Справа № 344/6307/14-а 2-а/344/19/15
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Справа № 876/5693/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Гелецького П.В.

представника третьої особи: ОСОБА_1

представника третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Пріма МЕД» на постанову Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2015 року за позовом Приватного підприємства «Пріма МЕД» (треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Івано-Франківський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер Івано-Франківської обласної ради, Івано-Франківська обласна рада) до Івано-Франківської міської ради (третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Управління майна спільної власності територіальних громад області Івано-Франківської обласної ради) про скасування окремих положень рішення, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2008 року Приватне підприємство (далі ПП) «Пріма МЕД» звернулося в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просило скасувати частково п.п.16.1 п.1 рішення 29 сесії 5 Івано-Франківської міської ради 5 демократичного скликання від 10.07.2008 р. «Про затвердження матеріалів із землеустрою щодо складання та виготовлення документів, що посвідчують право на земельні ділянки (земельно-кадастрова документація)» в частині встановленої площі земельної ділянки, наданої в постійне користування Обласному клінічному дерматовенерологічному диспансеру (далі ОКДВД) та зменшити її на 0,0900 га площі земельної ділянки, наданої рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2008 р. ПП «Пріма МЕД» для складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями лікувально-оздоровчого призначення.

Позов мотивований тим, що п.п.1.16 п.1 оскаржуваного рішення помилково затверджено матеріали на право постійного користування ОКДВД земельною ділянкою для обслуговування адміністративно-лікувальних будівель і споруд по вул. Короля Данила, 4, 6, 8, 10, загальною площею 0,4173 га, оскільки рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2008 р. вважаються затвердженими матеріали попереднього погодження місця розташування обєкта та надано дозвіл ПП «Пріма Мед» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0900 га на території ОКДВД для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями лікувально-оздоровчого призначення за адресою : вул. Гетьмана Мазепи, 30, м. Івано-Франківськ. Івано-Франківська міська рада оскаржуваним рішенням затвердила матеріали із землеустрою щодо складання та виготовлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку, площею 0,4173 га в постійне користування ОКДВД, не зменшивши площу на 0,0900 га, належних ПП «Пріма Мед» згідно вказаного рішення господарського суду, яке набрало законної сили до прийняття оскаржуваного рішення.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.05.2009 р., яка була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2010р., адміністративний позов задоволено повністю.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.04.2014 р. касаційну скаргу Івано-Франківського ОКДВД постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.05.2009 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2010 р. було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В своїй ухвалі суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що при розгляді справи судам необхідно було дати оцінку оскаржуваним рішенням на відповідність чинному на той час законодавству. Водночас, в рішенні суду першої та апеляційної інстанції не було зазначено норми чинного на той час законодавства, які були порушенні Івано-Франківською міською радою при прийнятті оскаржуваного рішення від 10.07.2008 р. Також, при новому розгляді судам попередніх інстанцій необхідно дослідити питання щодо наявності на земельній ділянці, стосовно якої прийнято рішення, будівлі та споруди, в користуванні чи власності кого вони перебувають. Судами необхідно також встановити, чи порушує оскаржуване рішення Івано-Франківської міської ради від 10.07.2008 р. права та інтереси позивача, з огляду на положення Земельного кодексу України (далі ЗК України), що регулюють надання земельних ділянок та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2008 р., яким лише затверджено матеріали попереднього погодження місця розташування обєкта. Крім того, необхідним є встановлення чи оскаржувалося рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2008 р. в апеляційному чи касаційному порядку.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 31.03.2015 р. у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, її оскаржило ПП «Пріма МЕД». Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.92, 120, 123 ЗК України, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу належності на праві власності майна третій особі чи закріплення майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області на праві повного господарського відання чи передачі його в оперативне управління державній бюджетній установі ОКДВД, тому згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно його власником є територіальна громада в особі Івано-Франківської обласної ради, а остання не передавала дане майно в оперативне управління ОКДВД. Крім того, апелянт вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на статут Івано-Франківського клінічного шкірно-венерологічного диспансеру Івано-Франківської обласної ради, який зареєстрований 13.09.2013 р., договір про закріплення (передачу) майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області на праві оперативного управління (без номеру) від 28.08.2012 р. та рішення Івано-Франківської обласної ради від 24.08.1992 р. «Про майно області». Також апелянт вважає невірними висновки суду першої інстанції стосовно того, що спірна земельна ділянка, розташована по вул. Короля Данила. 4, 6, 8, 10 та земельна ділянка по вул. Гетьмана Мазепи, 30 в м. Івано-Франківську є різними, оскільки згідно наявних в матеріалах справи доказах дана земельна ділянка знаходиться в межах території ОКДВД. При цьому зазначає, що земельній ділянці не присвоюється адреса, а ідентифікується вона за кадастровим номером. Більше того, судом не досліджувалося питання про те, чи дійсно на спірній земельній ділянці розміщені обєкти нерухомого майна. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_3, представників третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що Івано-Франківському обласному дермато-венерологічному диспансеру у 2008 році була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування на земельну ділянку для обслуговування адміністративно-лікувальних будівель і споруд на території м. Івано-Франківська по вул. Короля Данила, 4, 6, 8, 10. В пояснювальній записці вказано, що загальна площа земельної ділянки становить 0,4173 га, в тому числі під шляхами 0,1587 га, під проходами, проїздами, площадками 0,2586 га.

