Справа № 805/2869/15-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кірієнко В.О.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року справа №805/2869/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представника позивача Пархоменка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Донецької митниці Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року у справі №805/2869/15-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Грета» до Донецької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №700020000/2015/000028/2 від 25.06.2015, відмови у прийнятті митної декларації №700020000/2015/003847 від 24.06.2015, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, визнання недійсною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700020000/20415/00031,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Грета" (далі - ПАТ «Грета») звернулось до суду з позовом до Донецької митниці Державної фіскальної служби (далі - Митниця) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №700020000/2015/000028/2 від 25.06.2015, відмови у прийнятті митної декларації №700020000/2015/003847 від 24.06.2015, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, визнання недійсною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700020000/2015/00031.

Позовні вимоги мотивує наступним:

Між позивачем (покупець) та компанією "Bewi Styrochem Oy" м. Порвоо, Фінляндія (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №17/15-07 від 27.02.2015, за умовами якого поставлявся спінюваний полістирол марки К-750 загальною вартістю 391 875 Євро.

В квітні 2015 року на умовах вказаного контракту та доданої до нього Специфікації на митну територію України була ввезена партія спінюваного полістиролу марки К-750 вагою 20,9 т за узгодженою сторонами ціною 1250 Євро/т на загальну суму 26 125 Євро, у зв'язку з чим 24.06.2015 позивачем було надано відповідачу для здійснення митного оформлення ввезеного товару митну декларацію №700020000/2015/003847 по ціні товару, визначеній на умовах контракту та доданої до нього Специфікації.

Проте, на етапі здійснення митного контролю за визначенням митної вартості товару за результатами обробки електронної МД №700020000/2015/003847 відповідачем було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №700020000/2015/000028/2 від 25.06.2015 та видано картку відмови у прийнятті митної декларації №700020000/2015/00031.

Вважає, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів, відмова у прийнятті митної декларації у прийнятті митної декларації та картка відмови винесені відповідачем без законних на те підстав, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року позов задоволено повністю, а саме:

визнано протиправною та скасовано рішення Митниці про коригування митної вартості товарів №700020000/2015/000028/2 від 25.06.2015;

визнано протиправною та скасовано відмову Митниці у прийняті митної декларації №700020000/2015/003847 від 24.06.2015, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів;

визнано недійсною картку відмови Митниці у прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700020000/2015/00031.

Суд першої інстанції, ухвалюючи дане рішення, виходив з того, що у товаросупровідних документах, наданих позивачем до спірної митної декларації, міститься вся необхідна інформація, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни товару, в зв'язку з чим обмеження у застосуванні першого методу визначення митної вартості товару щодо позивача відсутні.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції поверхово досліджено наявні докази та обставини виникнення спірних правовідносин, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті. Подані до оформлення разом з митною декларацією документи містили невідповідності та неточності, а ознака митна вартість, заявлена Позивачем за ціною контракту, документально не підтверджувалась.

Висновок суду в оскаржуваному рішенні, що надані Позивачем документи є достатніми для підтвердження заявленої митної вартості, не має під собою правового підґрунтя, оскільки саме службова особа органу доходів та зборів визначає достатність наданих документів та в разі їх недостатності має встановлене законом право вимагати додаткові документи.

Такі доводи Митниці ґрунтувалися на положеннях ст.ст. 54, 55 та 58 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року N 4495-VI (далі - МК України), аналіз яких дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларанте, митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ПАТ "Грета" є юридичною особою, 11.12.1995 зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 00153488 та діє на підставі статуту.

Згідно частин першої та другої статті 544 МК України призначенням органів доходів і зборів є створення сприятливих умов для розвитку зовнішньоекономічної діяльності, забезпечення безпеки суспільства, захист митних інтересів України.

Здійснюючи державну митну справу, органи доходів і зборів виконують такі основні завдання: забезпечення правильного застосування, неухильного дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати, застосування заходів щодо їх примусового стягнення у межах повноважень, визначених цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими актами законодавства України.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що між позивачем (покупець) та компанією "Bewi Styrochem Oy" м. Порвоо, Фінляндія (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №17/15-07 від 27.02.2015, за умовами якого поставлявся спінюваний полістирол марки К-750 загальною вартістю 391 875 Євро. Відповідно до умов п.4.2 Контракту ціна партії товару, що поставляється за цим контрактом, узгоджена сторонами і фіксується у відвантажувальній специфікації на кожну партію товару; ціна товару, вказана у специфікації на відвантажування, не підлягає зміні. Поставка продукції здійснювалась продавцем згідно з Міжнародними правилами ИНКОТЕРМС в редакції 2010року.

В квітні 2015 року на умовах вказаного контракту та доданої до нього Специфікації на митну територію України була ввезена партія спінюваного полістиролу марки К-750 вагою 20,9 т за узгодженою сторонами ціною 1250 Євро/т на загальну суму 26 125 Євро, у зв'язку з чим 24.06.2015 позивачем було надано відповідачу для здійснення митного оформлення ввезеного товару митну декларацію №700020000/2015/003847 по ціні товару, визначеній на умовах контракту та доданої до нього Специфікації.

До митної декларації позивачем були надані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №700/2012/0001226 від 14.01.2015; міжнародна автомобільна накладна (СМR) А№44174 від 08.04.2015; книжка МДП (Carnet TIR) GX.78895272 від 08.04.2015; банківський платіжний документ на товар №4649249 від 30.03.2015; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №СФ-0000137 від 14.04.2015; довідка №49 про підтвердження вартості перевезення товару від 09.04.2015; комерційна пропозиція №R14805 від 22.12.2014; рахунок-фактура (інвойс) №CD 54020 від 08.04.2015; зовнішньоекономічний договір (контракт) пакувальний лист №035134 від 05.06.2015; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №17/14-01 від 21.05.2014 із Специфікацією; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - відвантажувальна специфікація від 27.02.2015; договір (контракт) про перевезення №3110/14 від 31.10.2014; довідка №8 від 21.04.2015 про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належить резиденту України і знаходяться за її межами; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу №2730 від 08.04.2015; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) №2730 від 08.04.2015; інформація про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампів "Ввезення в" №2730 від 08.04.2015; декларація про походження товару №CD 54020 від 08.04.2015 (у вигляді зазначення країни походження в інвойсі); інші некласифіковані документи - сертифікат якості до партії від 08.04.2015; технічна інформація б/н від 18.06.2013; єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів №446/05-70-60 від 14.04.2015.

При здійсненні митних формальностей відповідачем було встановлено, що у поданих позивачем документах містяться певні розбіжності, які викликають сумніви в достовірності інформації, зазначеної в них, зокрема, у рахунку-фактурі №CD 54020 від 08.04.2015 назва фірми продавця відрізняється від назви, вказаної в контракті №17/15-07 від 27.02.2015, рахунку-проформі від 02.03.2015 №R 14805, CMR від 08.04.2015 за №44174 відсутні букви "Oy", також в рахунку-фактурі №CD 54020 від 08.04.2015 зазначено користь 10%, яка не передбачена контрактом; у рахунку - проформі (номер якого вказано як R 14805, але це номер замовлення) номер контракту допечатано; відсутні підписи виконавця та контролера на платіжному дорученні 4649249 від 30.03.2015; рахунок СФ-0000137 від 14.04.2015 дійсний до сплати до 27.04.2015, але документів про сплату не надано; довідка про транспортні витрати №49 видана раніше рахунку на сплату перевезення №СФ-0000137; відсутній додаток до контракту 17/15-07 від 27.02.2015 з технічними характеристиками, хоча його наявність передбачена п.1.1 контракту №17/15-07 від 27.02.2015; не дотримуються терміни поставки товарів.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем 24.06.2015 було запропоновано позивачу надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації (необхідна для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, для ідентифікації ввезеного товару та для прослідковування формування ціни на спірний товар); каталоги, прас-листи виробника (вказані документи містять цінову інформацію щодо товарів виробника, яка пропонується до необмеженого кола покупців, відповідно ці документи є одним з джерел визначення ціни спірного товару); документи, що підтверджують транспортні витрати.

