Справа № 2а/622/40/12 (622/1492/12)
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Київ К/800/9674/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.

суддів: Головчук С.В.

Черпака Ю.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу відділу державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції України на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області щодо повернення виконавчого документу стягувачу ВП №32431706 від 28 серпня 2012 року та зобов'язання повно і своєчасно виконати рішення суду.

Постановою Ружинського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2012 року позов задоволено. Визнано дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області щодо винесення ним постанови серії ВП №32431706 від 28 серпня 2012 року про повернення виконавчого документа стягувачеві по примусовому виконанні виконавчого листа по справі №2-а-1563, виданого 10 квітня 2012 року Ружинським районним судом Житомирської області - протиправними. Постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області серії ВП №32431706 від 28 серпня 2012 року про повернення виконавчого документа стягувачеві по примусовому виконанні виконавчого листа по справі №2-а-1563, виданого 10 квітня 2012 року Ружинським районним судом Житомирської області скасовано. Зобов'язано відповідача вжити всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів по виконанню виконавчого листа по справі №2-а-1563, виданого 10 квітня 2012 року Ружинським районним судом Житомирської області.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2013 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2012 року - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що судами неправильно застосовано норми матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що постановою старшого державного виконавця державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області від 03 травня 2012 року відкрито виконавче провадження № ВП 32431706 з примусового виконання постанови Ружинського районного суду на підставі виданого судом 10 квітня 2012 року виконавчого листа №2-а-1563, яким управління пенсійного фонду України в Ружинському районі зобов'язано провести перерахунок та виплату підвищення пенсії ОСОБА_2 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01 грудня 2010 року по 31 травня 2011 року. Цією ж постановою боржнику був наданий строк для добровільного виконання постанови до 18 травня 2012 року, проте в зазначений строк добровільно рішення суду виконано не було.

З метою забезпечення виконання виконавчих документів державним виконавцем було проведено наступні виконавчі дії: 03 травня 2012 року державним виконавцем Мазуром О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження примірники якої направлено сторонам для ознайомлення та для виконання. 27 серпня 2012 року на адресу ДВС надійшов лист від боржника в якому зазначено, що управлінням Пенсійного фонду України в Ружинському районі було здійснено нарахування коштів позивачу в сумі 1054,80грн., дана сума внесена для виплати на окремі відомості.

27 серпня 2012 року державним виконавцем складено акт про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а згідно повідомлення боржника рішення в частині нарахування виконано, дані внесено на окремі відомості. Крім того, зазначено, що застосувати до боржника заходи примусового виконання в порядку ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», не можливо, оскільки боржник виконує рішення в межах наданих повноважень та коштів, затверджених кошторисом на відповідний рік.

28 серпня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку з тим, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду та виконує рішення суду в межах наданих повноважень, а рішення суду в частині виплати доплати до пенсії виконує в межах коштів, затверджених кошторисом на відповідний рік.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновків, що державний виконавець неправомірно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки не дотримався приписів законодавства щодо своєчасності та повноти проведення виконавчих дій.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено відповідними положеннями Закону України «Про виконавче провадження», згідно зі статтями 1 та 2 якого виконавче провадження - є сукупність дій органів і посадових осіб державної виконавчої служби, яка входить до системи Міністерства юстиції України, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених чинним законодавством України, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання зазначених рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом (державні виконавці).

Частиною 1 статті 11 вказаного Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням (стаття 32 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із частиною 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (далі - державні органи) регулюється Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845(далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 26-27 Порядку примусове виконання рішень про стягнення коштів з рахунків боржника здійснюється після закінчення строку, передбаченого для самостійного виконання таких рішень, у разі не подання боржником повідомлення, зазначеного у пункті 25 цього Порядку, або подання повідомлення, що містить недостовірну інформацію, або недостатнього обсягу коштів на рахунках боржника. У разі встановлення факту наявності у боржника необхідних для виконання рішення про стягнення коштів з його рахунків бюджетних асигнувань або фактичних власних надходжень державний виконавець подає органові Казначейства платіжні вимоги згідно із пунктом 33 цього Порядку. Державний виконавець накладає арешт на рахунки боржника, відкриті в органі Казначейства, які встановлюються у процесі проведення виконавчих дій. Орган Казначейства приймає до виконання постанову державного виконавця про арешт рахунків боржника, оформлену в установленому порядку, із зазначенням найменування боржника, номерів його рахунків, відкритих в органі Казначейства, та суми коштів, яка підлягає арешту та стягненню. Арешт накладається на реєстраційні і спеціальні реєстраційні рахунки боржника. У разі накладення арешту на окремий рахунок боржника або за окремим кодом економічної класифікації видатків бюджету рахунка боржника державний виконавець у постанові про арешт рахунків боржника може зазначити номер такого рахунка чи коду.

Постанова про арешт рахунків боржника виконується органом Казначейства протягом бюджетного періоду, але не пізніше ніж в останній робочий день бюджетного періоду з обслуговування клієнтів, визначеного регламентом роботи органу Казначейства у період завершення обслуговування, і знімається з обліку наступного робочого дня після закінчення бюджетного періоду та повертається державному виконавцеві протягом трьох робочих днів. При цьому державний виконавець подає щороку не пізніше 15 грудня до органу Казначейства платіжні вимоги для стягнення коштів з рахунків боржника, на які накладено арешт (пункт 28 Порядку).

Пунктом 29 Порядку передбачено, що у разі відсутності відкритих асигнувань за відповідними кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодами тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) і економічної класифікації видатків бюджету, за якими здійснюватиметься безспірне списання коштів з рахунків боржника, платіжні вимоги для стягнення коштів із зазначених рахунків повертаються разом з постановою про арешт рахунків боржника відповідно до абзацу другого пункту 28 цього Порядку.

Згідно із підпунктом 5 пунктом 34 Порядку орган Казначейства не здійснює безспірне списання коштів з рахунків боржника та повертає протягом трьох робочих днів органові державної виконавчої служби без виконання платіжні вимоги та оригінали або завірені копії виконавчих документів у разі, коли відсутні відкриті асигнування за відповідним кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодом тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) і економічної класифікації видатків бюджету (за загальним фондом та іншими коштами спеціального фонду бюджету) та власні надходження боржника (за спеціальним фондом бюджету).

Відповідно до пункту 40 Порядку у разі відсутності коштів на рахунках боржника, необхідних для виконання рішення про стягнення коштів з таких рахунків, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, яке не використовується ним для провадження основної діяльності.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як встановлено судами, рішення суду виконано частково, боржником здійснено нарахування коштів в сумі 1054,80 грн., однак виплату вказаних коштів не проведено. Заходів примусового виконання судових рішень, зокрема, призначення нового строку для виконання рішення суду державний виконавець не застосовував через відсутність у боржника додаткових асигнувань та права розпоряджатися коштами на рахунках, пов'язаних з виконанням судових рішень.

Разом з тим, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Так, у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Враховуючи наведене, судами зроблено обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог, оскільки державним виконавцем ВПВР не вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на виконання судового рішення щодо виплати підвищення до пенсії. А тому, постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 серпня 2012 року є неправомірною.

Враховуючи те, що посилання відповідача в касаційній скарзі на порушення судами норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, та ними повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішеннях, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу відділу державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції України залишити без задоволення, а постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконною та скасування постанови - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак