Справа № 2а-1670/5184/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/9991/14557/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Малиніна В.В.,
Олексієнка М.М., -
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Управління у справах захисту прав споживачів у Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 7 липня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2012 року, -

встановив:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність Управління у справах захисту прав споживачів у Полтавській області при наданні відповіді від 29 квітня 2011 року № 1035/Б-188 на його заяву від 19 квітня 2011 року в частині нероз'яснення йому порядку оскарження прийнятого рішення та незабезпечення його виконання; визнати протиправними дії відповідача при наданні необ'єктивної та необґрунтованої інформації у відповіді від 29 квітня 2011 року № 1035/Б-188 на його заяву від 19 квітня 2011 року; зобов'язати Управління у справах захисту прав споживачів у Полтавській області повторно розглянути його заяву від 19 квітня 2011 року, забезпечити виконання прийнятого рішення та надати вичерпну відповідь за результатами розгляду його заяви.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 7 липня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2012 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 7 липня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2012 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами встановлено, що 14 квітня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до директора КФ «Приватбанк» із заявою, у якій повідомив, що 14 квітня

2011 року банкомат по вулиці Манагарова, 1 «забрав» його зарплатну картку. Позивач просив роз'яснити цей випадок, вжити заходів щодо блокування картки та письмово повідомити про прийняте рішення.

19 квітня 2011 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до Управління у справах захисту прав споживачів у Полтавській області, якою повідомив, що 14 квітня 2011 року банкомат по вулиці Манагарова, 1 «забрав» його зарплатну картку. В банкоматі була відсутня конкретна інформація для споживача в частині, що треба робити в такому випадку. Телефон та екстрений зв'язок для цих випадків відсутній, у зв'язку із порушенням його прав, як споживача банківських послуг, ОСОБА_4 просив відповідача провести перевірку за даним фактом, притягнути до відповідальності винних осіб з КФ «Приватбанку» та про прийняте рішення повідомити його письмово.

Управлінням у справах захисту прав споживачів у Полтавській області листом від 29 квітня 2011 року № 1035/Б-188, за підписом виконуючого обов'язки начальника вказаного управління ОСОБА_5, повідомлено позивача про те, що відповідно до вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-III, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III контроль за діяльністю банків та суб'єктів господарювання, що надають фінансові послуги, покладено на Національний банк України та Держкомфінпослуг відповідно, у зв'язку з чим питання викладене у даному зверненні знаходиться поза межами повноважень Управління у справах захисту прав споживачів у Полтавській області. З метою вирішення цього питання відповідач роз'яснив ОСОБА_4 право звернутися до відповідного відділення Національного банку України.

ОСОБА_4 12 травня 2011 року звернувся до прокуратури Полтавської області зі скаргою щодо протиправної бездіяльності виконуючого обов'язки начальника Управління у справах захисту прав споживачів у Полтавській області ОСОБА_5 при наданні зазначеної відповіді, яку прокуратурою 23 травня 2011 року було направлено за належністю до Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

1 червня 2011 року голова комісії з реорганізації Держспоживстандарту України надав ОСОБА_4 відповідь № Б-0892/16, якою повідомив, що Управлінням у справах захисту прав споживачів у Полтавській області було надано вичерпну та обґрунтовану відповідь в межах повноважень і компетенції управління, наданих чинним законодавством України. Також позивачеві запропоновано звернутися за захистом порушених справ до Національного банку України.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Закон України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

За змістом статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

У статті 7 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій вірно виходили з того, що в Управління у справах захисту прав споживачів у Полтавській області відсутні повноваження на виконання вимог позивача, викладених ним у заяві від 19 квітня 2011 року, а посилання ОСОБА_4 на те, що відповідачем протиправно йому не було роз'яснено порядку оскарження прийнятого рішення є необґрунтованим, оскільки положеннями статті 15 Закону № 393/96-ВР закріплено обов'язок відповідного органу роз'яснювати порядок оскарження лише за умови прийняття рішення, а в даному випадку рішення по суті заяви ОСОБА_4 Управлінням у справах захисту прав споживачів у Полтавській області не приймалося. Посилання позивача на обов'язок відповідача переслати його скаргу за належністю також є необґрунтованим, так як стаття 7 вказаного Закону встановлює обов'язок відповідного органу пересилати звернення за належністю лише у випадку наявності необхідних даних, яких заява ОСОБА_4 не містила.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 7 липня 2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління у справах захисту прав споживачів у Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Малинін В.В.

Олексієнко М.М.