Справа № 0907/2а-12491/11
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Київ К/800/28490/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про перерахунок пенсії,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі - Управління) на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 березня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним протоколу Управління №11503 від 24 грудня 2009 року та зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії з врахуванням 40% надбавки за вислугу років від посадового окладу та доплати за ранг та повернення недоплаченої вказаної надбавки у розмірі 40%.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 березня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2013 року, позов задоволено повністю.

У касаційній скарзі Управління, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 згідно з наказом Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську від 16 грудня 2009 року була звільнена з роботи у зв'язку з виходом на пенсію за віком. Стаж роботи позивача на державній службі становить 15 років 7 місяців, загальний стаж - 37 років 4 місяці. Під час роботи в органі державної податкової служби позивач отримувала винагороду за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. При обчисленні розміру пенсії їй було враховано відповідно до Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення стажу державної служби» від 3 травня 1994 року №283 надбавку за вислугу років у розмірі 25% посадового окладу та надбавки за ранг.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року №865 встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до законів, зазначених у пункті 1 цієї постанови (у пункті 1 постанови зазначений Закон України «Про державну службу»), враховуються в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Пунктом 6 цієї постанови визначено, що у всіх випадках призначення (перерахунку) пенсій заробіток для обчислення пенсії не може перевищувати сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, на момент призначення (перерахунку) пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року №1013 затверджено Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання (чинного, на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до положень якого винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби залежно від стажу роботи і обчислюється у відсотках, виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці.

Винагорода за вислугу років враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства.

Абзацом 3 зазначеної постанови встановлено, що витрати на виплату винагороди за вислугу років здійснювати у межах фонду оплати праці передбаченого органам державної податкової служби в Державному бюджеті України.

Таким чином, з наведеного вбачається, що винагорода за вислугу років, встановлена посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, є частиною заробітної плати зазначених посадових осіб, виплачується за рахунок та у межах фонду оплати праці, передбаченого органам державної податкової служби в Державному бюджеті України, враховується при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства, на неї нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому повинна враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця у розмірах, що виплачуються на день звільнення посадової особи з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії, у даному випадку пенсію державного службовця.

Стаття 33 Закону України «Про державну службу» визначає умови оплати праці державних службовців, а не умови їх пенсійного забезпечення, а тому, якщо державний службовець під час перебування на державній службі отримував винагороду (надбавку) за вислугу років у розмірі 40% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг (спеціальне звання), то зазначений розмір цієї винагороди (надбавки) повинен бути врахований і при обчисленні пенсії державного службовця.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 березня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб