Справа № 820/8107/13-а
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Київ К/800/64719/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2013

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013

у справі № 2а-820/8107/13-а Харківського окружного адміністративного суду

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - СПД ОСОБА_2)

до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - ДПІ)

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2013, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013, позов СПД ОСОБА_2 задоволено: скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ від 24.05.2013 № та № , якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість (ділі - ПДВ) на 55661,50 грн. та з податку на доходи фізичних осіб 53858,25 грн.

У касаційній скарзі ДПІ, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення в скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Підставою для визначення податкових зобов'язань з ПДВ та з податку з доходів фізичних осіб згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, слугували висновки документальної позапланової перевірки позивача щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012, викладені в акті від 08.04.2013 № 1390/1720/НОМЕР_3. Згідно з цими висновками СПД ОСОБА_2 занижено податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 43086,60 грн. та занижено податкові зобов'язання з ПДВ у сумі 51739,00 грн. внаслідок порушення статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98 (Указ № 727/98З), статей 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 № 13-92, пункту 164.1 статті 164, пункту 177.2 статті 177, пункту 181.1 статті 181, пунктів 183.1, 183.2, 183.4 статті 183, пункту 187.1 статті 187 розділу V, пункту 10, підрозділу 10, розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, абзацу «а» пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-VI, пункту 5 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 № 1269. Такі висновки податкового органу вмотивовані тим, що позивач, який у 2010 році перебував на спрощеній системі оподаткування, отримавши за 2010 рік дохід у сумі 604860,00 грн., перевищив граничний обсяг виручки (500 тис. грн.), встановленої Указом Президента України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (у редакції Указу Президента України від 28.06.1999 № 746/99), проте з 01.01.2011 не перейшов на загальну систему оподаткування, не зареєструвався платником ПДВ, не подав декларацію про доходи за 4-й квартал 2010 року, не задекларував доход в сумі 104 860,00 грн., податок з цієї суми не сплатив.

У судовому процесі встановлено, що з 01.01.2010 СПД ОСОБА_2 перебував на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності та був платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_4 (а.с. 152); види підприємницької діяльності, оподаткування доходів від яких здійснюється за загальною системою оподаткування, СПД ОСОБА_2 не здійснював. Згідно з банківськими виписками СПД ОСОБА_2 за 3 квартали 2010 року отримав дохід у розмірі 499 458,00 грн. З огляду на те, що розмір отриманого доходу свідчив про можливе перевищення установлених законодавством для платника єдиного податку обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, послуг) у наступному податкову періоді (4-й квартал 2010 року), позивач повернув свідоцтво про сплату єдиного податку серії НОМЕР_4 до ДПІ, що підтверджується листом від 13.09.2010 б/н із штампом вхідної кореспонденції ДПІ від 14.09.2010 (а.с. 85). 04.10.2010 СПД ОСОБА_2 до податкового орану подав звіт платника єдиного податку за 9 місяців 2010 року, який був прийнятий ДПІ за вх. № 88386; починаючи з 01.10.2010 позивач знаходився на загальній системі оподаткування, вів книгу обліку доходів та витрат та був платником податку з доходів фізичних осіб за правилами, встановленими розділом IV Декрету № 13-92. 09.02.2011 СПД ОСОБА_2 до податкового орану подав декларацію про доходи, одержані з 01.10.2010 по 31.12.2010 (4-й квартал 2010 року), яка була прийнята ДПІ (а.с. 37). В подальшому у строк, встановлений абзацом четвертим ст. 4 Указу № 727/98, СПД ОСОБА_2 подав заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності з І кварталу 2011 року, податковим органом йому видано свідоцтво про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, починаючи з 01.01.2011 (свідоцтво серії НОМЕР_5) (а.с. 155).

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98 (в редакції Указу Президента України від 28.06.1999 № 746/99) (втратив чинність з 1 січня 2012 року) запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва, зокрема, для фізичних осіб, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи. Умовами переходу та перебування на спрощеній системі для громадян - суб'єктів малого підприємництва є перебування з ними в трудових відносинах не більше 10 осіб, включаючи членів їх сімей, та обсяг виручки від реалізації продукції, товарів (робіт, послуг) за календарний рік не повинен перевищувати 500 тис. гривень.

Такі фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку, форма та порядок видачі якого затверджено наказом ДПА України від 29.10.1999 № 599 (у редакції наказу ДПА України від 28.12.2001 № 521). Свідоцтво видається на зазначений в заяві термін, але в межах календарного року.

Відповідно до статті 5 Указу № 727/98 у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Згідно зі статтею 6 цього Указу суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником, зокрема, ПДВ.

Відповідно до вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97-ВР) (втратив чинність з 1 січня 2011 року згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI) особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у том числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обрахування встановленого підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону № 168/97-ВР граничного обсягу оподатковуваних операцій, з досягненням якого пов'язується обов'язок зареєструватись платником податку на додану вартість та з його сплати, особою, яка є платником єдиного податку, здійснюється з моменту, коло у цієї особи виник обов'язок перейти на загальну систему оподаткування, оскільки до цього ця особа звільнена від сплати податку на додану вартість.

З огляду на встановлені в судовому процесі обставини щодо обсягу отриманої позивачем за 3 квартали 2010 року виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) (499 458,00 грн.), щодо подання позивачем звіту платника єдиного податку за 3-й квартал 2010 року, перебування на загальній системі оподаткування впродовж 4 кварталу 2010 року та отримання свідоцтва про сплату єдиного податку з 01.01.2011 суди першої та апеляційної інстанцій зробили юридично правильний висновок, що податковий облік позивач вів правильно, а відтак донарахування йому сум грошових зобов'язань згідно із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями є неправомірним.

Доводи, наведені ДПІ у касаційній скарзі, не спростовують правильність цього висновку судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев