/УМС від 19.06.2014 р.), ДП «Рітейл Центр» (договір підряду № 15/03/РЦ від 15.03.2014 р.), ТОВ «Тандем ЛТД» (договір про надання послуг № 17/01/ТМ від 17.01.2014 р.), ТОВ «Фора» (договір підряду № 54/13А від 25.12.2013 р.), ТОВ «Ардіс» (договір про надання послуг № 28/01/АРД від 28.01.2014 р.), ТОВ «Досвід 2002» (договір про надання послуг № 02/04/ДС від 02.04.2014 р.), ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» (договори про надання послуг № 31/12/13 від 31.12.2013 р., № 24/01-14 від 24.01.2014 р., № 16/01-АШ-Р від 16.01.2014 р.), ПАТ «Укртелеком» (договір про надання послуг № 16/01/УТ/-1409 від 16.01.2014 р.), ПАТ «МТС Україна» (договір № 26/12/МТС від 01.02.2014 р.), ТОВ «Віннер Фасіліті Менеджмент» (договір № Servis -9314 від 01.07.2014 р.), ТОВ «Юта Сервіс» (договір про надання послуг № 15/01/ЮТА від 15.01.2014 р.), ТОВ «Інтер-Авто ЛТД» (договір про надання послуг № 31/03/ІАЛ від 31.03.2014 р.), ТОВ «Парі Рітейл» (договір про надання послуг № 06/08/ПР від 06.08.2014 р.), ТОВ «Київмашпостачзбут» (договір про надання послуг № 01/04/КМП від 01.04.2014 р.), ПАТ «АІТ» (договір підряду № 11/07/АІТ від 11.07.2014 р.), ДП «Укр-Фестіна» (договір підряду № 05/08/УФ від 05.08.2014 р.), ТОВ «ТПС Нерухомість Київ» (договір про надання послуг № 21/01/ТПС), ТОВ «Перес» (договір про надання послуг № 14/08/УТБ від 14.08.2014 р.), Київський міський психоневрологічний диспансер № 4 (договір про надання послуг № 13/08/КПД від 13.08.2014 р.), Санітарно-епідеміологічна станція Державного управління справами (договір про надання послуг № 23/06/СЕС від 01.07.2014 р.), ТОВ «БІО ОЙЛ УКРАЇНА» (договір про надання послуг № 07/08/ОЙЛ від 07.08.2014 р.), ПАТ «Дніпрянка» (договір підряду № 27/08/ДНП від 27.08.2014 р.), ПАТ «Київцемент» (договір підряду № 56 від 11.08.2014 р.), ТОВ «Новус Україна» (договір підряду № 03/01/НУ від 03.01.2014 р.), ПАТ «Київське металофурнітурне підприємство «Текстемп» (договір про надання послуг № 04/06/ТКСТ від 04.06.2014 р.).

На підтвердження виконання вищевказаних договорів сторонами підписано акти приймання-передачі робіт, які наявні в матеріалах справи.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що для виконання спеціальних робіт з обслуговування інженерних комунікацій, а саме: очищення зливної, фекальної, господарсько-побутової мереж каналізації, очищення каналізаційних насосних станцій, для проведення відео обстеження стану свердловин водозабору, проведення окремих видів будівельних робіт тощо, необхідні спеціальні каналопромивні та асенізаційні машини та інше спеціальне обладнання.

У зв'язку із відсутністю на балансі позивача в достатній кількості вищезазначеного обладнання, машин та устаткування ТОВ «Компанія Союзбудсервіс» здійснює свою діяльність із залученням підрядників, зокрема, ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп».

Судом встановлено, що податкові зобов'язання декларувалися позивачем, про що свідчить наявні в матеріалах справи податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2014 рік.

Висновки відповідача щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблені з огляду на те, що у ТОВ «Компанія Союзбудсервіс», згідно Інтегрованої автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» - «Аналітична система» та «Перегляд результатів співставлення» - співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань в розрізі контрагентів на рівні ДФС України по постачальнику ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп» наявна розбіжність по ПДВ - податкових накладних отриманих, виписаних ним у серпні 2014 року, всього на суму 90 090,1 грн. Вказана розбіжність виникла, як зазначено в отриманому від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві листі від 25.11.2014 р. № 10671/7/26-55-22-07-11 та листі від 19.11.2014 р. № 233/7/26-55-22-07/39167499, у зв'язку із тим, що зустрічною звіркою стосовно взаємовідносин з контрагентами покупцями та постачальниками на підприємстві встановлено, що стан ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп» - « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Податкові декларації з ПДВ за серпень-вересень згідно бази ІС «Податковий блок» мають статус «не прийнята як податкова звітність».

З урахуванням матеріалів отриманих від ОУ ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів м. Києва, а саме службової записки № 5274/26-55-07-03 від 12.11.2014 р. вбачається, що відносно керівника ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп» ОСОБА_2 та бухгалтера ОСОБА_3 було направлено запити до податкових органів за їх місцезнаходженням з метою встановлення інформації щодо їх причетності до здійснення фінансово-господарської діяльності.

Згідно бази даних АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що за період діяльності з 01.08.2014 р. по 30.09.2014 р. ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп» виписані податкові накладні не перевищують суму 10 тис. грн. Вказані податкові накладні не мають статусу юридично значимих, невірно оформлені та не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не дає можливості встановити номенклатуру товарів (робіт, послуг), які було отримано у серпні-вересні 2014 р.

