Справа № 148/7172/13-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 148/7172/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Робак С. О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

03 грудня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сапальової Т.В. Боровицького О. А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі, в якому просила визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області у звязку з неповним нарахуванням їй додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відмови від її перерахунку і виплати; зобовязати управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області зробити перерахунок та виплатити їй доплату до пенсії згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" №1646-VI - починаючи з 10 квітня 2011 року з урахуванням реальної мінімальної заробітної плати, перераховуючи їй пенсію надалі відповідно до збільшення мінімальної заробітної плати, сплативши заборгованість за минулий час з урахуванням виплачених сум; зобовязати управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області сплачувати в подальшому додаткову пенсію згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до збільшення мінімальної заробітної плати.

Відповідно до постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.12.2013 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області у звязку з неповним нарахуванням ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відмовою від її перерахунку і виплати; зобовязано управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, встановлене ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, починаючи з 10.04.2011 року та виплатити їй різницю між перерахованою та фактично виплаченою доплатою до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру починаючи з 10.04.2011 року по 22.07.2011 року включно, а починаючи з 23.07.2011 року виплату пенсії проводити на підставі Закону України « Про Державний бюджет України на 2011 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» прийнятої 06.07.2011 року, якою встановлено розміри виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та постанови Кабінету Міністрів України №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року, а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а також, на неповне зясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просив скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних в ній доказів, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, прийняте в порядку скороченого провадження за результатами розгляду справи згідно з п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачка перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Тульчинському районі Вінницької області як непрацюючий пенсіонер.

З копії паспорта вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована і постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, який згідно постанови КМУ за № 106 від 23.07.1991 року /додаток 1/ віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

Суд першої інстанції, за результатами розгляду справи дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Надавши правову оцінку обставинам справи, проаналізувавши законодавство, норми якого регулюють спірні правовідносини, оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях посиленого радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах встановлених частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які проживають на територіях посиленого радіоактивного забруднення, проводиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю 1 мінімальна заробітна плата.

Однак, вказана доплата проводиться позивачці в розмірі 5 грн. 20 коп., що встановлено постановою КМУ № 836 Про компенсації виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 51 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що особам, віднесеним до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, ч.ч. 1 та 2 ст. 39 на підставі Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року було замінено однією частиною, відповідно до якої громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а ч. 3 ст. 51 цього Закону викладено у такій редакції, що особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 5 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Проте такі зміни визнано неконституційними згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., а тому дія ст. 39 та ч. 3 ст. 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи знову відновлена у попередній редакції з 22 травня 2008 року.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року прийнято постанову №745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, яка набрала чинності 23.07.2011 року.

Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що до набрання чинності зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, тобто до 23.07.2011 року, при вирішенні справ цієї категорії щодо розміру пенсії постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам проживаючим в зоні посиленого радіоекологічного контролю, застосуванню підлягають положення ст. 39, 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В подальшому, із 23.07.2011 року правомірність дій суб'єктів владних повноважень у зазначених категоріях справ необхідно перевіряти на відповідність вимогам Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік та постанови Кабінету Міністрів від 06.07.2011 року №745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету.

У відповідності до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на те, що ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з вказаним позовом 10.10.2011 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушене право позивачки підлягає захисту з 10.04.2011 року.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2013 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4