Справа № 823/5035/15
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року справа № 823/5035/15

15 год. 00 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Педані О.В.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - за довіреностями, представника відповідача ОСОБА_3 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» до виконуючого обовязки начальника управління Укртрансінспекція у Черкаській області ОСОБА_4 про скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів,

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» (далі-позивач) до в.о. начальника управління Укртрансінспекція у Черкаській області ОСОБА_4 (далі-відповідач), в якій позивач просить скасувати постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів № 039224 від 31.08.2015 та № 039225 від 31.08.2015.

Позов обґрунтовано тим, що згідно вказаних постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів зазначається про порушення перевізником абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі-Закон № 2344), в якому зазначено про експлуатацію легкового транспорту. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344 вказано, що за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та ст. 48 цього закону застосовується штраф у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Позивач наголошує, що у ст. 39 та ст. 48 не вказано, що водій повинен мати індивідуальну контрольну книжку. Окрім того, позивач зазначав, що наказом № 659 внесено зміни до Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затверджене Наказом Міністерства Транспорту та звязку України від 07.06.2010 № 340 (далі-Положення №340), яким відмінені індивідуальні контрольні книжки з 01.06.2013. Замість них із цієї дати автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км. повинні бути обладнанні тахографом.

Позивач також зазначав, що перевіряючим інспектором порушено Постанову Кабінету Міністрів Україні від 20.05.2013 № 422, що затверджує Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та їх територіальних органів (далі-Порядок 422). Зокрема порушено п. 16, п. 20, п. 21 Порядку 422.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII (далі-Закон № 71) установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Позивач надає копію звіту про фінансові результати за 2014 рік, а саме: чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - 13 613 000 грн., інші операційні доходи 1 460 000 грн., тобто менше 20 000 000 грн.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві і у доповненні до позову та просили задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, подав до суду заперечення, у яких зазначив, що ст. 18 Закону № 2344 передбачено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобовязані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обовязків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв визначається законодавством.

Відповідач зазначає, що наказом № 290 від 01.07.2014 внесено зміни, що визначають діючу редакцію Положення № 340. Зокрема пп. 6.1 чинної редакції Положення № 340 визначено, що: Автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Відповідач наголошував, що йдеться тільки про транспортні засоби, які здійснюють перевезення на міжміських маршрутах. Водії позивача здійснювали міські перевезення і тому повинні були мати та вести індивідуальні контрольні книжки. У пп. 6.3 Положення № 340 зазначено, що: водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3). Статтею 39 Закону № 2344 визначено, що документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України. Водії позивача здійснювали перевезення на міських маршрутах і повинні були вести індивідуальні контрольні книжки, але при проведенні перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів на міських маршрутах такі книжки не було надано до перевірки, про що були складені відповідні акти про виявлені порушення. Водії у поясненнях підтвердили відсутність індивідуальних контрольних книжок. Враховуючи зазначене, при розгляді актів про порушення було застосовано норми абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №340.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених в запереченні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши позицію сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд зазначає про таке.

Спеціальним законом, що регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень є Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 2344 передбачено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно із ст. 6 Закону № 2344 реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, забезпечує, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; ведення в порядку, передбаченому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, переліку суб'єктів господарювання, що здійснюють установлення та технічне обслуговування контрольних пристроїв (тахографів) в автомобільних транспортних засобах, та розміщення на своєму офіційному веб-сайті відповідної інформації; інші повноваження, визначені законами та покладені на нього Президентом України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно із ст. 60 Закону № 2344 визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 39 Закону № 2344, зокрема, встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до п. 4 Порядку державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Судом досліджено, що відповідно до наказу управління Укртрансінспекції у Черкаській області від 20.08.2015 № 20 було затверджено тижневий графік проведення рейдових перевірок додержання вимог законодавства та інших нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки перевезень автомобільним транспортом з 25.08.2015 до 28.08.2015 (а.с.39). 25.08.2015 видано направлення на перевірку № 007606 для проведення рейдової перевірки (а.с.35).

25.08.2015 о 08 год. 55 хв. проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на АС - 1 м. Сміла, маршрут - 17 (АС - 1 м. Сміла Ст. ім. Т.Г. Шевченка) транспортного засобу ПАЗ СА 2055 АА, що належить ПАТ «Смілянське АТП - 17128». За результатами перевірки складено акт від 25.08.2015 у якому зафіксовано порушення Наказу №340 та ст. 39 Закону № 2344 відсутність індивідуальної контрольної книжки роботи та відпочинку водія.

25.08.2015 о 13 год. 18 хв. проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на АС - 1 м. Сміла, маршрут - 30 (АС - 1 м. Сміла Ст. ім. Т.Г. Шевченка) транспортного засобу ПАЗ СА 0158 АА, що належить ПАТ «Смілянське АТП - 17128». За результатами перевірки складено акт від 25.08.2015 у якому зафіксовано порушення Наказу №340 та ст. 39 Закону № 2344 відсутність індивідуальної контрольної книжки роботи та відпочинку водія.

31.08.2015 виконуючим обовязки начальника управління Укратрансінспекції у Черкаській області прийнято постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 039224 у сумі 1700 грн. та № 039225 у сумі 1700 грн.

Відповідно до п. 5 Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 № 340 про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, Державній інспекції України з безпеки на наземному транспорті наказано забезпечити: здійснення перевірок дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, встановлених Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим цим наказом; неухильне дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення заходів державного контролю на автомобільному транспорті; здійснення планових, позапланових і рейдових перевірок виключно в межах переліку питань, визначених Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567; здійснення перевірок щодо наявності встановлених тахографів виключно на транспортних засобах, якими здійснюються міжнародні автомобільні перевезення; участь у конкурсі на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування відповідно до вимог Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081, без встановлення обмежень щодо необхідності обладнання автобусів учасників конкурсу тахографами.

Згідно із п. 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку № 1567 встановлено, що рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб у кількості не менш як дві особи. Під час проведення такої перевірки можливе застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Укртрансінспекція», та використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями Європейської угоди, здійснення габаритно-вагового контролю.

За приписами п. 6.1 Положення № 340 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Згідно з п. 6.2 Положення № 340 облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія, у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни. Відповідно до п. 6.3 Положення № 340 встановлено, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

З аналізу зазначених норм судом встановлено, що необхідність ведення індивідуальної контрольної книжки водія, законодавством передбачена тільки у випадках необладнання тахографом автобусів визначених п. 6.1 Положення № 340, а оскільки позивач здійснював перевезення на міських маршрутах № 17 та № 30 по м. Сміла, то вказані обовязки на позивача не поширюються.

Судом встановлено, що прийняті постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 31.08.2015 № 039224 і № 039225 складені за формою згідно з додатком 4 до Порядку № 1567, що на момент перевірки втратив чинність відповідно Постанови № 422 від 20 травня 2013 року. Відповідно до п. 23 Порядку №1567 додаток № 4, це акт, який складається за результатами позапланової перевірки за місцем знаходження субєкта господарювання по факту дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб'єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

За приписами ч.1 ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Крім того, відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII (далі-Закон № 71) установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Суд наголошує, що п. 3 Прикінцевих положень Закону № 71 не є зміною чи доповненням до Податкового кодексу України та застосоване у ньому поняття «контролюючі органи» стосується усіх контролюючих органів, тобто органів, які здійснюють державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V, яким визначено, що державний нагляд ((контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 № 387/2011 (далі-Положення №387/2011) Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України. Укртрансінспекція входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, на перевезення яким видано ліцензію, міському електричному, залізничному транспорті, експлуатації автомобільних доріг загального користування (далі - автомобільний, міський електричний, залізничний транспорт та ведення дорожнього господарства).

Пунктом 3 Положення №387/2011 визначено, що основними завданнями Укртрансінспекції є, зокрема, здійснення відповідно до законодавства державного нагляду (контролю) з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та ведення дорожнього господарства.

Станом на дату розгляду даної справи чинною є постанова Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 №408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами» (далі-Постанова № 408), яку видано у зв'язку із запровадженням ст. 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» обмежень на проведення перевірок протягом серпня - грудня 2014 року.

Відповідно до Постанови № 408 затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців, до яких, зокрема належить Укртрансінспекція.

Таким чином, відповідач, як територіальний орган Укртрансінспекції, належить до контролюючих органів, які мають право на проведення перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за виключенням випадків, передбачених п. 3 Закону № 71.

Судом встановлено, що ПАТ «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» за попередній календарний рік (2014 рік) мало обсяг доходу до 20 мільйонів гривень, що підтверджується копією звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2014 рік.

Доказів наявності інших обставин, зокрема - заявки суб'єкта господарювання щодо його перевірки, наявності рішення суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, що надають право контролюючому органу здійснювати перевірку ПАТ «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» без отримання дозволу Кабінету Міністрів України відповідач суду не надав.

Враховуючи обмеження, встановлене Законом № 71, у відповідача були відсутні правові підстави для призначення та здійснення перевірки позивача, і як наслідок відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваних постанов.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

З урахуванням зазначеного та встановлених судом фактів, суд дійшов висновку, що відповідач здійснюючи перевірку позивача та приймаючи оскаржувані рішення діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи зазначене, позовну вимогу про скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів від 31.08.2015 № 039224 у сумі 1700 грн. та від 31.08.2015 № 039225 у сумі 1700 грн. належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Укртрансінспекції у Черкаській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 039224 від 31.08.2015.

Визнати протиправною та скасувати постанову Укртрансінспекції у Черкаській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 039225 від 31.08.2015.

Стягнути з Укртрансінспекції у Черкаській області () на користь публічного акціонерного товариства «Смілянське автотранспортне підприємство 17128» () сплачений судовий збір в розмірі 1218 (одна тисячі двісті вісімнадцять) грн 00 коп. відповідно до платіжних доручень № 695 від 23.09.2015 та № 732 від 06.10.2015.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 05.12.2015.