Враховуючи, що встановити мету з якою перераховувалися кошти ТОВ «Компанія Союзбудсервіс» на адресу ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп» не можливо, відповідач дійшов висновку, що витрати позивача не можуть бути пов'язані із провадженням господарської діяльності, з огляду на що реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп» не підтверджується.

Проаналізувавши первинну документацію позивача, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновків відповідача, оскільки не вбачає правопорушень в її складанні та видачі.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що операції позивача з ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп» здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Слід зауважити, що відповідно до п. 11 Підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення» визначено, що реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Отже, податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних.

Таким чином, твердження відповідача щодо ухилення підприємств від реєстрації податкових накладних, які виписані на суму, що не перевищує 10 тисяч гривень, суд вважає необґрунтованим та безпідставним.

Стосовно посилання податкового органу на неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача, як на підставу неправомірності включення позивачем певних сум за угодами з такими контрагентами до складу податкового кредиту, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 73.5 ст. 73 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В силу приписів статті 16 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1999 № 2657-ХП податковою інформацією є сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно з приписами статті 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Так, в силу приписів пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України, податкова інформація є підставою для прийняття посадовими особами органів державної податкової служби відповідних висновків під час проведення перевірок.

Оформлення результатів перевірок здійснюється шляхом складання акта перевірки, який є носієм доказової інформації та повинен містити висновки посадових осіб податкового органу про порушення суб'єктом господарювання законодавства.

У свою чергу, метою проведення зустрічної звірки платника податків є виключно отримання податкової інформації, тобто, зібрання відомостей, які розкривають процес поточної господарської діяльності платника податків, дані про його контрагентів, кількісні, якісні та інші характеристики отриманих та наданих товарів (робіт, послуг).

Враховуючи, що зустрічні звірки не є перевірками платника податків, письмовий документ, який складається після проведення зустрічної звірки (довідка) та у разі неможливості її проведення (акт) не може містити у собі висновки посадових осіб податкового органу про порушення суб'єктом господарювання вимог чинного законодавства, у тому числі, і про реальність, повноту, достовірність господарських операцій такої особи.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 4.4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом Державної податкової адміністрації України від 22 квітня 2011 року №236, передбачено, що у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає відповідних заходів, передбачених актами Державної податкової служби України.

При подальшому залученні суб'єкта господарювання (посадових осіб суб'єкта господарювання) до проведення зустрічної звірки відповідальний підрозділ органу Державної податкової служби забезпечує проведення такої звірки.

Таким чином в акті про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання лише засвідчується факт неможливості її проведення без встановлення висновків стосовно документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснюються між ними, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

З аналізу вищевикладених норм права та обставин справи вбачається, що висновки суб'єкта владних повноважень, викладені в актах про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів зроблені з перевищенням компетенції органів державної податкової служби України та не відповідають визначеному змісту акта про неможливість проведення зустрічної звірки.

Суд враховує також, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що податкові декларації з ПДВ ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп» за серпень-вересень мають статус «не прийнята як податкова звітність».

Суд зауважує, що сама по собі здійснена органом фіскальної служби податкова кваліфікація операцій за відсутності документального підтвердження виявленої відмінності між задекларованими платником податків показниками податкової звітності його контрагента не може слугувати підставою для визначення господарських операцій між таким платником та його контрагентом нереальними. Вказаний висновок може бути зроблений податковий органом лише після визначення платникові чи його контрагенту податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідачем не надано доказів винесення вироку у кримінальній справі щодо фіктивної діяльності підприємств.

Також судом приймається до уваги вимоги статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп» було зареєстровано як юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також зареєстровано платником податку на додану вартість, що не було спростовано відповідачем у даній справі.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не було враховано первинні документи позивача.

Висновки про сумнівність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп» податковим органом були зроблені не у зв'язку з відсутністю чи неправильним складанням первинних документів або неналежним їх відображенням у бухгалтерському чи податковому обліку, а лише на підставі інформації отриманої із акту «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп» та АІС «Податковий блок».

Враховуючи наведене, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни є підставою для застосування правових наслідків саме щодо цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції. Зазначена позиція узгоджується з Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.10.2007 р. N К-24186/06.

Судом встановлено, що податковий кредит був сформований позивачем на підставі належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп», що не заперечується податковим органом.

Отже, враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд не знаходить порушень чинного законодавства щодо оформлення первинних документів у фінансово - господарських взаємовідносинах між позивачем та ТОВ «Ніфрит Монтажгрупп», а тому вважає, що формування ТОВ «Компанія Союзбудсервіс» податкового кредиту з податку на додану вартість є правомірним.

Разом з тим, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» до Прикінцевих Положень Податкового кодексу України внесено зміни, якими установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем всупереч наведеній правовій нормі було видано наказ № 47 від 14.01.2015 р. на проведення документальної позапланової виїзної перевірки та проведено вказану перевірку.

Таким чином, оскільки перевірка позивача є такою, що проведено неправомірно, відповідно результати такої перевірки підлягають скасуванню.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України визначено, у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу сплачує штрафні санкції.

Оскільки, суд визнав неправомірним нарахування позивачу сум з податку на додану вартість, то нарахування штрафних санкцій є також неправомірним.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що оскаржуване повідомлення-рішення від 18.02.2015 р. № прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Союзбудсервіс» підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Союзбудсервіс» задовольнити. 2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 18.02.2015 р. № . 3. Судові витрати в сумі 249,29 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Союзбудсервіс» за рахунок асигнувань ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.
Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук