Справа № 826/24780/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 грудня 2015 року № 826/24780/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві
про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, в якому просила:

- визнати незаконною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, яка виразилась у порушенні п. 4.5.14 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02 квітня 2012 року, щодо не зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 після її реалізації з прилюдних торгів;

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві зняти арешт з квартири АДРЕСА_2, яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 138,50 кв. м., житловою площею 80,60 кв. м. та була придбана з прилюдних торгів ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні 17 листопада 2015 року представники позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з огляду на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, заперечень проти позову не надав, був повідомлений у відповідності до ст. 38 КАС України.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням наведеного та з огляду на неявку відповідача, у судовому засіданні 17 листопада 2015 року суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

26 квітня 2012 року державним нотаріусом першої київської державної нотаріальної контори вчинено посвідчувальний напис та видано на ім'я ОСОБА_1 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме, квартири АДРЕСА_2, яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 80,60 кв. м., загальна площа квартири - 138,50 кв. м. Вищевказана квартира належала на праві власності ОСОБА_2.

23 жовтня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві прийнято рішення № 16694952 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на вищевказану квартиру, з тих підстав, що постановою ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 08 червня 2012 року ВП № 32944200 накладено арешт на зазначене майно та оголошено заборону його відчуження.

Оскільки в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявний запис про арешт квартири, що належить позивачу, 02 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві із заявою, в якій просила зняти арешт з квартири АДРЕСА_2.

Листом від 17 листопада 2015 року № 983/8 (2012) відповідачем було надано відповідь, з якої вбачається, що в провадженні відділу перебував виконавчий напис № 1845 від 28 лютого 2012 року, виданий приватним нотаріусом Каплуновим Ю.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» 1827386,11 грн. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 06 червня 2012 року ВП № 32944200. 08 листопада 2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з реалізацією майна боржника з прилюдних торгів. Виконавче провадження передано в архів, відтак підстави для винесення постанови про зняття арешту з майна боржника відсутні.

Враховуючи факт перебування квартири, що належить на праві власності позивачу, в арешті, позивач звернувся до суду з даним адміністративний позовом про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо зняття арешту.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Згідно із частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з Свідоцтва про право власності на майно від 26 жовтня 2012 року, ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з квартири АДРЕСА_2.

Тобто, суд виходить з того, що позивач є власником нерухомого майна - квартири, яка перебуває в арешті.

Зважаючи на те, що позивач не був стороною виконавчого провадження, враховуючи, що арешт накладено на квартиру, яка є власністю позивача, суд вважає, що існування такого арешту порушує охоронювані законом права позивача та є перешкодою у розпоряджанні таким майном.

Відповідач у свою чергу жодних доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали зняття арешту накладеного постановою про арешт майна боржника до суду не надав.

Стосовно обраного позивачем способу захисту його порушених прав та інтересів шляхом визнання незаконною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, яка виразилась у порушенні п. 4.5.14 Інструкції № 512/5, щодо не зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 після її реалізації з прилюдних торгів, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до положень п. 4.5.14 Інструкції № 512/5, після реалізації арештованого майна чи його передачі стягувачу в рахунок погашення боргу всі арешти та заборони з такого майна знімаються не пізніше наступного робочого дня після його передачі новому власнику.

Матеріали справи свідчать, що станом на день звернення позивача до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві із заявою про зняття арешту з майна, що належить їй на праві власності, виконавче провадження № 32944200 було завершене.

При цьому, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено можливість та порядок зняття арешту з майна боржника у завершеному виконавчому провадження, натомість Закон надає можливість особі, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту, у відповідності до ст. 60 Закону.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання незаконною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, яка виразилась у порушенні п. 4.5.14 Інструкції № 512/5 щодо не зняття арешту з квартири.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши матеріали справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для задоволення позову в частині зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві зняти арешт з квартири АДРЕСА_2, яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 138,50 кв. м., житловою площею 80,60 кв. м. та була придбана з прилюдних торгів ОСОБА_1

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві зняти арешт з квартири АДРЕСА_2, яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 138,50 кв. м., житловою площею 80,60 кв. м. та була придбана з прилюдних торгів ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

3. У решті позову відмовити.

4. Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок ори грн. 60 коп.).

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський