Справа № П/811/2045/15
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року справа № П/811/2045/15

провадження П/823/14/15

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі судового засідання Шалько І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Флоренка Олексія Юрійовича до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності компенсації та шкоди, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому з врахуванням заяви про доповнення (збільшення) позовних вимог просить:

- визнати протиправною бездіяльність Кіровоградського окружного адміністративного суду, яка полягає у відмові нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за три дні невикористаної позивачем щорічної основної відпустки за період роботи з 06.05.2008 по 05.05.2009;

- зобовязати Кіровоградський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити грошову допомогу за три дні невикористаної позивачем щорічної основної відпустки за період роботи з 06.05.2008 по 05.05.2009;

- стягнути з Кіровоградського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 1284 грн. 75 коп. за три дні невикористаної позивачем щорічної основної відпустки за період роботи з 06.05.2008 по 05.05.2009;

- стягнути з Кіровоградського окружного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1284 грн. 75 коп., яка завдана протиправною бездіяльністю відповідача;

- у випадку прийняття судом постанови про задоволення його позовних вимог, просить звернути її до негайного виконання; зобов'язати відповідача подати звіт про її виконання відразу після отримання її копії, про що окремо зазначити у резолютивній частині постанови; стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини суддівської винагороди, у зв'язку із порушенням строків її виплати та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за період роботи в Кіровоградському окружному адміністративному суді з 06.05.2008 по 05.05.2009 позивач має 3 дні невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки, оскільки у відповідності до ст. 44 Закону України «Про статус суддів», суддям надається щорічна відпустка тривалістю 30 робочих днів з наданням додаткового посадового окладу. У позовній заяві зазначено, що відповідач при визначені тривалості щорічної відпустки позивачу, як судді, помилково застосовував норми Закону України «Про відпустки» згідно з яким, обчислення відпусток здійснюється у календарних днях (35 календарних днів). Враховуючи неправомірні дії відповідача при обчисленні тривалості щорічної оплачуваної відпустки, у звязку з звільненням позивача з займаної посади, позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за невикористану відпустку та моральну шкоду.

Позивач в судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач позов не визнав, надіслав на адресу заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що відповідачем правомірно надана позивачу щорічна основна відпустка за період роботи з 2008 по 2009 роки у кількості 35 календарних днів, оскільки ст. 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992, який набрав чинності з 1993 року суддям надавалась щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів, однак у зв'язку з набранням чинності з 01.01.1997 Закону України «Про відпустки», суддям надавали відпустки у календарних днях, адже його норми суперечили Закону України «Про статус суддів» та він прийнятий пізніше. Відповідач зазначив, що до 31.12.2011 відпустка суддям надавалась у календарних днях (35 календарних днів). Зазначена позиція підтверджується листами Мінпраці № 10/2-493 від 12.02.1997 та № 262/13/116-06 від 18.07.2006, які Державна судова адміністрація України надіслала судам для використання в роботі. Таким чином, на думку відповідача у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідач просив розгляд справи здійснювати за відсутності свого представника.

Частиною 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 41 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 на підставі указу Президента України від 11.04.2008 № 342/2008 «Про призначення суддів» призначений строком на пять років суддею Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Наказами Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.10.2008 № 31 та від 25.05.2009 №27 надано ОСОБА_1 щорічні основні відпустку тривалістю 12 календарних днів з 17.11.2008 по 28.11.2008 та 23 календарні дні з 03.06.2009 по 26.06.2009, загальною тривалістю 35 календарних днів за період роботи з 06 травня 2008 року по 05 травня 2009 року.

Отже, за спірні періоди, позивач отримав в сукупності 35 календарних днів щорічної основної відпустки по кожному з періодів.

18.06.2015 ОСОБА_1 звернувся з заявою до голови Кіровоградського окружного адміністративного суду з проханням повідомити на підставі ст. 116 Кодексу законів про працю України про загальну кількість невикористаних днів основної та додаткової відпустки за період роботи з 2008 по 2015 роки, у звязку з прийнятим рішенням Вищої ради юстиції України про внесення подання Президентові України про звільнення позивача з посади судді.

