Справа № 810/4289/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м.Київ 810/4289/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Корпорації "Укртрансбуд"

до Вишгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Корпорація "Укртрансбуд" (далі - позивач, підприємство, платник податків) з позовом до Вишгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач, Вишгородська ОДПІ, податковий орган, контролюючий орган, податкова інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.08.2015 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки Вишгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, які викладені в Акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2015 року є необґрунтованими, а також такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України та дійсності.

Спростовуючи вказані висновки, позивач зауважив, що під час заповнення відповідних рядків податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року підприємством було в повній мірі дотримано методологію визначену Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України 23 вересня 2014 року № 966.

З огляду на зазначене, позивач стверджує, що податкове повідомлення рішення від 20.08.2015 № НОМЕР_1, відповідно до якого Корпорації "Укртрансбуд" відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1226277,00 грн. є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування доводів заперечень посилався на обставини викладені в Акті перевірки. Стверджував, що посадові особи податкової інспекції при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. За наведених обставин, представник відповідача наголошував, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та правомірним, а позовні безпідставними. Просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Корпорація "Укртрансбуд" зареєстрована Іванківською районною державною адміністрацією та станом на момент перевірки перебуває на податковому обліку у Іванківському відділенні Вишгородської ОДПІ. Позивач також зареєстрований як платник податку на додану вартість.

У період з 04.08.2015 по 10.08.2015 на підставі наказу № 326 від 03.08.2015 та відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України посадовими особами Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування Корпорації "Укртрансбуд" бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2015 року.

Результати даної перевірки оформлено Актом № 1488/15-01/31071140 від 10.08.2015 (далі - Акт перевірки).

Зі змісту вказаного Акта вбачається, що в ході проведення перевірки посадовими особами податкового органу було встановлено, що Корпорацією «Укртрансбуд» в графі 5 «залишки сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишились непогашеними станом на 01 лютого 2015 року» таблиці 1 «облік сум залишків відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів до 01 лютого 2015 року» додатку 2 «розрахунок залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2)» до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року зазначено загальну суму 1226277 грн., по періодам: грудень 2014 року на суму 389317 грн.: листопад 2014 року на суму - 157986 грн.; жовтень 2014 року на суму - 678974 грн. Зазначені підприємством суми надалі можуть бути спрямовані лише для врахування у розрахунку реєстраційної суми (підпункт«а» пункту 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового Кодексу) і не можуть бути передекларовані як бюджетне відшкодування.

З огляду на вказані обставини, посадові особи Вишгородської ОДПІ дійшли висновку про порушення Корпорацією «Укртрансбуд» п.п. «а» п.33 підрозділу 2 розділу XX, п.200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2015 № 966, внаслідок чого у Корпорації «Укртрансбуд» відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року у розмірі 1226277,00 грн.

На підставі висновків Акта перевірки Вишгородською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 20.08.2015, відповідно до змісту якого податковим органом відмовлено позивачу в наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1226277,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 14.1.18. статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначає стаття 200 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до ПК України) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 прим. 1.3 ст. 200 прим. 1 Податкового кодексу України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 прим. 1.3 ст. 200 прим. 1 Податкового кодексу України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Водночас пунктом 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України альтернативно визначено, що за вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації, непогашені залишки сум ПДВ, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 01.02.2015, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 01.02.2015 в рахунок зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів, від'ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200, та залишок від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 01.02.2015:

а) або без проведення перевірок, передбачених статті 200 Податкового кодексу України, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200 прим. 1.3 статті 200 прим. 1 Податкового кодексу України, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення.

Суми такого від'ємного значення та/або бюджетного відшкодування можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку;

б) або підлягають поверненню платнику у порядку, визначеному статтею 200 Податкового кодексу України у редакції, що діяла станом на 31 січня 2014 року.

Згідно з абзацом третім пункту 91 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року N 569 "Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість" (далі - Порядок N 569), ДФС автоматично збільшує реєстраційну суму після проведення камеральної перевірки податкової декларації, у якій задекларовано вибір платника щодо подальшого спрямування залишків від'ємного значення ПДВ на 1 лютого 2015 року.

З аналізу наведених норм вбачається, що визначення порядку бюджетного відшкодування є виключним правом платника податків. При цьому, саме заява платника податків є обставиною, з якою повязане збільшення розміру суми податкового кредиту або суми, що підлягає поверненню. Заповнення такої заяви у складі декларації (починаючи з лютого 2015 року) є достатньою підставою для включення заявлених у ній залишків ПДВ до податкового кредиту або бюджетного відшкодування в цій же декларації. Платник податків самостійно вирішує, коли (в складі якої декларації) подати заяву та відобразити непогашені залишки ПДВ, а також напрям їх використання. При цьому, всі непогашені залишки ПДВ без проведення перевірок, тобто автоматично, в силу заповнення заяви (додатку 2 до декларації), підлягають врахуванню як у збільшення реєстраційної суми, так і податкового кредиту.

Отже, якщо платник податків приймає рішення використати непогашені залишки ПДВ, він відображає таке рішення в декларації шляхом заповнення додатку 2.

Крім того, листом ДФС від 06.03.2015 №7796/7/ 99-99-19-03-02-17 платникам, які станом на 01.02.2015 мали непогашені залишки від'ємного значення попередніх податкових періодів, що після бюджетного відшкодування включаються до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, задекларовані у декларації за січень 2015 року було надано роз'яснення про можливість врахування таких залишків при розрахунку суми податку, що підлягала сплаті до бюджету у декларації за лютий 2015 року.

Порядок обліку таких сум визначено розділом IX Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966.

Як встановлено судом, 19.03.2015 позивач подав до Іванківського відділення Вишгородської ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року разом з додатками, а саме: розрахунком суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до 01.02.2015 (Д2), розрахунком суми бюджетного відшкодування (Д3), а також заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4).

У вказаній декларації, відповідно до підпункту б) пункту 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, підприємством було заявлено до бюджетного відшкодування на рахунок у банку суми неотриманого бюджетного відшкодування, які були наявні у Корпорації "Укртрансбуд" станом на 01.02.2015, а саме: за жовтень 2014 року в сумі 678974,00 грн., листопад 2014 року - 157986,00 грн., грудень 2014 року 389317,00 грн. та січень 2015 року в сумі 331309,00 грн., що в загальній сумі складає 1557586,00 грн.

Наведені обставини були також встановлені податковим органом в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування Корпорації "Укртрансбуд" бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2015 року.

Крім того, заявлені позивачем у вказаній декларації до бюджетного відшкодування суми за жовтень, листопад та грудень 2014 року були перевірені та підтверджені посадовими особами Вишгородської ОДПІ в ході проведення документальних виїзних перевірок Корпорації «Укртрансбуд» з питань достовірності нарахування суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку з податку на додану вартість за відповідні періоди, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки № 2512/15-01/31071140 від 18.12.2014, № 360/15-01/31071140 від 23.02.2014, № 470/15-01/31071140 від 18.03.2015.

Суд також звертає увагу, що у пунктах 3.1. та 3.2 Акта перевірки відповідачем зазначено, що сума залишку відємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, відображена у рядку 30 декларації за лютий 2015 року складає 1557586,00 грн. та перевіркою правомірності застосування ставок оподаткування податком на додану вартість у звітних періодах, які підлягають перевірці, порушень не встановлено.

Перевіркою правомірності визначення податкових зобовязань та податкового кредиту відображені у декларації за лютий 2015 року також не встановлено порушень (пункт 3.16 Акта перевірки).

Таким чином, відповідачем не заперечується право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а також її розмір, який відображений Корпорацією «Укртрансбуд» в декларації за лютий 2015 року.

Наведені обставини не заперечувались представником відповідача і під час судового розгляду справи.

Водночас, як вбачається з пункту 3.17 Акта перевірки податковим органом було вказано позивачу, що зазначені підприємством суми можуть бути спрямовані лише на врегулювання у розрахунок реєстраційної суми (підпункт «а» пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу) і не можуть бути передекларовані як бюджетне відшкодування.

При цьому, суд звертає увагу, що підстав згідно з якими заявлені Корпорацією "Укртрансбуд" до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість не можуть бути повернені платнику у порядку, визначеному статтею 200 Податкового кодексу України у редакції, що діяла станом на 31 січня 2014 року контролюючим органом як в Акті перевіркі так і під час судового розгляду справи не наведено.

Надаючи правову оцінку даному висновку посадових осіб контролюючого органу суд зауважує, що визначення способу бюджетного відшкодування передбаченого пунктом 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України є виключним правом платника податку.

Так, позивач, скориставшись своїм правом подав до податкового органу необхідний пакет документів, а саме податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року та відповідні додатки, зокрема, розрахунок суми залишку відємного значення попередніх податкових періодів до 01.02.2015 (Д2) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4).

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що зазначені документи оформлені позивачем відповідно до вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966.

Таким чином, позивач надаючи до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року та заявивши про своє право на повернення (у порядку, визначеному статтею 200 Податкового кодексу у редакції, що діяла станом на 31.01.2014) непогашених залишків сум податку на додану вартість, що були заявлені за звітні періоди до 01.02.2015, діяв відповідно, в межах повноважень та у спосіб визначений законодавством.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до підпункту а) пункту 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України (на який посилається відповідач в Акті перевірки, як єдину підставу для відмови позивачу на отримання бюджетного відшкодування ПДВ) спрямування залишків сум податку, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування та залишись непогашеними станом на 01.02.2015, для врахування у розрахунку реєстраційної суми здійснюється без проведення перевірок, передбачених статтею 200 Податкового кодексу України (у тому числі і без проведення документальної позапланової виїзної перевірки, яка передбачена пункту 200.11 Податкового кодексу України). Проте, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача, що свідчить про невідповідність зазначених в Акті перевірки висновків вимогам законодавства.

Тобто, наведені обставини свідчать про невідповідність висновків посадових осіб податкового органу, які викладені в Акті перевірки вимогам законодавства.

Суд також зауважує, що оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства регулюється Порядком (затверджений наказом Державної податкової адміністрації України 22.12.2010 N 984 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.01 2011 за N 34/18772)

Згідно з нормами зазначеного Порядку акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Водночас, всупереч вимогам вказаного Порядку податковим органом в Акті перевірки не наведено належного обґрунтування порушення Корпорацією «Укртрансбуд» підпункту «а» пункту 33 підрозділу 2 розділу XX, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2015 № 966.

При цьому, суд акцентує увагу, що під час судового розгляду справи відповідачем жодних доказів та пояснень на підтвердження обставин викладених в Акті перевірки суду не надано, а заперечення проти адміністративного позову лише дублюють обставини викладені в Акті перевірки.

Таким чином, враховуючи наведене, судом встановлено, що висновок Акта перевірки є необгрунтованими.

Відповідно до статей 11 та 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідачем жодним чином не доведено фактів порушення позивачем норм податкового законодавства та підстав правомірності прийняття Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області спірного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги недоведеність відповідачем правомірності відмови позивачу у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1226277,00 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 20.08.2015 № НОМЕР_1.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 20.08.2015 № НОМЕР_1.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Корпорації "Укртрансбуд" сплачений судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 09 листопада 2015 р.