Згідно висновку управління земельних ресурсів у м. Івано-Франківську, наданого у травні 2008 року за № 03-04-07/612, ОКДВД було погоджено матеріали із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, площею 0,4173 га, в тому числі під шляхами 0,1587 га, під проходами, проїздами, площадками 0,2586 га по вул. Короля Данила, 4, 6, 8, 10, з наданням її в постійне користування для вищевказаних цілей.

Згідно висновку Управління архітектури і містобудування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 2/3-3/419 від 06.03.2008 р., управління не заперечує проти передачі вказаної вище земельної ділянки в постійне користування ОКДВД.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства та в межах наданих йому повноважень, у спосіб, визначений Конституцією та законодавством України, оскаржуване рішення не порушує прав та законних інтересів позивача з огляду на положення ЗК України та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2008 р., яким лише затверджено матеріали попереднього погодження місця розташування обєкта.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Земельним кодексом України, Законами України «Про землеустрій», «Про місцеве самоврядування в Україні» та Порядком розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26.05.2004 р.

Згідно ст.140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного обєднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного обєднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Конституція України визнає право за органами місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення, що цілком узгоджується з положеннями п.2 ст.4 Європейської Хартії місцевого самоврядування, відповідно до змісту якого місцева влада в межах закону має повне право вирішувати будь-яке питання, що не вилучено із сфери її компетенції і вирішення якого не доручено жодному іншому органу.

Згідно ст.4 Європейської Хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985 р., яка ратифікована Україною 15.07.1997 р., головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом. Однак, це положення не перешкоджає наділенню органів місцевого самоврядування повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Статтею 25 цього Закону визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повну свободу дій для реалізації власних ініціатив з будь-якого питання, яке не вилучене із їхньої компетенції і не віднесене до компетенції іншого органу влади.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.1 ст.122 цього Кодексу, сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У відповідності до ч.ч.1-6 ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Умови і строки розроблення проектів відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Форма типового договору, нормативи та строки розробки проектів відведення земельних ділянок визначаються Кабінетом Міністрів України. Юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. До клопотання про відведення земельної ділянки додаються матеріали, передбачені частиною пятнадцятою статті 151 цього Кодексу документи, що обґрунтовують її розмір, призначення та місце розташування. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по обєктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Згідно ст.22 Закону України «Про землеустрій», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; судових рішень.

Постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26.05.2004 р. було затверджено Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (далі - Порядок), який визначає механізм розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (далі - проект відведення земельної ділянки).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що проект відведення земельної ділянки розробляється на підставі рішення сільської, селищної, міської ради, районної, Київської або Севастопольської міської держадміністрації, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок; укладених договорів між землевласниками і землекористувачами та розробником проекту відведення земельної ділянки; судового рішення.

Як вірно встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що нежитлові будівлі ОКДВД, які розміщені на земельній ділянці по вул. Короля Данила, 4, 6, 8, 10 є власністю Івано-Франківської обласної ради.

28.08.2012р. між Управлінням майна Івано-Франківської обласної ради та ОКДВД було укладено договір про закріплення майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області на праві оперативного управління, відповідно до якого уповноважений орган передав користувачеві в оперативне управління нерухоме майно : лікарню А, площею 879,2 кв.м. по вул. Короля Данила, 4 в м. Івано-Франківську, поліклініку А, площею 469 кв.м., гаражі Б, площею 136,6 кв.м., гаражі В, площею 80,6 кв.м. по вул. Короля Данила, 6 в м. Івано-Франківську, адміністративний корпус А, площею 709,8 кв.м., лабораторію Б, площею 483,9 кв.м. по вул. Короля Данила, 8-10 в м. Івано-Франківську та того ж дня складено відповідний акт приймання-передачі нерухомого майна.

Згідно свідоцтв про право власності від 12.02.2007 р. та 13.02.2007 р. Комунальний заклад «Івано-Франківський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер Івано-Франківської обласної ради» (попередня назва) користується вищезазначеними будівлями, які є комунальною власністю, в особі власника - Івано-Франківської обласної ради, на праві оперативного управління, що закріплено в Статуті даного закладу.

Рішенням Івано-Франківської обласної Ради народних депутатів ХХІ скликання /десята сесія/ від 24.08.1992 р. «Про майно області» було затверджено перелік державного майна, віднесеного до комунальної власності згідно з додатком № 1 та передано перелічені в додатку № 1 обєкти комунальної власності області і управління обласної державної адміністрації. Згідно додатку № 1 в перелік майна, що належить до комунальної власності обласної Ради народних депутатів включено і Обласний шкірновенерологічний диспансер.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що протокол намірів № 1 від 25.12.2003 р., відповідно до якого у позивача був намір здійснювати будівництво комплексу саме по вул. Короля Данила, 10 (поруч з будинком № 30 по вул. Гетьмана Мазепи), а землеустрій, проект якого позивач звертався до ПП «Гео» з проханням виготовити і в задоволенні такого відмовлено з наведених у листі № 52 від 21.07.2008 р. підстав, стосувався земельної ділянки, що розташована по вул. Гетьмана Мазепи, 30, а не по вул. Короля Данила, 10, на якій в свою чергу згідно з технічним паспортом розміщений громадський будинок облшкірвендиспансеру та яка оскаржуваним рішенням надана відповідачу у постійне користування, не створює будь-яких прав та обовязків для його підписантів і жодного договору на виконання зазначених в ньому намірів, між сторонами не укладалося.

Крім того, суд першої інстанції вірно вказав, що наявність рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 457 від 14.12.2004 р., висновок Управління архітектури і містобудування Івано-Франківського міськвиконкому № 2/3-3/12 від 13.01.2005 р., акт вибору земельної ділянки від 07.02.2006 р. та висновок Івано-Франківського міського управління земельних ресурсів № 1-24/185 від 08.02.2006 р., рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2008 р., яке набрало законної сили та згідно з яким вирішено вважати затвердженими матеріали попереднього погодження місця розташування обєкта та наданим ПП «Пріма Мед» дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями лікувально-оздоровчого призначення знову ж таки за адресою : вул. Гетьмана Мазепи, 30 м. Івано-Франківська, не є безумовними підставами для прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення в користь позивача по справі.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку, що судом першої інстанції було дотримано вимоги ч.5 ст.227 КАС України в частині висновків, викладених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10.04.2014 р.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони : 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.71 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, аналізуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що приймаючи оскаржуване в частині рішення Івано-Франківська міська рада, як орган місцевого самоврядування, який здійснює представництво інтересів територіальної громади м. Івано-Франківська, діяла відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих їй повноважень, у спосіб визначений Конституцією та законодавством України і таке рішення не порушує прав та інтересів позивача з огляду на положення ЗК України, що регулюють надання земельних ділянок та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.05.2008 р., яким лише затверджено матеріали попереднього погодження місця розташування обєкта.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції допущено не було, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Пріма МЕД» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду від 31 березня 2015 року по справі № 344/6307/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О.Яворський

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 01.12.2015 р.