Справа № 2а-193/12/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2012-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2012 р. Справа № 2a-193/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Андрейчук Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області

до відповідача: Долинської міської ради

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора"

про стягнення заборгованості в сумі 274841,24 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

16.01.2012 року Долинська обєднана державна податкова інспекція Івано-Франківської області (далі позивач) звернулася з адміністративним позовом до Долинської міської ради Івано-Франківської області (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 274 841, 24 гривень, що виник внаслідок невиконання податкового обовязку комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна контора» (КП «ЖЕК»), яке перебуває в управлінні відповідача.

31.01.2012 року ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду до участі в даній справі залучено в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора» (надалі - третя особа).

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що третя особа протиправно, в порушення податкового обовязку встановленого статтею 36 Податкового кодексу України не сплатила узгоджені грошові зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 239 166, 10 гривень та з податку на доходи найманих працівників в розмірі 36 675,14 гривень, а відповідач на подання органу державної податкової служби, в порядку статті 96 Податкового кодексу України у встановлений тридцятиденний термін відповіді не надав.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, вказаних в позовній заяві та суду пояснила, що у третьої особи відсутнє майно, вартість якого покриває суму його податкового боргу, що підтверджується наявними в матеріалах справи листами Калуського ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації, Долинського районного відділу державного земельного кадастру, а тому 14.01.2011 року позивач звертався до відповідача, до сфери управління якого належить третя особа з поданнями в порядку статті 96 Податкового кодексу України, однак, відповідачем на дане подання відповіді не надано. Вказані обставини слугували підставою для звернення з даною позовною заявою про стягнення податкового боргу з відповідача, в управлінні якого перебуває третя особа. Просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

На запитання суду пояснила, що Долинською оДПІ акт опису майна та внесення його в податкову заставу чи акт відсутності власного майна у КП «ЖЕК», не складались. Крім того, підтвердила ту обставину, що частина заявленої до стягнення суми заборгованості, а саме 263 695,37 грн., стягувалась в судовому порядку з КП «ЖЕК».

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, мотивуючи тим, що у відповідності до вимог статті 96 Податкового кодексу України звернення стягнення на податкового боргу на кошти органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває платник податків, що допустив утворення податкового боргу можливе лише після продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, а в даному випадку продажу майна позивачем не проводилося, а здійснено тільки опис майна. Просила в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання з розгляду даної адміністративної справи свого представника в судове засідання не направила.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що даний адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.05.1997 року відповідно до рішення Долинської міської ради Івано-Франківської області проведено державну реєстрацію комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора».

Станом на 28.11.2011 року податковий борг третьої особи становить 274 841,24 грн., який виник в звязку з несплатою самостійно задекларованих зобовязань з податку на додану вартість 239 166,10 грн., в тому числі пеня 11 272,48 грн., та з податку на доходи найманих працівників 35 675,14 грн.

Як встановлено судом та не заперечується представниками сторін по справі, стягнення частини вказаного податкового боргу було предметом розгляду в адміністративній справі за позовом Долинської оДПІ до КП «ЖЕК». Постановою Івано-Франківського окружного суду по справі №2а-1648/11/0970 від 14.04.2011 року, стягнуто з КП «ЖЕК» податковий борг в сумі 269 695,37 грн. (податок на додану вартість 232 669,17 грн., та податок на доходи найманих працівників 37 026,19 грн.) (а.с.10-12).

Тобто, заявлену до стягнення в даній адміністративній справі суму податкового боргу КП «ЖЕК» в частині стягнення 269 695,37 грн., вже стягнуто в судовому порядку, тому на думку суду, стягнення вказаної суми заборгованості не підлягає повторному стягненню, згідно позову заявленого в порядку ст. 96 ПК України.

Однак, з урахуванням того, що відповідачем в даній справі є Долинська міська рада, а не КП «ЖЕК», то ця обставина виключає можливість застосування наслідків статей 109, 157 КАС України.

Решта суми заборгованості 6496,93 грн., виникла в результаті несплати КП «ЖЕК» задекларованих податкових зобовязань в податкових деклараціях з податку на додану вартість після 14.04.2011 року.

14.01.2011 року позивач звернувся до голови Долинської міської ради з листом за №23/9/24-015/43, в якому з посиланням на статтю 96 Податкового кодексу України просив вжити заходів спрямованих на погашення податкового боргу третьої особи (а.с.16).

Судом встановлено, що відповіді на вказаний лист відповідач позивачу не направив.

16.01.2011 року позивач звернувся з даним адміністративним позовом про стягнення з відповідача податкового боргу третьої особи в розмірі 274 841, 24 гривень.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується представником позивача, що Долинською оДПІ не вчинялись дії спрямовані на опис та внесення в податкову заставу майна третьої особи на загальну суму 274 841,24 грн., та як наслідок продаж, внесеного в податкову заставу майна третьої особи не здійснювався.

Висновок про відсутність у КП «ЖЕК» власного майна, зроблено позивачем виключно на підставі листів Калуського ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації, Долинського районного відділу державного земельного кадастру (а.с. 13-15). Всі вищеперераховані листи датовані 2009 роком, а тому на думку суду, не можуть слугувати належними доказами того, що станом на січень 2012 року власне майно у КП «ЖЕК» відсутнє. Крім того, отримання такої інформації податковим органом не може розцінюватись як проведення опису та внесення в податкову заставу майна третьої особи, його подальший продаж, як того вимагає стаття 96 Податкового кодексу України та не є по своїй суті актом, що підтверджує відсутність власного майна в третьої особи.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 96 Податкового кодексу України встановлені особливості погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.

Відповідно до пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, повязаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобовязаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради (пункт 96.1.1);

затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу (пункт 96.1.2);

ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії (пункт 96.1.3);

прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків (96.1.4).

Згідно з пунктом 96.3 вказаної статті Податкового кодексу України відповідь щодо прийняття одного із зазначених рішень надсилається органу державної податкової служби протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог орган державної податкової служби зобовязаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм статті 96 Податкового кодексу України суд вказує на те, що обовязок органу державної податкової на звернення із поданням в порядку пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади до сфери управління якого належить майно платника податків комунального підприємства боржника виникає після продажу внесеного в податкову заставу майна такого підприємства і лише за умови недостатності суми коштів, отримана від такого продажу для покриття податкового боргу.

Враховуючи, що судом встановлено ту обставину, що позивачем не проводився опис майна КП «ЖЕК» для внесення його податкову заставу та як наслідок, не здійснювався у відповідності до статті 95 Податкового кодексу України продаж майна третьої особи, що внесено в податкову заставу, не складався акт про відсутність власного майна, то позивач, як орган державної податкової служби, не здійснив за платника податків на користь держави всіх необхідних заходів щодо погашення податкового боргу та не отримав підстав для звернення до органу місцевого самоврядування з поданням у відповідності до статті 96 Податкового кодексу України.

Звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно без дотримання порядку встановленого статтею 96 Податкового кодексу України, є недопустимим.

Таким чином, судом встановлено, що у позивача відсутні підстави для звернення до Долинської міської ради Івано-Франківської області із поданням в порядку пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України.

Крім того, суд також враховує ту обставину, що податковим органом повторно заявлено до стягнення податковий борг КП «ЖЕК» в розмірі 269 695,37 грн., стягнення якого було предметом розгляду в іншій адміністративній справі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, а позов таким, що до задоволення не підлягає.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: (підпис) ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 17.02.2012 року.