Справа № 813/635/15
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року Справа № 876/4925/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Макарика В.Я., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Друк» до державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій і скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка Друк» звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби в якому просило (згідно заяви про зміну позовних вимог а.с. 103) визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області щодо не надсилання товариству з обмеженою відповідальністю «Ніка Друк» повідомлення за результатами електронної обробки податкової інформації про наявність розбіжностей між даними реєстру виданих та отриманих податкових накладних та Єдиного реєстру податкових накладних та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби від 05.12.2014 року № .

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області щодо не надсилання товариству з обмеженою відповідальністю «Ніка Друк» повідомлення за результатами електронної обробки податкової інформації про наявність розбіжностей між даними реєстру виданих та отриманих податкових накладних та Єдиного реєстру податкових накладних, виявлених за результатами проведеної камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Друк», оформленої актом від 20.11.2014 року № 302/15-01/39168974. Визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 05.12.2014 року № .

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п.76.1 ст.76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

В ході даної перевірки встановлено, що ТзОВ «Ніка Друк» включено до складу податкового кредиту в декларації за вересень 2014 року податкову накладну №43 від 26.09.2014 року на суму ПДВ 15122,12 грн., отриману від ТзОВ «Трелакс-ПАК», яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. Як вбачається із позовної заяви, позивачем не заперечується факт не реєстрації даної податкової накладної.

Згідно п. 201.10 ПКУ відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

В порушення вищенаведеного, підприємством не подано заяви до ДПІ у Шевченківському районі м. Львова ГУ ДФЄ у Львівській області (додаток №8 до декларації з податку на додану вартість «Заява про відмову постачальником надати податкову накладну» (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в єдиному реєстрі податкових накладних) та не надано копії підтверджуючих документів, що засвідчують податковий кредит в сумі 15122,12 грн. в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 15122,12 грн.

За результатами вищенаведеної перевірки складено акт від 20.11.2014 р. №302/15-01- 39168974. Даний акт надіслано платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення (квитанція про відправлення від 20.11.2014р. №610). Вручено платнику 24.11.2014 року.

Як вбачається із адміністративного позову, позивач акт перевірки №302/15- 01/39168974 від 20.11.2014 року отримав 24.11.2014 року, і лише після цього, 01.12.2014 року позивачем поданий до ДПІ у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФЄ у Львівській області уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок в податковій декларації з ПДВ за вересень 2014 року.

Тобто, у даному випадку помилку було виявлено не платником податків, а контролюючим органом при проведенні камеральної перевірки, про що було зазначено в акті перевірки №302/15-01/39168974 від 20.11.2014 року.

На підставі даного акту винесено податкове повідомлення-рішення № /317 від 05.12.2014р. на загальну суму 18902,65 грн. в т.ч. 15122,12 грн. - основний платіж, 3780,53 грн. - штрафна санкція. Дане податкове повідомлення-рішення надіслано платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення (квитанція від 09.12.2014р. №340). Вручено платнику 22.12.2014 року.

ТзОВ «Ніка Друк» не погоджується із винесеним податковим повідомленням - рішенням та застосованими штрафними санкціями, вважає їх безпідставними та такими, що прийняті посадовими особами органу ДПІ з порушенням норм Податкового кодексу України на підставі акту перевірки, висновки якого є передчасними в силу невиконання визначених податковим законодавством порядку проведення камеральних перевірок та ґрунтуються без врахування уточнюючого розрахунку, поданого ТзОВ «Ніка Друк» до податкової декларації з ПДВ за вересень-місяць.

Стосовно твердження платника податків щодо подачі ним уточнюючого розрахунку до декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 року, то апелянт зазначає, що згідно даних податкового блоку ТзОВ «Ніка Друк» подано уточнюючий розрахунок до декларації за вересень 2014 року від 01.12.2014 року №. Однак, як видно з вищенаведеної інформації, даний уточнюючий розрахунок подано платником після отримання ним акту камеральної перевірки (24.11.2014 року), яким було вже встановлено вищезгадані порушення..

Згідно з абз. 3 п. 50.1 ст. 50 ПК України платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Згідно з п. 50.2 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

З аналізу наведених норм випливає, що право подання уточнюючого розрахунку платником податків обмежується періодом до початку проведення перевірки, що унеможливлює подання уточнюючих розрахунків під час проведення перевірки, коли він дізнався або міг дізнатися про порушення ним вимог податкового законодавства.

Відповідно до п. 4.18.1 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затверджених наказом ДПС України від 14.06.2012 р. №516, платник податків має право подати уточнюючий розрахунок, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням термінів давності, визначених ст. 102 Кодексу) самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої ним податкової декларації.

Згідно з Додатком 6 до цих Методичних рекомендацій, який визначає довідник причин, з яких податкова звітність не вважається податковою декларацією, а саме п. 111, податкова звітність не вважається податковою декларацією в разі подання уточнюючих розрахунків в період проведення перевірки.

Також апелянт зазначає, що Акт про результати камеральної перевірки податкових декларацій (розрахунків) не складається лише у випадках: за відсутності арифметичної або методологічної помилки в поданій платником податків податковій декларації (розрахунку); якщо до початку проведення камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) платником податку подано нову звітну або уточнюючу декларацію (розрахунок) з виправленими показниками.

Оскільки, акт камеральної перевірки від 20.11.2014р. №302/15-01-39168974 вручено ТзОВ «Ніка Друк» 24.11.2014 року, а уточнюючий розрахунок подано 01.12.2014 року, це спростовує доводи позивача про те, що він дізнався про проведення перевірки лише 23.12.2014 року.

Згідно п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, шо настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності).

На підставі наведеного просить скасувати постанову суд першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2014 року державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Львова проведено камеральну перевірку даних задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТзОВ «Ніка Друк», а саме податкової декларації з ПДВ № НОМЕР_2 від 17.10.2014 року за 9 місяць 2014 року, про що складено акт № 302/15-01/39168974. Згідно акту перевірки, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п.п. 201.10, 201.6 ст. 201 ПК України внаслідок заниження податкового зобов'язання на суму ПДВ у розмірі 15122,12 грн. Такого висновку відповідач прийшов за наслідками перевірки реєстру виданих та отриманих податкових накладних, а саме перевіркою встановлено, що позивачем віднесено 15122,12 грн. до податкового кредиту за вересень 2014 року на підставі податкової накладної №43 від 26.09.2014 року, виписаної контрагентом позивача ТзОВ «Трелакс ПАК», проте не зареєстрованої в реєстрі податкових накладних. На підставі акту перевірки відповідачем 05.12.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу визначену суму податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 19902,65 грн., в т. ч. : за основним платежем - 15122,12 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3780,53 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно пп. 75.1.1 п. 75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Відповідно до п. 76.1 ст.76 ПК України камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

За змістом листа ДПА України від 23.03.2011 року № 8073/7/16-1617 «Щодо питань адміністрування податку на додану вартість» під час камеральних перевірок аналізуються розбіжності, виявлені за результатами електронної обробки (звірки) податкової звітності з податку на додану вартість та обробки даних Єдиного реєстру податкових накладних, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних.

Зазначеним вище Листом ДПА України роз'яснено, що за результатами проведених камеральних перевірок працівники підрозділів оподаткування юридичних осіб проводять зокрема формування висновків за наслідками камеральних перевірок податкової звітності та опрацювання іншої наявної в базах даних та звітній частині облікової справи платника податкової інформації (результатів Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів, розбіжностей у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних контрагентів, даних митних органів, інформації Єдиного реєстру податкових накладних тощо).

Висновки формуються на підставі проведеного поглибленого аналізу звітних даних платника, даних інформаційних ресурсів податкового органу, у разі якщо працівниками підрозділів оподаткування юридичних осіб виявлені податкові ризики платників податку на додану вартість, та направляють такі висновки до структурних підрозділів для проведення документальних перевірок та їх оперативного супроводження.

Суд вірно вважав, що в процесі камеральної перевірки податкової звітності досліджується лише правильність її заповнення та своєчасність подання такої звітності. Водночас, у відповідності до положень пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 та п. 76.1 ст.76 ПК України предметом камеральної перевірки не може бути дослідження достовірності, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів.

Тому, суд вірно вважав, що наявність розбіжностей у реєстрі податкових накладних не може бути підставою для висновку відповідача про неправомірність формування позивачем податкового кредиту, оскільки достовірність відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку, тобто під час проведення документальної перевірки, а відтак, такі висновки в межах камеральної перевірки податкової звітності позивача з ПДВ зроблені відповідачем з перевищенням наданих йому ПК України повноважень. Дане узгоджується з приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України, які твердять, що виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Згідно п. 201.6 ст. 201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ст. 201 ПК України, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, однак зазначає, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування податкового кредиту з ПДВ), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року по справі № 813/635/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.Я. Макарик

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 27.11.2015 року