Справа № 804/1622/14
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/1622/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2015 р.

справа 804/1622/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В. Ясенова Т.І.

при секретарі Спірічеві Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Ленінському районі м.Дніпропетровська на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Техпромінвест Плюс» до Державної податкової інспекції в Ленінському районі м.Дніпропетровська про визнання протиправними дій щодо складання акту перевірки та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 позов задоволений частково та скасовані податкові повідомлення-рішення. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі податкова інспекція просить постанову суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує що суд не надав належної оцінки обставинам, викладеним в актах перевірок ТОВ ВК «Віконні системи» та ТОВ «Матадор», які є контрагентами позивача.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно акту №997/227-37213380 від 26.03.2013 документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Техпромінвест Плюс» з питань взаємовідносин з ТОВ ВК «Віконні системи» в грудні 2011 року та ТОВ «Матадор» в червні 2012 року, проведеної ДПІ в Ленінському районі м.Дніпропетровська, - відсутні докази реальності господарських операцій з контрагентами. Такий висновок відповідачем ґрунтується на актах перевірки ТОВ ВК «Віконні системи» та ТОВ «Матадор».

Між ПП «Техпромінвест Плюс» та ТОВ «Матадор» укладений договір №03/05 від 03.05.2012 купівлі-продажу будівельних матеріалів. Згідно акту прийому-передачі, видаткових накладних, податкових накладних, - позивач отримав товарно-матеріальні цінності на 681419гр40коп. Розрахунок проведений у безготівковій формі, в тому числі сплачений податок на додану вартість.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового Кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Акт перевірки не містить жодних зауважень щодо змісту конкретних первинних документів на предмет їх відповідності вимогам закону. За таких обставин слід дійти висновку, що під час здійснення перевірки та судового розгляду справи позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження факту здійснення господарських операцій.

В акті перевірки відсутні посилання на те, що суми податку на додану вартість, які включені позивачем до складу свого податкового кредиту в зв'язку із здійсненням господарських операцій за договорами з ТОВ ВК «Віконні системи» та ТОВ «Матадор», не були включені останніми в цих ж розмірах до складу своїх податкових зобов'язань та не сплачені до державного бюджету.

Актом перевірки не спростовується той факт, що ТОВ ВК «Віконні системи» та ТОВ «Матадор» на момент здійснення фінансово-господарських операцій з позивачем були зареєстровані у встановленому порядку як платники податку на додану вартість.

Крім того, на день розгляду справи не існує судових рішень, вироків суду, які б були підтвердженням фіктивної діяльності ТОВ ВК «Віконні системи» та ТОВ «Матадор», визнання недійсними їх установчі документи, та злочинної діяльності посадових осіб цих підприємств.

Відповідно до пункту 14.1.36 статті 14 Податкового Кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 Податкового Кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, слід погодитись з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивач належним чином визначив показники податкової звітності з податку на додану вартість за операціями з ТОВ ВК «Віконні системи» та ТОВ «Матадор».

В обґрунтування правомірності податкових повідомлень-рішень позивач посилається на акти перевірок ТОВ ВК «Віконні системи» та ТОВ «Матадор», в яких зазначено про укладання останніми фіктивних правочинів.

Водночас, податкове законодавство не ставить в залежність право покупця на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт в залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб, а також наявності та змісту правових взаємовідносин цих осіб між собою.

Податкова інспекція не заперечує що податок на додану вартість перерахований контрагентами до бюджету.

Відповідно до пункту 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА №984 від 22.12.2010, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. В разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а в разі відсутності порушень - довідка. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до пункту 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА №984 від 22.12.2010, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Таким чином, податковий орган встановлює наявність або відсутність порушень, допущених платником податків, виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків. Акт перевірки іншої особи ніяким чином не стосується позивача та не може бути доказом порушення ним податкового законодавства.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Ленінському районі м.Дніпропетровська залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 – без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Головуючий: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова