Справа № 522/16558/15-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 р.м.ОдесаСправа № 522/16558/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Погрібний С.О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, просив визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси щодо обмеження під час перерахунку розміру його пенсії за вислугу років, визнати незаконним рішення управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси № 149479 від 08.05.2015 року про відмову у перерахунку пенсії, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси зробити перерахунок пенсії, виходячи з розміру призначеної йому пенсії 82% від суми місячного заробітку, відповідно до частини 17 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26 листопада 1993 року, в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року, з урахуванням поданої довідки Прокуратури Одеської області від 30 березня 2015 року № 325 про новий посадовий оклад та загальний розмір місячної зарплати, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси провести перерахунок пенсії та здійснити відповідні виплати недорахованої пенсії відповідно до чинного законодавства. З огляду на вказане позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії з іншого, більшого розміру, враховуючи новий посадовий оклад та загальний розмір місячної зарплати співробітника органу прокуратури, ні ж це визначено відповідачем за попереднім розміром посадового окладу.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою просив відмовити у задоволенні позову й розглядати справу за його відсутності у порядку письмового провадження, також подав письмові заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні пред'явленого позивачем адміністративного позову у зв'язку із його безпідставністю та необґрунтованістю, просив суд розглядати справу за його відсутності.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в частині вимог, що стосуються пенсійних виплат, які мали бути здійснені раніше 11 лютого 2015 року, - залишено без розгляду у зв'язку зі спливом строків звернення до суду з відповідним адміністративним позовом.

Позивач надав суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси перерахувати та виплатити ОСОБА_2 розмір пенсійних виплат, з урахуванням довідки Прокуратури Одеської області від 30 березня 2012 року № 325 про новий посадовий оклад та загальний розмір місячної зарплати. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси провести перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_2, починаючи з 11 лютого 2015 року по 30 березня 2015 року, виходячи з розміру призначеної пенсії - 82% від суми місячного заробітку, з врахуванням раніше здійснених платежів. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси провести перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_2, починаючи з 30 березня 2015 року, виходячи з розміру призначеної пенсії - 82% від суми місячного заробітку, з урахуванням довідки Прокуратури Одеської області від 30 березня 2015 року № 325 про новий посадовий оклад та загальний розмір місячної зарплати, з врахуванням раніше здійснених платежів. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 73,0 гривень. Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси в дохід держави судовий збір у розмірі 8 копійок.

Не погодившись з таким рішенням управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси звернулося з апеляційною скаргою на зазначену постанову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Апелянт просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог пп.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогами про визнання неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси щодо непроведення перерахунку його пенсії без обмежень розміру пенсії за віком з урахуванням збільшення посадового окладу та загальний розмір місячної зарплати співробітника органу прокуратури відповідно до довідки, наданої Прокуратурою Одеської області під № 325 від 30 березня 2015 року.

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 одержує пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, яка призначена у відповідності із Законом України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІІ «Про прокуратуру», починаючи з 17 листопада 2006 року.

31.03.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної йому пенсії відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з більшого заробітку, оскільки з часу проведення розрахунку пенсії 17.11.2006 року відбулось істотне збільшення посадових окладів працівників прокуратури.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси від 08.05.2015 року № 149479 ОСОБА_2 відмовлено в перерахунку пенсії в розмірі 82% та розяснено листом Управління № 276/Г-11 від 08.07.2015 року, що, відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», починаючи з 01.01.2015 року змінено розміри спеціальних пенсій, а саме: зменшено відсоток заробітної плати, тобто до 60 відсотків, що береться для обчислення пенсії.

Відмову управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси в перерахунку пенсії у розмірі 82% позивач вважає незаконною та безпідставною.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено вимогами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачеві, передбачено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а за кожний повний рік праці понад 10 років на таких посадах пенсія збільшується на 2 відсотка, але не більш 90 відсотків від суми місячного заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Отже, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим, питання про підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюються правилами частини тринадцятої, вісімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, на підставі наведеного, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є правила частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначена правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року, ухваленою в справі № 21-348а13 за позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Феодосії Автономної Республіки Крим про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси № 149479 від 08.05.2015 року про відмову позивачу здійснити перерахунок пенсії з огляду на обмеження під час перерахунку її розміру за вислугу років є протиправним, таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства та підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян

Суддя: О.І. Шляхтицький