Справа № 642/1527/15-а
Суддя: Клименко О. І.
Дата ухвалення: 2015-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 642/1527/15
№2а/642/39/15
ПОСТАНОВА
Іменем України
20 травня 2015 року
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Клименко О. І.
при секретарі - Шаповал Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова про визнання неправомірними дії та зобов`язання провести певні дії, суд, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач в судове засідання з`явився. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснення надав аналогічно обставинам викладеним в позові.
Представник відповідача в судове засідання з`явився. Проти задоволення позову заперечував, посилаючись на той факт, що грошова винагорода та матеріальна допомога (на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань тощо) є одноразовими виплатами і не зазначені в переліку складових заробітної плати, передбачених ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», тому вони не включаються до заробітку, що враховується при перерахунку пенсії державним службовцям. Представник відповідача вважає, що при визначенні розміру пенсії державним службовцям у заробітну плату слід враховувати виплати, які входять до структури заробітної плати та які передбачені ст. 33 Закону України «Про державну службу», а оскільки матеріальні допомоги є одноразовими виплатами і не зазначені в переліку складових заробітної плати, тому вони не включаються до заробітку, що враховується при призначенні пенсії державним службовцям, тому просила у задоволенні позову відмовити.
Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, встановив факти та відповідні ним правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
На підставі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України передбачає право кожного громадянина на соціальний захист.

Як передбачено частинами 2 та 3 статті 22 Конституції України, конституційні права гарантуються та не можуть бути скасованими або звуженими. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова з 25.12.2012 року та отримує пенсію по інвалідності як державний службовець, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , яке отримано позивачем 18.06.2014 року, та не заперечується відповідачем .
23.01.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату № 22/ВФЗ від 19.01.2015 року з урахуванням допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань та індексації заробітної плати.
Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова від 27.01.2015 року № 16 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на норму ст. 33 Закону України «Про державну службу», якою передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок і відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», перерахунок пенсії здійснюється у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям
Зазначене рішення суд вважає неправомірним виходячи з наступного.
Посилання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова на ст. ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати є одноразовими виплатами, а тому не включаються до заробітку, що враховується при перерахунку пенсії державним службовцям, неправомірні, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які враховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Таким чином, об`єктом обчислення розміру пенсії при призначенні пенсії для відповідача є сума заробітної плати, з якої справляється збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Стаття 33 Закону України «Про державну службу», на яку посилається відповідач, визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення.
На підставі вимог частини 2, 6, 7 ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.
Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про державну службу», державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу, тобто виплата матеріальних допомог на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань визначена законом.
Відповідно до змісту ст. 37 Закону України «Про державну службу», відповідач повинен був виходити з отримуваної позивачем суми заробітної плати, у тому числі «інших виплат», до яких належить матеріальна допомога на оздоровлення і допомога для вирішення соціально-побутових питань, оскільки чинним законодавством пенсійний орган не наділений повноваженнями самостійно визначати структуру заробітної плати державного службовця.
Згідно до вимог ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Таким чином, законодавством віднесено до складу заробітної плати інші виплати.

При цьому надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належить до додаткових видів грошового пенсійного забезпечення й приймаються в розрахунок при зарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.
Включення до складової заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати передбачені Законами України «Про державну службу», «Про оплату праці», постановами Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268, від 20 грудня 1993 року № 1049, від 31 травня 2000 року № 865. Управління Пенсійного фонду України в Ч Ленінському районі м.Харкова при прийнятті рішення про відмову в перерахунку пенсії не враховано вимоги статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.
На підставі вимог ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які згідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати ( доходу), з яких справляються страхові внески ( збори) до соціальних фондів , що діяла на день одержання зазначеного заробітку.
Стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Факт нарахування та сплати страхових внесків або збору підтверджується виданою позивачу для перерахунку пенсії довідкою.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивач посилався у позові з відповідними змінами у подальшому, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані, суд вважає позов доведеним. При цьому, в порушення вимог ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, представник відповідача не навів доказів у підтвердження своїх заперечень до позову.
На підставі чого, з зазначених правових підстав і наведених нормативно-правових актів, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності правових підстав для проведення позивачу перерахунку пенсії.
Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі ст.ст. ст.ст. 71,72,86,162 КАС України , суд ,-
Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова про визнання неправомірними дії та зобов`язання провести певні дії задовольнити.
Постанова по справі може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О. І. Клименко