Справа № 759/12575/15-а
Суддя: Лопатюк Н. Г.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/333/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Лопатюк Н.Г.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі свого представника звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 31 липня 2015 року він подав до УПФ України в Святошинському районі м. Києва заяву про призначення пенсії за віком та необхідні для цього документи.

06 серпня 2015 року він отримав лист, яким йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Він не погоджується з аргументацією відмови в призначенні пенсії за віком та зазначає, що на сьогоднішній день йому не призначено та він ніколи не отримував пенсію, яку йому призначено у звязку з досягненням певного віку, договорів страхування довічної пенсії ним не укладалось та жодної іншої пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» він не отримує.

Він звертався з вищевказаною заявою, оскільки має право на отримання пенсії за віком, у звязку з досягненням пенсійного віку (60 років).

Єдиною підставою для призначення пенсії за віком є досягнення особою пенсійного віку, а отже відмова відповідача порушує його права як пенсіонера та громадянина.

Ним було подано всі необхідні документи для призначення пенсії та йому було надано розписку щодо отримання документів, у якій відсутнє будь-яке посилання на відсутність документів, які він має надати додатково.

Отже, відповідачем було неправомірно відмовлено йому у призначенні пенсії за віком, що порушило його права та законні інтереси, у звязку з чим він був змушений звернутися до суду з даним адміністративним позовом та просить винести постанову, якою визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком, зобовязати останнього здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2012, 2013 та 2014 роки, а також зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої виплачено страхові внески за три календарні роки, які передують року призначенні пенсії, тобто за 2012, 2013 та 2014 роки, на підставі заяви від 31.07.2015 року та наданих до неї документів.

В ході судового розгляду, позивач звернувся до суду про зміну (уточнення) позовних вимог та просив визнати протиправними дії відповідача щодо застосування розміру середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік при здійсненні розрахунку пенсії, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком, зобовязати Управління здійснити розрахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2012, 2013, 2014 роки та зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, які передують року призначення пенсії, тобто за 2012, 2013, 2014 роки на підставі його заяви від 31.07.2015 року та наданих до неї документів.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, зясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог даного адміністративного позову, зважаючи на наступне.

В ході судового розгляду встановлено, що позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Дійсно, позивач 31 липня 2015 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Листом від 05.08.2015 року за №1468/8-П, УПФ України в Святошинському районі м. Києва повідомило позивача про те, що відповідно до п.2 ст.10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне стархування», особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів пенсії за її вибором. Відповідно до наданої ОСОБА_2 довідки від 19.05.2015 року №14/2219, він перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому відсутні підстави для призначення йому пенсії за віком (а.с.9 копія листа, а.с.14 копія довідки).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні адміністративного позову до УПФ України в Святошинському районі м. Києва про визнання протиправними дій відповідача щодо переведення останнього з пенсії за вислугу років, яку він отримував згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне забезпечення» та ін. (а.с.38-39 копія постанови суду).

Отже, відмовляючи в задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1, суд виходив з наступного.

Питання призначення пенсії за віком та переведення з одного виду пенсії на інший регулюється Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною третьою вищевказаної статті Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Виходячи зі змісту статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після її призначення. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніше як через 24 місяці після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Аналіз наведеної норми Закону свідчить про те, що показник середньої заробітної плати для перерахунку пенсії визначається за двома можливими методами за вибором пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії здійснюється із тієї заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу змінюються лише ті показники розрахунку заробітної плати, на які здійснюється посилання у цій нормі (за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV).

За змістом частини першої статті 40 цього Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Зі змісту частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV вбачається, що при обчисленні заробітної плати для перерахунку пенсії можуть бути змінені показники заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення пенсії, але не визначено, за який календарний рік береться середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України.

Згідно абзацу 2 п.3 ст.45 Закону №1058-IV (з внесеними змінами ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI), при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може вираховуватись заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року №327, встановлено, що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року, були перераховані із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за 2007 рік.

Як зазначено представником відповідача в письмових запереченнях та наданих в судовому засіданні пояснень, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержавних органами Пенсійного фонду. Заяву встановленого зразка про переведення з одного виду пенсії на інший позивачем подано не було, а тому не було відмови відповідача у переведенні його з одного виду пенсії на інший.

Отже, з наданих пояснень та досліджених письмових доказів, зокрема з копії заяви позивача про призначення пенсії від 31 липня 2015 року, не встановлено, що позивач звертався до відповідача з заявою відповідного зразка про переведення його з одного виду пенсії на інший, лише вбачається, що останній звертався з заявою від 31.07.2015 року про призначення йому пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на що отримав відповідь (розяснення) від 05.08.2015 року про неможливість задоволення його вимог у звязку з тим, що відповідно до поданої ним довідки від 19.05.2015 року він перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Враховуючи вищевикладені обставини, провівши аналіз діючого законодавства України, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки вони не грунтуються за законі.

Керуючись ст.ст.3, 4, 11, 12, 19, 99, 104-105, 158-163 КАС України, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лопатюк Н.Г.