Справа № 808/8112/14(ДО/808/1037/14)
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2015 рокусправа № 808/8112/14(ДО/808/1037/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля Донецької області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. у справі №808/8112/14(ДО/808/1037/14)

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Добропіллі та Добропільському районі Донецької області

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля Донецької області

про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля Донецької області на користь позивача витрат на виплату та доставку пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за липень вересень 2014 року у розмірі 450 гривень.

На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що УПФУ в м.Добропіллі та Добропільському районі Донецької області відображалася сума пенсії по втраті годувальника, яка виплачується громадянину ОСОБА_1 у звязку із загибеллю годувальника батька ОСОБА_2 В актах щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за період: липень вересень 2014 року включно. За вказаний період сума прийнятої до відшкодування пенсії по втраті годувальника, яка призначена ОСОБА_1, становить 450 грн.

Постановою суду першої інстанції адміністративний позов задоволено. Суд погодився з доводами позивача.

Проте, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. На обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції безпідставно задоволено адміністративний позов, що призвело до прийняття рішення, яке суперечить чинному законодавству. Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 є сином потерпілого на виробництві ОСОБА_2 та згідно довідки МСЕК є інвалідом III групи з дитинства. У разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягай 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років. Відділенням ФСС в м. Добропіллі не прийнято до заліку суму пенсій у звязку з відсутністю у Відділенні та на території України особистої справи потерпілого і тому право цієї особи на отримання страхових виплат у звязку з нещасним випадком на виробництві не підтверджено, відсутній оригінал акту за формою Н-1, у пенсійних справах знаходяться копія акту, яка не завірена належним чином (нотаріально), що є порушенням «Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій» від 04.03.1992р. №15. Відповідач зазначає, що відповідно до чинного законодавства для призначення страхових виплат по відшкодуванню шкоди обовязково повинні бути оригінали або затверджені нотаріально ксерокопії актів за формами Н-1, Н-5 та П-4. Відповідач стверджує, що відділення не має будь-яких правових підстав для виплати ОСОБА_1 страхових сум.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами у справі складені та підписані акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, за період з липня по вересень 2014 року (а.с. 6, 8, 10).

Відповідач відмовився від підписання актів звірки щодо витрат на виплату пенсії ОСОБА_1 на загальну суму 450 гривень, посилаючись на відсутність оригіналу акту ф.Н-1 або його нотаріально завіреної копії, надавши до УПФУ протоколи розбіжностей до акту щомісячної звірки витрат за вказані періоди (а.с. 7, 9, 11).

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Відповідно до ст.10 Закону України Про пенсійне забезпечення пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України, а згідно ст. 8 Пенсійний фонд, поряд з іншими надходженнями, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами на заходи соціального страхування.

Згідно з Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - Закон України №1105) на відповідача покладено обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсії по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника.

Дія Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та господарювання на фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності.

За змістом п. 2 Прикінцевих положень Закону України Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві від 22.02.2001, який набув чинності з 01.04.2001, відповідач сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

При цьому потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Статтею 21 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності визначено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні: допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян в Україні визначають Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи).

Згідно зі ст. 1 Основ загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до п. 4 ст. 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ є відповідач, що також передбачено статтею 21 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються відповідачем.

За нормами ч.4 ст. 26 Основ, якщо після призначення застрахованій, особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене в ч. 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, відповідно до п. 5 якої якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на таку категорію інвалідів, щодо відшкодування витрат на виплату пенсій яким виник спір.

Відповідно до п.5 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 5-4/4 від 04.03.2003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 за № 376/7697, органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та списку померлих осіб і осіб, знятих з обліку з інших причин, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду України в ... областях, ... і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Згідно з п. 2 зазначений Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім осіб, зазначених у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому числі добровільно застраховані, та потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків.

Відповідно до статті 33 Закону України Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом д пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є, зокрема: діти, які не досягли 16 років; інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти.

Пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію по втраті годувальника батька ОСОБА_2, з яким 01 лютого 1990 року стався нещасний випадок на виробництві на будівельно-технологічному кооперативі Строітель тресту Добропіллявуглебуд, Донецька область, про що складено акт № 1 форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві (а.с. 12). На момент смерті батька внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 був інвалідом з дитинства, що підтверджується довідками МСЕК (а.с. 16-21). Даний факт сторонами не оспорюється.

Але відповідачем не враховані суми витрат на виплату пенсій у звязку із втратою годувальника щодо ОСОБА_1 на підставі відсутності оригіналу акту по формі Н-1 з посиланням на ст. 35 Закону України Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Судом встановлено, що акт по формі Н-1 про смертельне травмування ОСОБА_2 був складений 09.02.1990. В самому акті вказано, що він складається в 4-х примірниках, один з цих примірників знаходиться в пенсійній справі ОСОБА_1, що встановлено постановами Донецького окружного адміністративного суду у справах між тими ж сторонами №№ 805/6624/13-а, 805/15080/13-а, 805/15081/13-а, 805/1265/14. Дані постанови оскаржувалися та були залишені без змін Донецьким апеляційним адміністративним судом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.09.1999 набув чинності 03.11.1999; нещасний випадок стався 01.02.1990, акт по формі Н-1 був складений 09.02.1990, тобто до набрання чинності Закону № 1105 і інших нормативно-правових актів, виданих відповідно до цього Закону, якими не регулювалися дані правовідносини в момент їх виникнення.

Колегія суддів погоджується із висновками суду, що витрати, понесені позивачем у зв'язку із виплатою годувальника, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, як належного страховика від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду. Суд обєктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають значення для вирішення справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами. Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачається. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля Донецької області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. у справі №808/8112/14(ДО/808/1037/14) залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2014р. у справі №808/8112/14(ДО/808/1037/14) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна