Справа № 2а-2258/11/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2011 р. Справа № 2a-2258/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового засідання Кобринської Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом суб"єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0 та № /0 від 04.04.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

Субєкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_4 звернувся в суд із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0 та № /0 від 04.04.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення положень Указу Президента Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності субєктів підприємницької діяльності, Закону України Про податок на додану вартість, необґрунтовано та безпідставно, за наслідками проведеної перевірки, прийняв податкове повідомлення-рішення за №/0 від 04.04.2011 року, яким визначено грошове зобовязання зі сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 151534,82 грн.; податкове повідомлення-рішення за № /0 від 04.04.2011 року, яким визначено зобовязання зі сплати податку на додану вартість по вітчизняних товарах в сум 281215,38 грн., в тому числі за основним платежем 224972,3 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 56243,08 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві, додатково суду пояснив, що СПД-фізична особа ОСОБА_4 здійснював будівельні роботи, як забудівник та укладав договори купівлі-продажу даних квартир, відповідно ним одержувався дохід. У ІІІ кварталі 2007 року сума виручки дійсно перевищила 500 000 грн., однак позивачем невірно проведені розрахунки валового доходу, внаслідок чого і не була подана заява до Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську про перехід на загальну систему оподаткування. Крім того, зазначив, що СПД-фізичною особою ОСОБА_4 не подавалися декларації із податку на додану вартість, оскільки позивач не зареєстрований платником даного податку, тому вважає визначення податковим органом зобовязання зі сплати податку на додану вартість безпідставними. Крім того, відповідачем невірно застосовано до позивача норми пп.102.2. Податкового кодексу України, так як застосуванню підлягає пп.102.1 Податкового кодексу України. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача проти заявленого позову заперечили з мотивів викладених в письмовому запереченні відповідача, крім того суду пояснили, що під час перевірки СПД-фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 було встановлено, що позивач з 01.10.2007 року по 31.12.2008 року здійснював діяльність на підставі сплати єдиного податку згідно Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності обєктів малого підприємництва», за видом діяльності будівництво та ремонт. Протягом 2007-2008 років між позивачем та громадянами було укладено договори купівлі-продажу квартир та нежитлових приміщень, які будуть створені в майбутньому у багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення по вул.Снігуровича, 12. Однак СПД-фізична особа ОСОБА_4 отримавши в 2007 році обсяг виручки в розмірі 1208617,52 грн. повинен був з ІV кварталу перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності. До кінця 2007 року та у 2008 році СПД-фізична особа ОСОБА_4 продовжував перебувати на спрощеній системі оподаткування і отримав валовий дохід за 2007 рік на суму 708617,52 грн., за 2008 рік -638358,65 грн. без ПДВ. За 2007 і 2008 роки позивач отримав чистий дохід в сукупності 1010232 грн. Таким чином, податковим органом визначено позивачу суму грошового зобовязання - податок з доходів фізичних осіб в розмірі 151534,82 грн. Крім того, у звязку із тим, що сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) у ІІІ кварталі 2007 року сукупно перевищила 500000 грн. СПД-фізична особа ОСОБА_4, на виконання вимог пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 та п.9.6 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» зобовязаний був зареєструватися, як платник податку на додану вартість і його сплачувати, однак цього не зробив. В звязку з цим, податковим повідомленням-рішення визначено позивачу суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 281215,38 грн., в тому числі 224972,3 грн. за основним платежем та 56243,08 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Вважають дій податкового органу правомірними, просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 13.05.1999 року Івано-Франківським міським виконавчим комітетом зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. Крім того, позивач ОСОБА_5 податковою інспекцією в м.Івано-Франківську 13.05.1999 року взятий на податковий облік. На час проведення ОСОБА_5 податковою інспекцією в м.Івано-Франківську перевірки СПД-фізичної особи ОСОБА_4 платником податку на додану вартість не являвся. Дана інформація міститься в акті перевірки від 21.03.2011 року за №1502/17-3/НОМЕР_1 (а.с.8).

ОСОБА_5 податковою інспекцією в м.Івано-Франківську проведено планову виїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства про оподаткування фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року, за результатами якої відповідачем 21.03.2011 року складено акт за №1502/17-3/НОМЕР_1(а.с.6-34).

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки, відповідач 04.04.2011 року податковим повідомленням-рішенням за №/0 визначив позивачу податкове зобовязання зі сплати податку з доходів з фізичних осіб в розмірі 151534,82 (а.с.35), а також податковим повідомленням-рішенням за №/0 визначив зобовязання зі сплати податку на додану вартість в розмірі 281215,38 (в тому числі 224972,3 грн. за основним платежем 56243,08 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.35-36).

СПД-фізичною особою ОСОБА_4 13.04.2011 року було порушено апеляційне провадження щодо даних податкових повідомлень-рішень, за результатами якого 27.05.2011 року ДПА в Івано-Франківській області прийнято рішення, яким оскаржені податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга позивача без задоволення (а.с.38-42). Позивачем 14.06.2011 року повторно подано скаргу на імя голови ДПС України, за результатами якої 30.06.2011 року податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу СПД-фізичної особи ОСОБА_4 без задоволення (а.с.43-48).

Такі висновки відповідача за результатами проведеної перевірки мотивовано тим, що за період який перевірявся, СПД-фізична особа ОСОБА_4 діяльність здійснював на підставі сплати єдиного податку згідно Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 03.07.1998 року за № 727/98: за ставками 200,0 грн. в 2007 році, вид діяльності будівництво; в 2008 році - ставкою 200,0 грн., вид діяльності будівництво, а з 01.01.2009 року на загальній системі оподаткування, згідно з IV розділом Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 13-92 Про прибутковий податок з громадян шляхом сплати авансових платежів з очікуваного (оціночного) доходу. В акті перевірки зазначено, що позивач за III квартал 2007 року від реалізації продукції перевищив граничний обсяг виручки та за 2007 рік отримав виручку в сумі 1208617,52 грн., тобто перевищив встановлений Указом Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва розмір 500 000,00 грн. та в порушення ст.5 даного Указу не перейшов на загальну систему оподаткування, обліку та звітності з 4-го кварталу. Враховуючи те, що сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) у ІІІ кварталі 2007 року сукупно перевищила 500000 грн., позивач на виконання вимог пп.2.3.1 п.2.3 ст.2 та п.9.6 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» зобовязаний був зареєструватися, як платник податку на додану вартість, чого ним зроблено не було.

Вирішуючи правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд дійшов до висновку, що їх прийнято обґрунтовано та з урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, виходячи з наступного.

