Справа № 760/18434/15-а
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/660/15;
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.

при секретарі Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в м. Києві на неправомірні дії посадових осіб ГУ МВС України в м. Києві щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом на неправомірні дії посадових осіб ГУ МВС України в м. Києві щодо незаконного його звільнення з органів внутрішніх справ.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує, посилаючись на ту обставину, що 22.07.2015 року під час виконання ним своїх службових обовязків відповідно до Закону України «Про міліцію», отримав травму, в звязку з чим з 23.07.2015 року по 11.08.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в госпіталі ГУ МВС України в м. Києві, а з 12.08.2015 року по 26.08.2015 року на амбулаторному лікуванні.

Наказом ГУ МВС України в м. Києві № 537 від 19.08.2015 року, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог п.п. 2.2., 4.1. Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, абз. 2 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВСУкраїни на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з ОВС України.

Враховуючи, що наказ про дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 № 537 від 19.08.2015 видано в час перебування останнього на стаціонарному лікуванні унаслідок травм отриманих ним під час виконання службових обовязків, наказ йому не оголошено під підпис, як того вимагає Дисциплінарний статут ОВС; те, що звільнення з ОВС є крайній захід дисциплінарного впливу і ОСОБА_1 не розяснено в чому полягає порушення дисципліни і чому до нього застосовано саме дисциплінарне стягнення, тобто позбавлення останнього оскаржити рішення; не надання копії наказу чи витягу з нього аж до 02.10.2015, що знову ж позбавило права ОСОБА_1 оскаржити рішення; не врахування обставин, за яких ОСОБА_1 лікується до цього часу і постало питання про хірургічне втручання для негайного лікування; не врахування того, що ОСОБА_1 за час проходження служби в ОВС України взагалі не мав дисциплінарних стягнень; не враховано, що події, що відбулися 22.07.2015 внесені до ЄРДР, де ОСОБА_1 є потерпілою стороною; зазначені обставини виникли у звязку із заявою його дружини про надання йому відпустки за доглядом за малолітньою донькою і одночасним його лікуванням та ряд інших обставин вказують про незаконність прийнятого рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з ОВС України.

Враховуючи викладене вище, позивач просив суд:

-визнати незаконними та скасувати накази Головного управління МВС України в м. Києві № 537 від 19.08.2015 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 та № 735 о/с від 28.08.2015 про звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 з 03.09.2015, поновивши його в ОВС України;

-зобовязати Головне управління МВС України в м. Києві здійснити оплату заробітку (перебування на лікарняному) з 28 серпня 2015 року на день поновлення на службі.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Будь-яка державна служба є публічною службою. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України «Про державну службу». Згідно з вимогами статті 9 цього Закону правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією та спеціальними законами України.

Законодавець урегулював питання, повязані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними законами, до яких, зокрема, відносяться Закони України «Про вибори народних депутатів України», «Про прокуратуру», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про місцеві державні адміністрації», «Про державну виконавчу службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про службу безпеки України», «Про державну податкову службу в Україні», «Про міліцію», «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», «Про Дисциплінарний статут митної служби України», «Про Дисциплінарний статут Збройних сил України» тощо.

При цьому положення Закону України «Про державну службу» можуть застосовуватись щодо посадових осіб у тій частині, які не урегульовані спеціальними законами, зокрема нормами Дисциплінарних статутів України, які є пріоритетними.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

За змістом пункту 2 частини другої статті 17 КАС України спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Статтею 18 КАС України визначено предметну підсудність адміністративних справ, згідно вказаної статті даний спір підсудний окружному адміністративному суду на підставі п.1 частини другої вказаної статті.

З цього випливає, що провадження в даній справі відкрито судом без дотримання правил предметної підсудності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 КАС України суд передає справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження в справі виявилося, що провадження в справі відкрито без дотримання правил предметної підсудності.

Питання про передачу адміністративної справи розглядається судом у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Представник позивача в судовому засіданні, не заперечував проти направлення справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в м. Києві на неправомірні дії посадових осіб ГУ МВС України в м. Києві щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ для розгляду по підсудності до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак, надіслав до суду клопотання про закриття провадження у справі, в звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вивчивши клопотання представника позивача про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку, про його необґрунтованість та безпідставність через те, що провадження у справі було відкрито по КАС України, а положенням п. 2 ч.1 ст.22 КАС України в таких випадках передбачено саме передання справи для розгляду за підсудністю, а не закриття, а тому відсутні підстави для його задоволення.

Враховуючи викладене вище, заслухавши представника позивача, який не заперечував проти направлення справи за підсудністю, суд вважає за необхідне направити справу за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Керуючись ст.ст.18, 22, 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в м. Києві на неправомірні дії посадових осіб ГУ МВС України в м. Києві щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ направити для розгляду по підсудності до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя: