Справа № 819/2274/14-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Київ К/800/25966/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Сіроша М.В., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

за участю представника позивача Притули О.Б.,

представника відповідача Вікторської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА ТРЕЙД» до Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА ТРЕЙД» (далі - позивач, ТОВ ТЕРРА ТРЕЙД») звернулося до суду із позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області від 15.09.2014 року № та №.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідачем не доведено правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Чортківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Тернопільській області замінено правонаступником Чортківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що позивачем порушено вимоги п. 138.1, пп. 138.5.1 п. 138.5 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податкових зобов'язань зі сплати податку на додану вартість. Посилається на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до ст. 221 КАС України.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Працівниками Чортківської ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» з питань дотримання вимог податкового законодавства валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, результати якої відображені в акті перевірки № 760/22/3360968 від 11.06.2014 року (т. 1 а.с. 24-61).

На підставі акту перевірки, Чортківською ОДПІ складено та надіслано позивачу податкові повідомлення - рішення від 07.07.2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 240378,25 грн., що включає 192302 грн. основного платежу з податку на прибуток приватних підприємств та 48076,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій та № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 2470886,25 грн., що включає 1934109 грн. основного платежу з податку на додану вартість та 483777,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Рішенням Головного управління Міндоходів в Тернопільській області від 03.09.2014 року №10091/10/19-001-0-02-06/275, прийнятим за розглядом скарги, скасовано податкові повідомлення-рішення № в частині 45242,25 грн. штрафної (фінансової) санкції з податку на прибуток, та № в частині 4768,25 грн. штрафної (фінансової) санкції з податку на додану вартість.

У зв'язку із чим 15.09.2014 року Чортківською ОДПІ Головного управління Міндоходів в Тернопільській області (Заліщицьке відділення) прийнято нові податкові повідомлення рішення форми «Р»: № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 195136 грн., що включає 192302 грн. основного платежу з податку на прибуток приватних підприємств та 2834 грн. штрафних (фінансових) санкцій, які визначені за порушення п. 138.1 ст. 138 ПК України (т. 1 а.с. 88); № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 2413118 грн., що включає 1934109 грн. основного платежу з податку на додану вартість та 479009 грн. штрафних (фінансових) санкцій, які визначені за порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України (т. 1 а.с. 89).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Щодо реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Біотрейд НДК», ДП «Паллада-Україна» ВАТ концерну «Калина», ПАТ «Тернопіль - Готель», ІП АІС «Тернопіль».

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій та правомірності включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та формування валових витрат по господарських операціях з ТОВ «Біотрейд НДК», ДП «Паллада-Україна» ВАТ концерну «Калина», ПАТ «Тернопіль - Готель», ІП АІС «Тернопіль» подано суду копії: договорів поставки та надання маркетингових послуг, видаткові та податкові накладні, карток рахунку по руху товару та накладних на відвантаження відповідного товару покупцям, товарно-транспортних накладних, актів виконаних робіт, банківських виписок та інші документи.

Вказані документи оформлені належним чином, що встановлено судами попередніх інстанцій.

Позивач здійснював оплату за отримані товари/послуги/виконані роботи шляхом безготівкових розрахунків через банківську установу з урахуванням ПДВ.

Крім того, на момент здійснення господарських операцій ТОВ «Біотрейд НДК», ДП «Паллада-Україна» ВАТ концерну «Калина», ПАТ «Тернопіль - Готель», ІП АІС «Тернопіль» були включені до Єдиного державного реєстру та перебували на обліку платників податків.

Судами попередніх інстанцій не встановлено порушення позивачем вимог законодавства, яким регламентується порядок формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість, які б вказували на безпідставне віднесення до валових витрат сплачених грошових сум та позбавляли позивача права на податковий кредит за наслідками здійснення господарських операцій із зазначеним контрагентом.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту та валових витрат по господарським операціям з ТОВ «Біотрейд НДК», ДП «Паллада-Україна» ВАТ концерну «Калина», ПАТ «Тернопіль - Готель», ІП АІС «Тернопіль», оскільки реальність виконання взятих зобов'язань позивачем за укладеними договорами, підтверджується належно оформленими первинними документами, які у повній мірі відображають зміст господарської операції та її вартісні показники, а також підтверджують факт використання придбаного товару/послуг/робіт у господарській діяльності позивача. Факт транспортування придбаних товарів підтверджено належним чином оформленими товарно-транспортними накладними.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на акт перевірки контрагента позивача ТОВ «Біотрейд НДК», оскільки висновки викладені в такому не можуть однозначно свідчити про невиконання цим суб`єктами договірних зобов`язань перед позивачем, на момент виникнення спірних правовідносин вказана юридична особа не була позбавлена права укладати з іншими суб`єктами господарювання договори з метою використання відповідних основних фондів, устаткування та інших ресурсів для забезпечення власної господарської діяльності, була належним чином зареєстрована.

Щодо порушення, на думку відповідача, порядку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН), в акті перевірки зазначено, що позивачем в порушення п. 198.2 ст. 198, абз. 9, абз. 11, п. 201.10 ст. 201 ПК України неправомірно включено до податкового кредиту податкові накладні, отримані від постачальників, які складені з порушенням вимог п. 201.4 ст. 201 ПК України, а саме: накладення електронного цифрового підпису директором ДП «Паллада Україна» ТОВ Концерну «Калина» ОСОБА_7 на податкові накладні підписанні іншими особами ДП «Паллада Україна» ТОВ концерну «Калина».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДП «Паллада Україна» ТОВ Концерну «Калина» на ім'я покупця ТОВ «ТЕРРА ТРЕЙД» було видано податкові накладні з печаткою та «мокрим» підписом осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які зазначені у акті перевірки (т. 1 а.с. 91- т. 3 а.с. 227).

Згідно наказу № 1-н ДП «Паллада Україна» ТОВ Концерну «Калина» від 01.01.2013 року «Про надання права підпису податкових накладних», право підпису податкових накладних від імені підприємства надано: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т. 6 а.с. 53).

В свою чергу, при реєстрації в ЄРПН, електронний цифровий підпис на зазначені податкові накладні накладено директором ДП «Паллада Україна» ТОВ Концерну «Калина» ОСОБА_7

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно п. 201.1 ст. 201 та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу. Аналогічні положення передбачені і в Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено та не спростовано відповідачем, що ДПІ не повідомляла позивача, як платника податків про наявність розбіжності за спірними податковими накладними у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних та ЄРПН відповідно до вимог п. 201.6 ст. 201 ПК України та Наказу ДПА України № 85 від 11.02.2011 року «Про затвердження електронного сервісу для платників податків-юридичних осіб».

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій, що надсиланням квитанції чи не надісланням квитанції про неприйняття, ДПІ підтверджує, що вона перевірила електронний цифровий підпис на податковій накладній, податкова накладна не містить помилок, вважається прийнятою та складена із дотриманням усіх обов'язкових реквізитів, передбачених ст. 201 ПК України, що надає право на формування податкового кредиту, а тому позивачем не порушено вимоги п. 198.2 ст. 198 та п. 201.4 п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Чортківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № 819/2274/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення, оскарженню не підлягає та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

М.В. Сірош

Т.М. Шипуліна

Повний текст виготовлено 01.12.2015 року.