Щодо оскаржуваного СПД-фізичною особою ОСОБА_4 податкового повідомлення-рішення за №3/0 від 04.04.2011 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 30.05.2007 року між СПД-фізичною особою ОСОБА_4 (Продавець) було укладено два договори купівлі-продажу із ОСОБА_6 (Покупець), за умовами першого Продавець зобовязується передати у власність Покупця квартиру, за умовами другого нежитлове приміщення (гараж) по вул.Снігуровича,12, які будуть створені ним у майбутньому, а Покупець зобовязується прийняти квартиру та нежитлове приміщення у відповідності до умов Договору та оплатити її.(а.с.74-77). ОСОБА_6 було здійснено оплату відповідно до даних договорів купівлі-продажу, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру за №6, №7 від 30.05.2007 року відповідно на суму 45450 грн. та 10 000 грн., №8, №9 від 10.10.2007 року відповідно на суму 5050 грн. та 45450 грн., №9, №10 від 14.12.2007 року відповідно на суму 5050 грн. та 50500 грн. (а.с.78-79). Згідно договорів відступлення від 02.08.2007 року, ОСОБА_6 відступив свої майнові права на квартиру та гараж в користь ОСОБА_7 (а.с.80-81). Аналогічні договори купівлі-продажу квартир та нежитлових приміщень СПД-фізичною особою ОСОБА_4 були укладені з рядом інших громадян, які в свою чергу проводили сплату згідно укладених договорів: зокрема 10.06.2008 року із ОСОБА_8 договір купівлі продажу квартири та нежитлового приміщення (гараж) (а.с.82-85), останнім було здійснено оплату згідно даних договорів, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру б/н від 10.06.2008 року відповідно на суму 34285 грн. та 170299,85 грн.(а.с.86); 03.04.2007 року із ОСОБА_9 договір купівлі продажу квартири (а.с.88-89), згідно якого здійснено оплату відповідно до копії квитанцій до прибуткового касового ордеру б/н, №3, №4 від 03.04.2007 року відповідно - 5050 грн., 80295 грн., 5611 грн., №8, №9 від 05.06.2007 року на суму 11222,24 грн. та 1402,76 грн., №10 від 03.08.2007 року 4206,65 грн., №11 від 04.09.2007 року 5605,05 грн., б/н від 10.10.2007 року - 5756 грн., №20 від 07.11.2007 року 1110 грн., б/н від 17.01.2008 року-5596,50 грн.(90-91); 17.07.2007 року із ОСОБА_10 договір купівлі-продажу квартири (а.с.92-93) та здійснено оплату відповідно до копії квитанцій до прибуткового касового ордеру №13 від 15.08.2007 року на суму 80 057,65 грн., №15 від 27.09.2007 року 43700 грн. (а.с.94); 28.01.2008 року із ОСОБА_11 договір купівлі-продажу квартири (а.с.95-96) та здійснено оплату відповідно до копій квитанцій №15,16 від 28.01.2008 року відповідно на 142125,93 грн. та 142125,93 грн. (а.с.97); 10.09.2008 року із ОСОБА_12 договір купівлі продажу квартири (а.с.98-99) та здійснено оплату відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру б/н від 10.09.2007 року на 139 001,25 грн. (а.с.100); 18.12.2007 року із ОСОБА_13 договір купівлі-продажу квартири (а.с.101-102) та здійснено оплату відповідно до копій квитанцій до прибуткового касового ордеру №12, 13 від 18.12.2007 року на 170359,22 грн. та 111100 грн.(а.с.103); 29.03.2008 року із ОСОБА_14, ОСОБА_15 договір купівлі-продажу квартири та договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (гараж) (а.с.104-107), відповідно до листа від 06.04.2007 року за №01-04, зобовязання Покупців перед Продавцем щодо оплати грошових коштів виконані в повному обсязі (а.с.108); 08.02.2008 року із ОСОБА_16 договір купівлі-продажу квартири (а.с.109-110), докази сплати коштів згідно даного договору відсутні.

Представниками відповідача в судовому засіданні було вказано, що СПД-фізичною особою ОСОБА_4, згідно даних, відображених у звітах платника єдиного податку задекларований обсяг виручки від реалізації товарів (робіт,послуг) за 2007 рік в розмірі 450000 грн., в тому числі за І квартал 2007 року -0,0 грн., за ІІІ квартал 2007 року -380000 грн., за ІV квартал 2007 року 70000 грн., за 2008 рік 350000 грн., в тому числі за І квартал 2008 року 185000 грн., за ІІ квартал 2008 року -250000 грн., за ІІІ квартал 2008 року -72000 грн., ІV квартал 2008 року 68000 грн.

В судовому засіданні дані обставини не заперечувалися представником позивача.

Таким чином судом встановлено, що обсяг виручки від реалізації продукції, відповідно до копій квитанцій до прибутково касових ордерів, становить за 2007 рік 1208 617,52 грн., що перевищує граничні обсяги виручки 500 000 грн.

Відповідно до статті 11 Закону України Про державну підтримку малого підприємництва застосування суб'єктами малого підприємництва спрощеної системи оподаткування бухгалтерського обліку та звітності здійснюється в порядку встановленому законодавством України. Такий порядок визначає Указ Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва від 28 червня 1999 року №746/99.

Згідно абзацу 1 пункту 1 Указу, спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. Таким чином, Указом встановлено критерії малого підприємництва для можливості застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

В силу положень Указу, для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб, що відповідають зазначеним критеріям, оподаткування відбувається за спрощеною системою оподаткування, тобто зі сплатою єдиного податку, ставка якого встановлюється місцевими радами.

Згідно ч.1 ст.5 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва, у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Таким чином позивачем у III кварталі 2007р. було допущено порушення ч.1 ст.1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва, а саме перевищення граничного розміру річної виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) на суму понад 500 000 грн.

В зв'язку з тим, що сума доходу СПД-фізичної особи ОСОБА_4 у III кварталі 2007 році перевищила обсяг виручки від реалізації продукції понад 500 000 грн., то починаючи з наступного періоду, а саме: з IV кварталу 2007р. останній зобов'язаний був перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 податковою інспекцією в м. Івано-Франківську правомірно встановлено, що в порушення ст.13 та 14 Декрету Кабінету Міністрів від 26.12.1992 року №13-92 Про прибутковий податок з громадян СПД-фізичною особою ОСОБА_4, занижено податок з фізичних осіб на суму 151534,82 грн.

Щодо податкового повідомлення рішення № /0 від 04.04.2011 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України Про податок на додану вартість (Закону чинного на момент виникнення спірних правовідносин), особа, підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 тис. грн. (без урахування податку на додану вартість).

Згідно із статтею 9 зазначеного Закону, особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 ст. 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом. Якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування. Заява про реєстрацію направляється на адресу податкового органу з повідомленням про вручення або вручається особисто представником такої особи службовій особі податкового органу. Податковий орган зобов'язаний видати заявнику (відправити поштою) свідоцтво про податкову реєстрацію такої особи протягом десяти днів від дня отримання реєстраційної заяви. З урахуванням положень пункту 9.5 цієї статті заява про реєстрацію має бути подана (надіслана) податковому органу особами, що підлягають реєстрації згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми оподатковуваних операцій, визначеної зазначеним пунктом.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що обсяг виручки, який СПД-фізична особа ОСОБА_4 отримав за 2007 рік становить 1208 617,52 грн., що перевищує граничні обсяги виручки 500 000 грн.

Враховуючи такий обсяг виручки, суд приходить до висновку, що на виконання вимог пп.2.3.1. п.2.3 ст.2 та п.9.6 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» позивач зобовязаний зареєструватися як платник податку на додану вартість, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми оподаткованих операцій.

Заяви про реєстрацію платника податку на додану вартість до Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську позивачем не подавалося.

Відповідно до підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових, коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт(послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Пунктом 10.1 статті 10 Закону України Про податок на додану вартість визначено, що платники податку несуть відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення податку до бюджету відповідно до законодавства України.

Згідно з підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (Закону чинного на момент виникнення спірних правовідносин) податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 зазначеного Закону, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію; дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях; контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання.

Документальною перевіркою, встановлено, що сума податкового зобов'язання з податку на додану вартість занижена на 224972,30 грн., в тому числі за 2007 рік -97300,57 грн. та за 2008 рік 127671,73 грн.

Визначення переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства з 01.01.2011 року врегульовані Податковим кодексом України, який набрав чинності.

Відповідно до п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2. 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 податковою інспекцією в м. Івано-Франківську податковим повідомленням-рішенням № /0 від 04.04.2011 року правомірно визначено суму податкового зобовязання зі сплати податку з доходів фізичних осіб в розмірі 151534,82 грн., та податковим повідомленням-рішенням за №/0 суму податку на додану вартість в розмірі 281215,38 грн., в тому числі 224972,3 грн. за основним платежем та 56243,08 грн. за штрафними фінансовими санкціями.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 < Текст > Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову суб"єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0 та № /0 від 04.04.2011 р.,відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ ОСОБА_17

Постанова складена в повному обсязі 05.12.2011 року.