Справа № 803/888/15-а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Справа № 876/6781/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «Аветра» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі за його позовом до Горохівського відділення Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

08 травня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «Аветра» (далі ТзОВ «НК «Аветра») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Горохівського відділення Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі ОДПІ) № 001106302 від 23.04.2015 року, яким було збільшено суму грошового зобовязання за платежем акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 10303,74 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі № 803/888/15-а у задоволенні вказаного позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ТзОВ «НК «Аветра» просить вказану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що в мережі ТзОВ «НК «Аветра» реалізація палива відбувається як в роздріб (кінцевому споживачу), так і оптом (згідно договорів купівлі-продажу субєктам господарювання). При цьому через мережу АЗС проводиться відпуск нафтопродуктів як кінцевому споживачу для особистого некомерційного використання, так і водіям транспортних засобів, що належать субєктам підприємництва, і не для продажу, а для використання в різних напрямках господарської діяльності цих субєктів, що є комерційним використанням.

Субєкти підприємництва на АЗС розраховуються за паливо талонами та паливними картками (в тому числі старт-картами), а такі способи не можна назвати розрахунками через РРО, оскільки за талонами і паливними картками через колонки АЗС проходить вже оплачене паливо, придбане за безготівковим розрахунком одним субєктом підприємництва в іншого, а роздрукований чек РРО підтверджує виключно факт передачі товару покупцю, який оплачений попередньо або підлягає наступній оплаті. Безготівкові розрахунки юридичних осіб за придбані нафтопродукти не підпадають під визначення розрахункових операцій згідно із Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Тому у ТзОВ «НК «Аветра» на суму реалізації палива через мережу АЗС субєктам господарювання не виникають податкові зобовязання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що вимоги апелянта підлягають задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову ТзОВ «НК «Аветра», суд першої інстанції виходив із того, що оскільки через мережу АЗС здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачеві, то такі операції оподатковуються акцизним податком відповідно до пп.213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України у розмірі 5-ти відсотків від вартості підакцизних товарів. Відтак, дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» через мережу АЗС, в тому числі і в безготівковій формі за допомогою талонів та паливних карток, смарт-карток, є датою виникнення податкових зобовязань щодо реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів). Податкові зобовязання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів (АЗС) безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків (готівкова, безготівкова) під час здійснення розрахункових операцій.

Тому відповідач, встановивши заниження ТзОВ «НК «Аветра» акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за січень 2015 року в сумі 8328,44 грн., правомірно виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 23 квітня 2015 року № 001106302.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та вимогам апелянта, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом, ОДПІ було проведено камеральну перевірку податкової звітності ТзОВ «НК «Аветра» з акцизного податку за січень 2015 року, за результатами якої складено акт від 23 березня 2015 року № 86/15.2/39274438. Під час перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем вимог ст.ст. 213, 214, пп. 215.3.4 ст. 215, ст. 216 Податкового кодексу України (далі ПК України), внаслідок чого занижено акцизний податок, який підлягає сплаті до бюджету за січень 2015 року, в сумі 8324,44 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення № 001106302 від 23.04.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з акцизного податку з реалізації субєктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на 10303,74 грн.

Як слідує з акту перевірки, ТзОВ «НК «Аветра» в додатку 6 податкової декларації з акцизного податку за січень 2015 року відображено факт реалізації товарів для комерційного використання в сумі 166568,90 грн., однак дана сума не була включена до обєкта оподаткування акцизним податком, в результаті чого, на переконання податкового органу, товариством занижено податкове зобовязання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу палива, яке було безпосередньо реалізоване позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам.

Приписами пп. 14.1.4. п. 14.1. ст. 14 ПК України передбачено, що акцизним податком є непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до положень пп. 212.1.11. п. 212.1 ст. 212, пп. 213.1.9. п. 213.1. ст. 213 КП України платниками акцизного податку є особи-суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів.

За правилами пп. 14.1.212. п. 14.1 ст. 14 ПК України реалізацією суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж, зокрема, товарів, зазначених у пр. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Згідно із пп. 14.1.202 п. 14.1 ст.14 ПК України продажем (реалізацією) товарів є будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відтак, виходячи з наведеного, не вважаються продажем (реалізацією), а отже не є обєктом оподаткування акцизним податком операції з надання (відпуску), в тому числі через мережу АЗС, зазначених у пп. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 ПК України товарів, у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

З огляду на викладене особа, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок при здійсненні відпуску нафтопродуктів в межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності, не є платником акцизного податку в розумінні пп. 212.1.11. п.212.1 ст. 212 ПК України при здійсненні таких операцій.

Згідно із п. 216.9. ст. 216 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, податковим органом було зроблено висновки, що лягли в основу оскаржуваного повідомлення-рішення, на підставі даних камеральної перевірки ТзОВ «НК «Аветра» за січень 2015 року, тобто з урахуванням розрахунку податкових зобов'язань з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (додаток 6 до декларації акцизного податку) та періодичних звітів по реєстраторах розрахункових операцій, однак інших первинних бухгалтерських документів, які підтверджували б факт реалізації паливно-мастильних матеріалів для комерційного використання чи через роздрібну торгівлю для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві, відповідачем не досліджувалося.

Відповідно до приписів п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій) (пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України).

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і повязані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (пп.75.1.2 п.75 .1 ст.75 ПК України).

З огляду на викладене, на думку апеляційного суду, під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган не може використовувати документи первинного обліку платника податків, проводити вивчення та оцінку укладених таким платником податків угод, оскільки дані про укладення зазначених угод не відображаються у податковій звітності.

Відповідно до акту камеральної перевірки від 23 березня 2015 року № 86/15.2/39274438 перевірці підлягала податкова звітність позивача з акцизного податку за січень 2015 року, однак контролюючим органом фактично було перевірено порядок визначення складу податкових зобовязань та повнота їх нарахувань, що відповідно до пп.75.1.2 п.75 .1 ст. 75 ПК України є предметом документальної, а не камеральної перевірки.

Відтак, на думку апеляційного суду, під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган не може використовувати документи первинного обліку платника податків, проводити вивчення та оцінку укладених таким платником податків угод, оскільки такі дані не відображаються у податковій звітності, а тому під час проведення камеральної перевірки неможливо було зробити висновок про реалізацію нафтопродуктів для комерційного чи не комерційного використання.

На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що висновки податкового органу про порушення позивачем ст.ст. 213-216 ПК України є передчасними та ґрунтуються на припущеннях, що не давало йому правових підстав для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення № 001106302 від 23.04.2015 року.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «Аветра» задовольнити.

Скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі № 803/888/15-а та прийняти нову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «Аветра» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Горохівського відділення Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № 001106302 від 23 квітня 2015 року.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтова компанія «Аветра» 1096 (одна тисяча девяносто шість) грн. 70 коп. сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Горохівського відділення Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

ОСОБА_2

Постанова у повному обсязі складена 03 грудня 2015 року.