Справа № 303/5650/14а,2а-303/198/14
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 р. Справа № 876/9616/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Носа С. П.,
суддів Яворського І. О., Кухтея Р. В.;
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2014 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області було зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про визнання неправомірним відмови управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області у призначенні пенсії позивачу; зобов`язання управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області призначити позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку на вісім років, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як учаснику ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС, що працював у зоні відчуження не менше чотирнадцяти днів, а саме протягом тридцяти днів у період з 15 квітня 1987 року по 15 травня 1987 року, починаючи з 06 травня 2014 року.
В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що факт відрядження у зону відчуження підтверджується наданими пенсійному органу трудовою книжкою, наказом по підприємству, посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, довідками, відомостями про нарахування заробітної плати, відтак відмова у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку є неправомірною.
Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 06 травня 2014 року.
Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - управлінням Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Встановлено, що 06 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак листом управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області № 5734/05 від 13 травня йому в цьому було відмовлено.
Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які проживали або працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для отримання державних пенсій. Зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів, - передбачено зменшення віку на 8 років.
Відповідно статті 9 зазначеного Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 - 1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, до 2 категорії відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів.
Відповідно до п. 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, при цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 року зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачу Закарпатською обласною державною адміністрацією 26 жовтня 1992 було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2-ої категорії серії НОМЕР_1 , на якому 21 травня 1997 проставлено відмітку «перереєстровано» (а.с. 5), що свідчить про те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який працював у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів.
Відповідно ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС здійснюється підприємствами, установами та організаціями.
Згідно пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії), до заяви про призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи обєкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Отже, з наведеного вбачається, що у разі неможливості подання довідки за формою № 122 для призначення пенсії надаються інші первинні документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження.
Встановлено, що ОСОБА_1 працював водієм на Мукачівському АТП 12161 та згідно наказу № 71 від 15 квітня 1987 був відряджений в м. Брагін в розпорядження УМДС-4 з 15 квітня 1987 по 15 травня 1987 для виконання робіт з будівництва дороги в 30-кілометровій зоні в населених пунктах Лелев, Копачи, Припять біля Чорнобильської АЕС (номер машини 53-49).
На підтвердження факту перебування у зоні відчуження, позивач окрім інших документів та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році 2 категорії, подав Список працівників Мукачівського АТП 12161, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у якій під № 8 міститься його прізвище (а.с. 11).
Також позивачем надано списки працівників Мукачівського АТП 12161, які приймали участь у ліквідації аварії на ЧАЕС та яким виплачуються компенсації і надаються пільги, серед яких наявний і ОСОБА_1 (а.с. 12-13).
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач надав усі документи, які достатні та підтверджують факт роботи у зоні відчуження у період з 15 квітня 1987 по 15 травня 1987, тому безпідставним є посилання апелянта на непідтвердження такого періоду первинними документами.
Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.
Керуючись ст. ст. 158-160, 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2014 року в справі № 303/5650/14-а без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С. П. Нос
Судді: І. О. Яворський
Р. В. Кухтей