Листом від 19.06.2015 за №14495/15 Кіровоградський окружний адміністративний суд повідомив ОСОБА_1, що основна відпустка за періоди роботи, зокрема з 2008-2009, надавалася у кількості 35 календарних днів. Крім того, відповідач зазначив, що відсутній залишок невикористаної позивачем основної та додаткової відпустки станом на 18.06.2015 за період роботи з 2008-2009 роки.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статус суддів, забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян визначається Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII, чинний на час спірних відносин (далі Закон №2862-ХІІ).

У відповідності до ч. 5 ст. 44 Закону №2862-ХІІ суддям надається щорічна відпустка тривалістю 30 робочих днів з наданням додаткового посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Також Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі Закон №504/96-ВР) встановлено державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Статтею 2 Закону №504/96-ВР встановлено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Зокрема, тривалість відпусток визначається цим Законом, іншими законами та іншими нормативно-правовими актами України і незалежно від режимів та графіків роботи розраховується в календарних днях. Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України) при визначенні тривалості щорічних відпусток та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей (стаття 19 цього Закону), не враховуються (ст. 5 Закону №504/96-ВР).

Вищезазначеною статтею визначено, що тривалість відпусток визначається зокрема, іншими законами, а тому суд дійшов висновку, що у даному випадку тривалість відпусток суддя визначався Законом України «Про статус суддів».

З огляду на наведене, є помилковим застосування при визначенні тривалості щорічної відпустки суддям положень статті 5 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР, відповідно до норм якої обчислення відпусток здійснюється в календарних днях. Стаття 1 цього Закону встановила, що державні гарантії та відносини, повязані з відпусткою, регулюються серед іншого Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами України, оскільки Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII є спеціальним в частині обчислення тривалості відпусток суддям.

Необґрунтованим є твердження відповідача, що до прийняття (ухвалення) Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до 31.12.2011 року відпустка суддям надавалась у календарних днях, тобто 35 календарних днів - замість 30 робочих, що розяснювалось листами Мінпраці № 10/2-493 від 12.02.1997 року та № 262/13/116-06 від 18.07.2006 року, оскільки вказані розяснення стосовно перерахунку тривалості відпустки з робочих в календарні дні, не є нормативно-правовими актами в розумінні статті 117 Конституції України і не підлягають застосуванню при наданні та обчисленні кількості днів відпустки суддям.

Пунктом 2 постанови Верховної Ради України від 15 листопада 1996 року №505/96-ВР «Про порядок введення в дію Закону України «Про відпустки», передбачено зберегти відпустки раніше встановленої загальної тривалості за працівниками, які користувалися відпусткою більшої загальної тривалості, ніж визначена відповідно до законів та інших нормативно-правових актів України, на весь час їх роботи на даному підприємстві, в установі, організації на посадах, професіях, роботах, що давало їм право на цю відпустку, та за наявності умов, за якими вона надавалася. До введення в дію Закону України «Про відпустки» суддям надавалася щорічна відпустка за графіком шестиденного робочого тижня і вихідний день в суботу включався в тривалість відпустки судді.

Слід зазначити, що відпустка суддів тривалістю 30 робочих днів (при шестиденному робочому тижні), яка передбачена ст. 44 Закону України «Про статус суддів», в розрахунку на календарні дні - становить 35 календарних днів.

Враховуючи те, що загальна тривалість відпустки у зв'язку з перерахунком не зменшується, таким чином, не вбачається порушення відповідачем норми статті 22 Конституції України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Згідно рішення Ради судів України від 26.10.2012 №62 щодо порядку розрахунку тривалості щорічної оплачуваної відпустки судді, відповідно до частини 5 статті 127 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим зїздом суддів України 16 вересня 2010 року, Рада суддів України погодитись з позицією Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, Ради суддів адміністративних судів та Ради суддів господарських судів щодо застосування практики надання суддям, відповідно до статті 130 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», щорічної оплачуваної чергової відпустки з 1 січня 2012 року в календарних днях з урахуванням пятиденного робочого тижня.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу грошової допомоги за три робочі дні невикористаної щорічної основної відпустки, зобовязання її нарахувати та виплатити не підлягають до задоволення, оскільки позивачем за період роботи з 06 травня 2008 року по 05 травня 2009 року використана щорічна основна відпустка загальною тривалістю 31 робочих днів (з 17.11.2008 по 28.11.2008 та з 03.06.2009 по 26.06.2009).

Оскільки, решта позовних вимог позивача є похідними від вищезазначених позовних вимог, в задоволенні яких позивачу відмовлено, то і вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст. 14, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська