Справа № 308/8634/15а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Справа № 876/8907/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.08.2015 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобовязання провести нарахування до пенсії,-

встановив:

20.07.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобовязання провести нарахування до пенсії.

У позовній заяві просить суд : визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області щодо відмови включити їй ОСОБА_1 суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату для розрахунку пенсії; зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області провести нарахування та виплату на користь позивача пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 70% суми заробітної плати, включивши у розрахунок заробітку для обчислення пенсії суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 42939,30 грн. відповідно до довідки від 18.12.2014 року № 13926/03, починаючи з 03.07.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.12.2014 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Ужгороді їй було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 70% сум заробітної плати. Для розрахунку пенсії нею було подано довідки № 13925/03 від 18.12.2014 року та № 13926/03 від 18.12.2014 року, за формою, затвердженою постановою Управління Пенсійного фону України від 14.02.2011 року № 5-1. 02.07.2015 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород із заявою про надання розяснення чи враховувалися при визначенні розміру належної їй пенсії суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення. Листом № 11/Ш-88 управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді повідомило ОСОБА_1 що до розрахунку її пенсії не включені виплати у вигляді індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення. Такі дії управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород позивач вважає неправомірними, оскільки згідно чинного законодавства суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення повинні бути включені в заробітну плату для обчислення пенсії.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.08.2015 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді про визнання дій протиправними та зобовязання провести нарахування до пенсії - задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у включенні суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення у заробітну плату для розрахунку пенсії - неправомірними.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 70% суми заробітної плати, включивши у розрахунок заробітку для обчислення пенсії суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 42939,30 (сорок дві тисячі девятсот тридцять девять грн. 30 коп) грн. відповідно до довідки від 18.12.2014р. № 13926/03, починаючи з 03.07.2015 р.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області на користь держави судовий збір в розмірі 73,08 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній до 01.10.2011р.) було визначено, що пенсія відповідно до цього Закону призначаласть у розмірі 80 відсотків сум заробітної плати державного службовця, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. При цьому за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, пенсія збільшувалася на 1% заробітку, але не більше 90%.

Апелянт наголошує на тому, що структура заробітної плати державного службовця визначена ст. 33 Закону України «Про державну службу» та складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Виплати не передбачені ст. 33 вказаного Закону, як складові оплати праці державного службовця (сума індексації заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення, тощо) в розрахунок заробітку для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не включаються.

Крім того, апелянт зазначає, що механізм обчислення заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії згідно Закону України «Про державну службу» регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмів заробітку для обчислення пенсії». Зокрема, даною постановою обумовлено складові заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсій державних службовців та порядок їх визначення. Включення до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсій державних службовців матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації тощо, зазначеною постановою не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області просить суд апеляційної інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити частково, а оскаржувану постанову змінити, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області та з 18.12.2014 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно довідок № 13926/03 від 18.12.2014 року та № 8470/03 від 10.07.2015р., ОСОБА_1 за період з грудня 2009 року по листопад 2014 року отримала 42939,30 грн. в якості індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення.

Так, колегією суддів встановлено, що в розрахунок для обчислення пенсії відповідачем не було включено матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію заробітної плати на вказану вище суму, тому позивач звернувся до відповідача із заявою від 02.07.2015 року про проведення перерахунку призначеної їй пенсії з врахуванням зазначених вище матеріальної допомоги на оздоровлення та щомісячної індексації заробітної плати.

Проте, на подану ОСОБА_1 заяву листом № 11/Ш-88 від 03.07.2015 року управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області відмовило позивачці в проведенні зазначеного перерахунку мотивуючи відмову тим, що чинним законодавством не передбачено врахування зазначених виплат при обчисленні пенсії.

З таким твердженням відповідача ОСОБА_1 не погоджується, а тому звернулась до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Так, зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (із змінами та доповненнями) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці», визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включаються суми матеріальної допомоги, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу», передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Беручи до уваги вищевикладені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст.66 Закону України № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

В даному випадку при вирішенні спірних правовідносин перевагу у застосуванні мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не положення Законів України "Про державну службу" та "Про оплату праці", які до спірних правовідносин є загальними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України є обовязковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України Про оплату праці).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою та грошовим доходом населення, який згідно ст.66 Закону України Про пенсійне забезпечення враховуються при обчисленні пенсій.

Тому, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 повинна враховуватися отримана нею при перебуванні на державній службі матеріальна допомога на оздоровлення та індексація заробітної плати, оскільки на вищезазначені виплати нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 зобовязавши управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 70% суми заробітної плати, включивши у розрахунок заробітку для обчислення пенсії суми індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 42939,30 (сорок дві тисячі девятсот тридцять девять грн. 30 коп) грн. відповідно до довідки від 18.12.2014р. № 13926/03, починаючи з 03.07.2015 р.

Однак, попри правильне по суті вирішення справи, колегія суддів вбачає підстави для зміни оскаржуваної постанови, з огляду на помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області на користь держави судового збору в розмірі 73,08 грн., - зважаючи на наступне.

Так, згідно ч.1 ст.94 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

В контексті даної процесуальної норми, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 посилаючись на п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду із адміністративним позовом не сплатила судовий збір за подання позовної заяви. Попри це, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.07.2015 року було відкрито провадження у даній адміністративній справі. Оскаржуваною ж постановою від 06.08.2015 року в порушення норм Закону України «Про судовий збір» (органи Пенсійного фонду були звільнені від сплати судового збору) та процесуальних норм КАС України (позивачем не було сплачено судових витрат), суд помилково стягнув з управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області на користь держави судовий збір в розмірі 73,08 грн.

З огляду на викладене, з резолютивної частини оскаржуваної постанови необхідно виключити абзац 4 щодо стягнення з управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області на користь держави судового збору в розмірі 73,08 грн., оскільки це суперечить нормам процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, але із помилковим застосуванням норм процесуального права в частині розподілу судових витрат, а тому встановлені обставини у справі дають підстави колегії суддів задовольнити апеляційну скаргу частково, змінивши постанову суду першої інстанції з вищевикладених мотивів.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ст.201, ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області задовольнити частково, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.08.2015 р. по справі № 308/8634/15-а в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області на користь держави судового збору в розмірі 73,08 грн. - змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови абзац 4 щодо стягнення з управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області на користь держави судового збору в розмірі 73,08 грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 01.12.2015 року.