Справа № 596/524/15-а
Суддя: Митражик Е. М.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 596/524/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Кузик М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 04.02.2015 р. Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення № 000001, якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Вважає, що постанова являється незаконною і підлягає скасуванню, виходячи з наступного. З порушеннями, викладеними в оскаржуваній постанові, а саме, що ТОВ «АГРОФІРМА «ПОСТОЛІВСЬКА», директором якого являється позивач, порушило вимоги ст. 53-1 КУпАП, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, самовільно зайнявши земельні ділянки загальною площею 46,35 га за межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради Гусятинського району, категорично не згідний. Дані порушення є вигадкою інспектора Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області, який виносив постанову, оскільки на всі землі, які використовує ТОВ «АГРОФІРМА «ПОСТОЛІВСЬКА», є відповідні дозвільні документи, які свідчать про законність такого використання.

Крім того, оскаржувану постанову винесено не уповноваженою особою, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 244 КУпАП штраф у розмірі 340 грн., що становить 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, повинна була накладати посадова особа з посадою головного державного інспектора сільського господарства, а не державного інспектора, оскільки державні інспектори мають право накладати штраф у розмірі до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто не більше 19 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Посада особи, яка винесла оскаржувану постанову - саме державний інспектор сільського господарства. Також посилається на те, що у вступній частині оскаржуваної постанови зазначено, що справу про адміністративне правопорушення розглянув державний інспектор сільського господарства ОСОБА_3, а постанову підписав державний

інспектор сільського господарства ОСОБА_4 Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області, всупереч нормам ст.ст. 279 та 280 КУпАП, винесено постанову про адміністративне правопорушення без розгляду справи про адміністративне правопорушення. Просить поновити пропущений для подання скарги (адміністративного позову)строк, як пропущений з поважних причин, скасувати постанову Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області про накладення адміністративного стягнення №000001 від 04.02.2015р. у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, та закрити провадження у справі.

Ухвалою від 17 березня 2015 року під час відкриття провадження у справі строк звернення до адміністративного суду ОСОБА_2 було поновлено.

Позивач, представник позивача в судове засідання не з'явилися, однак подали суду письмову заяву про розгляд справи в їх відсутності, позов підтримують. Представник відповідача Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, а тому вбачається за можливе розглянути справу в їх відсутності. Подали заперечення на позов, в якому із доводами, викладеними в позові не згідні, виходячи з наступного. 18.12.2014 року в Державну сільськогосподарську інспекцію в Тернопільській області надійшла постанова про проведення перевірки дотримання земельного законодавства у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000376 від «11» грудна 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.1 КК України» від СВ Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області, на підставі на якої інспекторами ДІСГ в Тернопільській області була здійснена перевірка.

При перевірці дотримання вимог земельного законодавства ТОВ «Агрофірма Постолівська» встановлено, що «21» січня 2015 року ТОВ « Агрофірма Постолівська» в особі директора ОСОБА_2 самовільно зайняло земельні ділянки сільськогосподарського призначення (землі запасу - рілля) загальною площею 46,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради Гусятинського району, що є порушенням статтей 125,126 Земельного кодексу України та статті 53-1 КУпАП. Згідно статті 122 п.4 ЗК України, передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб здійснює центральний орган виконавчої влади з питань земельних відносин та його територіальні органи - Головне управління Держземагентства в Тернопільській області, тому інспектор ДІСГ в Тернопільській області звернувся з запитом до Відділу Держземагентства у Гусятинському районі Тернопільської області на що отримав відповідь. В ній зазначається, що «ТОВ « Агрофірма «Постолівська» станом на 13.01.2015 року земельних ділянок із земель запасу та резервного фонду на умовах оренди не має, договори оренди на земельну ділянку із Головним управлінням Держземагентства в Тернопільській області не заключались». Також інспектором ДІСГ в Тернопільській області були вивчені документи, надані ТОВ «Агофірма «Постолівська», а саме Тимчасові угоди № 136, 137, 90, 17, 88, 95, 89, які не є договором оренди землі.

Щодо посилань позивача про винесення постанови не уповноваженою особою не погоджуються, оскільки фраза «..до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян» застосовується саме включно з 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач повідомлявся шляхом надіслання рекомендованого листа разом з матеріалами справи, про що свідчить квитанція з поштового відділення. Щодо того, що постанову про адміністративне правопорушення виніс ОСОБА_3, а підписав ОСОБА_4 зазначають про те, що оскільки оскаржувана постанова виносилась при відсутності ОСОБА_2 який не зявився на розгляд постанови і друкувалась на компютері, було допущено технічно граматичну посилку, інспектор Дзюба М.В. з 2014 року не працює в ДІСГ у Тернопільській області. Просять відмовити в задовленні позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно з вимогами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб»єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Державним інспектором сільського господарства в Тернопільській області ОСОБА_4 21 січня 2015 року в с.Постолівка складено протокол про адміністративне правопорушення №000001. Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що при перевірці дотримання вимог земельного законодавства ТОВ « Агрофірма Постолівська» встановлено, що 21 січня 2015 року ТОВ « Агрофірма Постолівська» в особі директора ОСОБА_2 самовільно зайняло земельні ділянки сільськогосподарського призначення (землі запасу - рілля) загальною площею 46,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(вирощування сільськогосподарських культур) за межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради Гусятинського району, що є порушенням статтей 125,126 Земельного кодексу України та статті 53-1 КУпАП(а.с.69). Державним інспектором сільського господарства в Тернопільській області ОСОБА_4 21 січня 2015 року за №000001 винесено Припис директору ТОВ « Агрофірма Постолівська» ОСОБА_2 про укладення із Головним управлінням Держземагенства в Тернопілсьькій області договорів оренди на земельні ділянки у відповідності до чинного законодавства(а.с.66) Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії № 000001 від 04.02.2015 р., винесеною державним інспектором Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області ОСОБА_4, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. Відповідальність передбачена ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, що ТОВ « Агрофірма Постолівська» в особі директора ОСОБА_2 самовільно зайняло земельні ділянки сільськогосподарського призначення (землі запасу - рілля) загальною площею 46,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(вирощування сільськогосподарських культур) за межами населеного пункту на території Постолівської сільської ради Гусятинського району. Порушенням заподіяно матеріальну шкоду земельним ресурсам на суму 45 510, 23 грн.(а.с.6) Статтею 53-1 КУпАП передбачене, самовільне зайняття земельної ділянки тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п'яти до двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від п'ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Самовільне зайняття земельних ділянок, визначено у статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. У відповідності до ч.ч.1, 2, 3 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ст.ст.125,126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав і посвідчується державним актом, цивільно-правовими угодами, свідоцтвом про право на спадщину, а право користування державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, право оренди договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб, що передбачено п.4 ст.122 Земельного кодексу України. Із матеріалів доданих до заперечення відповідачем вбачається, що рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) ТОВ « Агрофірма Постолівська» земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 46,35 га відсутні(а.с.51-79). Із інформації Відділу Держземагентства у Гусятинському районі Тернопільської області слідує, що «ТОВ « Агрофірма «Постолівська» станом на 13.01.2015 року земельних ділянок із земель запасу та резервного фонду на умовах оренди не має, договори оренди на земельну ділянку із Головним управлінням Держземагентства в Тернопільській області не заключались(а.с.71). Дозвільні документи, на які посилається позивач, Тимчасові угоди не являються договорами оренди земельних ділянок. Отже, посилання позивача на ті обставини, що він на законних підставах користується земельними ділянками сільськогосподарського призначення (землі запасу-рілля) загальною площею 46,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, тому суд вважає, що відповідачем доказано правомірність винесеної державним інспектором Газилишиним І.М. постанови про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_2 № 000001 від 04.02.2015 року за ст.53-1 КУпАП. Суд оцінює критично доводи позивача про те, що постанову винесено не уповноваженою особою, так як державні інспектори мають право накладати штрафи у розмірі до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто не більше 19 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Державний інспектор має право накладати штраф у розмірі до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто, 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян включно, а не 19 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Посилання позивача на те, що розгляду справи не відбувалось, спростовуються матеріалами справи, оскільки як вбачається із матеріалів доданих до заперечення, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення №000001 від 21.01.2015 року в с.Постолівка позивачеві повідомлялось, що розгляд справи буде відбуватись о 10 год.30 хв. 04.02.2015 року за адресою м.Тернопіль, вул.Текстильна,6. Оскільки від підпису протоколу ОСОБА_5 відмовився, протокол про адміністративне правопорушення, припис були надіслані поштою згідно квитанції про направлення листа рекомендованого 26.01.2015 року(а.с.79) Не може являтись підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 000001 від 04.02.2015 року за ст.53-1 КУпАП зазначення у вступній частині постанови інспектора Дзюбу М.В., так як оскаржувана постанова винесена та підписана державним інспектором Газилишиним І.М. Щодо позовних вимог ОСОБА_2 в частині закриття провадження в справі, то в їх задоволенні слід відмовити поскільки вимога в цій частині не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до п.3 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про накладення адміністративних стягнень, тобто адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення. На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 9, 18, 71, 160- 162, 171-2, 186 КАС України, ст. ст. 7, 53-1, 287, 288, 293 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ: В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 000001 від 04.02.2015 року за ст.53-1 КУпАП- відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя:підпис З оригіналом вірно: Суддя Гусятинського районного суду Е.М. Митражик