Також, в повідомленні відповідачем зазначалось про право декларанта позивача надати додаткові документи за власним бажанням для підтвердження митної вартості товару відповідно до ч.6 ст. 53 МК України.

24.06.2015 декларант був ознайомлений з вимогою митного органу, проте 25.06.2015 позивач зазначив, що не має можливості протягом 10 діб надати витребувані митним органом додаткові документи. Також, позивач повідомив про неможливість прийняти участь у консультаціях щодо обрання методу визначення митної вартості товарів.

Разом з тим, згідно даних рахунку-фактурі №CD 54020 від 08.04.2015 назва фірми продавця не відрізняється від назви, вказаної в контракті №17/15-07 від 27.02.2015 (а.с.50, а.с.26), в рахунку-проформі від 08.04.2015 №R 14805 та CMR від 08.04.2015 за №44174 в назві компанії продавця наявні букви "Oy" (а.с.40, 44). Апеляційний суд зазначає, що у вказаних документах в назві компанії продавця не завжди наявні букви "Oy", однак в кожному з цих документів назва компанії продавця повторюється не один раз, і в інших випадках наявні букви "Oy", що дозволяє однозначно ідентифікувати продавця.

Стосовно зазначення в рахунку-фактурі №CD 54020 від 08.04.2015 користі в розмірі 10%, яка не передбачена контрактом, суд зазначає наступне.

З пояснень представника позивача вбачається, що ставка 10 відсотків була вказана в рахунку-фактурі №CD 54020 від 08.04.2015 згідно вимог банку, клієнтом якого є продавець. Так, всім контрагентам в тексті інфойса повинна матись фраза "штраф 10%", це означає, що у разі прострочення контрагентом платежу з нього стягується штраф у розмірі 10% від суми інвойса. Проте, оскільки умовами контракту передбачена 100 відсоткова передплата за придбаний товар (п.5.2 Контракту), умови 10% штрафу не розповсюджуються на позивача. Зазначені пояснення представника позивача також підтверджуються листом "Bewi Styrochem Oy" від 19.08.2015року.

Крім того, слід відмітити, що форма та текст інвойсу з указівкою 10% штрафу були надані позивачу та складені продавцем товару.

Твердження відповідача щодо допечатування в рахунку-проформі номеру контракту суд не приймає до уваги, оскільки дані висновки відповідача зроблені на припущеннях та не підтверджуються жодними доказами по справі.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підпису виконавця та контролера на платіжному дорученні 4649249 від 30.03.2015 (а.с.43), колегія суддів зазначає, що на платіжному дорученні проставлений штамп банку з електронним підписом, що підтверджує здійснення оплати, що відповідачем не спростовано.

Стосовно витрат на транспортне обслуговування товару, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, транспортні послуги по перевезенню вантажу здійснювались Фізичною особою - підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_3 на підставі договору №3110/14 від 31.10.2014.

Так, за домовленістю сторін, перевізником надано позивачу довідку №49 від 09.04.2015 про визначення транспортно-експедиційних витрат по перевезенню вантажу за маршрутом м. Порвоо (Фінляндія) до м. Дружківка (Донецька область, Україна).

В подальшому перевізником було надано позивачу рахунок-фактуру №СФ-0000137 від 14.04.2015 на суму 37000 грн. строком дії до 27.04.2015 (а.с.46).

24.04.2015 позивачем було направлено ФОП ОСОБА_3 лист з проханням подовжити строки дії вищезазначеного рахунку-фактури та листом від 27.04.2015 перевізник надав згоду на подовження строків.

Факт виконання послуг перевезення підтверджується актом здачі-прийняття №ОУ-0000137 від 15.07.2015.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що розрахунок позивача з перевізником за зазначеним рахунком-фактурою був здійснений в безготівковій формі на підставі платіжних доручень №1843 від 01.07.2015 на суму 20000 грн. та №1880 від 02.07.2015 на суму 17000 грн.

Таким чином, під час митного оформлення товару у позивача була відсутня можливість надати вищезазначені документи відповідачу.

Також, наявними у справі доказами спростовуються висновки відповідача щодо відсутності додатку до контракту з технічними характеристиками, як то передбачено п.1.1 Контракту.

Як вбачається з п.1.1 Контракту продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті та кількості згідно Додатку №1 (Специфікація) та Технічному додатку №1 до цього Контракту.

Згідно Додатку №1 до митної декларації №700020000/2015/003847, разом з митною декларацією позивачем було подано відповідачу технічну інформацію від 18.06.2013 та сертифікат якості до партії №806363 від 08.04.2015 (а.с.18).

Судами досліджені сертифікат якості (а.с.58) та технічна інформація на товар (а.с.59), з яких вбачається вага постачаємого товару, його назва, номер партії, опис вмісту товару, його застосування, формування та перероблення.

Таким чином, зазначені документи по формі та змісту повністю відповідають вимогам Технічного додатку (п.1.1 Контракту).

Стосовно посилання відповідача на здійснення позивачем 20.06.2014 митного оформлення аналогічного товару за МД №700020000/2014/004080 за рівнем митної вартості 1,6736 євро/кг, тобто, значно вищим ніж за митною декларацією №700020000/2015/003847, суд зазначає, що митне оформлення товару за митною декларацією №700020000/2014/004080 було здійснено митним органом за 6 другорядним методом, як пояснив представник позивача, за пропозицією митного органу, щоб пришвидшити ввезення цього товару та найскоріше використання його в господарській діяльності. При цьому, зазначений факт мав місце рік тому (а.с.91).

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України у митних режимах, відмінних від митного режиму імпорту, здійснюється згідно з положеннями статей 65, 66 цього Кодексу (ст. 51).

Відповідно до частин першої та другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право, зокрема, надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу (ст.52).

Згідно ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч.1-3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.1,2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Колегія суддів апеляційного суду, не беручі до уваги відповідні доводи апеляційної скарги, зауважує, на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, декларант або уповноважена ним особа має право, але таке право не спростовує його можливість оскаржувати відповідні рішення Митниці.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ст. 57).

На підтвердження митної вартості товару позивачем надано митному органу первинні та інші документи, передбачені відповідними положеннями МК України.

Відповідачем не наведено, яким чином витребувані ним у позивача документи можуть усунути сумніви у правильності визначення митної вартості, пов'язані з цифровим значенням статистичної вартості митної декларації країни - експортеру.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсно митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не довільні документи, з перелічених у статті 58 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З урахуванням викладених обставин, судова колегія робить висновок про те, що Митниця не довела, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, відсутність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей робить безпідставним витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості з боку митного органу.

Вказана правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду України в постанові від 31 березня 2015 року (справа 21-127а15).

Оскільки судом апеляційної інстанції, як і місцевим судом, було встановлено, що у товаросупровідних документах, наданих позивачем до спірної митної декларації, міститься вся необхідна інформація, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни товару, то обмеження у застосуванні першого методу визначення митної вартості товару щодо позивача відсутні, як наслідок рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №700020000/2015/000028/2 від 25.06.2015, відмови у прийнятті митної декларації №700020000/2015/003847 від 24.06.2015, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, визнання недійсною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700020000/2015/00031 винесені з порушеннями норм діючого законодавства, у зв'язку з чим є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких підстав, суд вважає, що відповідачем не доведена законність та правомірність прийняття спірних рішень.

З урахуванням вищевикладеного, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова місцевого суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції, відмови в задоволенні апеляційної скарги.

В повному обсязі ухвала виготовлена 02 грудня 2015 року.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Донецької митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року у справі №805/2869/15-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Грета» до Донецької митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №700020000/2015/000028/2 від 25.06.2015, відмови у прийнятті митної декларації №700020000/2015/003847 від 24.06.2015, у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, визнання недійсною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700020000/20415/00031 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов