Справа № 813/5977/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року м. Львів № 813/5977/15

09 год. 38 хв.

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2;

відповідача : представник ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1В.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому з урахуванням уточнення до позовної заяви від 01.12.2015 року просить стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату за час затримки виконання рішення суду з 17.03.2015 року по 26.10.2015 року в сумі 36817,44 грн., за виключенням податків і зборів.

Посилається на те, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року у справі №813/8192/14, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 до Львівської митниці Міндоходів про скасування наказів та поновлення на посаді задоволено повністю:

- визнано протиправними та скасовано накази Львівської митниці Міндоходів від 12.11.2014 року за №1225-о в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» ОСОБА_1 та від 21.11.2014 року за №1231-о;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів з 22.11.2014 року;

- стягнуто з Львівської митниці Міноходів на користь ОСОБА_1 18893,16 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключенням податків і зборів.

Постанову в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 4723,63 грн. за виключенням податків і зборів та поновлення на посаді ОСОБА_1 ухвалено звернути до негайного виконання.

10.09.2015 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №813/8192/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів з 22.11.2014 року, а 23.09.2015 року за заявою позивача державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №48807595 з виконання такого документа.

Рішення суду в частині поновлення позивача на раніше займаній посаді з 22.11.2014 року було виконане лише 07.10.2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією наказу Львівської митниці ДФС №3761-о «По особовому складу». Крім того, 23.10.2015 року відповідачем видано наказ №826-о, згідно якого ОСОБА_4 наказано приступити до виконання обовязків за посадою заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів з 27.10.2015 року.

Відтак, у період з 17.03.2015 року по 26.10.2015 року позивач вважає, що перебував у вимушеному прогулі, за час перебування в якому просить стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату в сумі 36817,44 грн., за виключенням податків і зборів.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити повністю.

Відповідачем подано письмове заперечення на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити. Вважає, що у випадку добровільного невиконання постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби, таке судове рішення виконується примусово після отримання позивачем у суді виконавчого листа та його предявлення у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку для примусового виконання до органів державної виконавчої служби. Разом з тим, враховуючи конституційно закріплений принцип свободи вибору громадянами своєї трудової діяльності, з метою визначення свого бажання працювати після прийняття судового рішення про поновлення на посаді, повинна передувати ініціатива поновленої особи перед працедавцем з цього питання. Визнане судом право працівника на поновлення на роботі має приватний характер, тому не може бути реалізоване без волевиявлення цього працівника. 10.09.2015 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №813/8192/14 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді. 05.10.2015 року на адресу Львівської митниці ДФС надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №48807595 від 23.09.2015 року. На виконання вищезазначеної постанови Львівською митницею ДФС видано наказ від 07.10.2015 року №761-о, яким, серед іншого, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів з 22.11.2014 року. Листом від 12.10.2015 року №12146/10/13-70-04/28 повідомлено позивача про його поновлення на роботі, а також про необхідність прибути з трудовою книжкою у відділ персоналу. 23.10.2015 року після прибуття останнього на митницю відповідачем видано наказ №826-о «По особовому складу», яким постановлено ОСОБА_1 приступити до виконання обов'язків за посадою з 27.10.2015 року. З огляду на наведене, вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі вважає безпідставною та необґрунтованою.

У судовому засіданні представник відповідача таку позицію підтримав, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року у справі №813/8192/14, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 до Львівської митниці Міндоходів про скасування наказів та поновлення на посаді задоволено повністю:

- визнано протиправними та скасовано накази Львівської митниці Міндоходів від 12.11.2014 року за №1225-о в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» ОСОБА_1 та від 21.11.2014 року за №1231-о;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів з 22.11.2014 року;

- стягнуто з Львівської митниці Міноходів на користь ОСОБА_1 18893,16 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключенням податків і зборів.

Постанову в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 4723,63 грн. за виключенням податків і зборів та поновлення на посаді ОСОБА_1 ухвалено звернути до негайного виконання.

Судом встановлено, що за постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року було видано два виконавчі листи №813/8192/14 від 10.09.2015 року: 1) про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів з 22.11.2014 року; 2) про стягнення з Львівської митниці Міноходів на користь ОСОБА_1 18893,16 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключенням податків і зборів.

Виконавчий лист про стягнення з Львівської митниці Міноходів на користь ОСОБА_1 18893,16 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за виключенням податків і зборів, повернуто в суд з відміткою про виконання.

23.09.2015 року за заявою ОСОБА_1 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження ВП №48807595 з виконання виконавчого листа, що стосується поновлення на посаді (боржник Львівська митниця ДФС).

Як слідує з матеріалів справи, вказана постанова суду в частині поновлення позивача на посаді заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів з 22.11.2014 року виконана лише 07.10.2015 року, що підтверджується копією наказу Львівської митниці ДФС від 07.10.2015 року №761-о «Про особовому складу».

Про прийнятий відповідачем наказ від 07.10.2015 року №761-о «Про особовому складу», а також про необхідність з'явитись у відділ персоналу з трудовою книжкою для ознайомлення з ним, Львівська митниця ДФС повідомила позивача листом від 12.10.2015 року за №12146/10/13-70-04/28, який було надіслано на адресу: вул. Ліска, 2/1, м. Львів, 79015.

Крім того, 23.10.2015 року Львівською митницею ДФС України прийнято наказ №826-о, згідно якого ОСОБА_1 наказано приступити до виконання обовязків за посадою заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів з 27.10.2015 року.

Вважаючи період з 17.03.2015 року по 26.10.2015 року вимушеним прогулом, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача середньомісячної заробітної плати за час перебування в такому у сумі 36817,44 грн., за виключенням податків і зборів.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами ч. 2 статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Крім того, слід вказати, що згідно з вимогами чинного законодавства рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ, розпорядження про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. При несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 16.05.2013 року (К/9991/22910/12), від 14.11.2013 року (К/9991/35890/11) та від 01.10.2013 року (К/800/22228/13).

До того ж, ч. 1 статті 77 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обов'язків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Відповідно до ч. 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території. Вказана норма кореспондує з ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), згідно з якою постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому, пунктом 3 частини 1 статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

В той же час, виходячи зі змісту статей 24, 31, ч. 5 статті 235 КЗпП України, негайне виконання рішення суду означає обов'язок, а не право власника, не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов'язків.

Однак, всупереч наведеним нормам наказ Львівської митниці ДФС №761-о «Про особовому складу» на виконання допущеної до негайного виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2015 року у справі №813/8192/14, якою позивача поновлено на раніше займаній посаді з 22.11.2014 року, видано лише 07.10.2015 року. А до виконання обовязків за посадою заступника начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-аеропорт» Львівської митниці Міндоходів ОСОБА_1 слід приступити лише з 27.10.2015 року (згідно наказу відповідача №826-о від 23.10.2015 року).

Відтак, суд вважає, що 27.10.2015 року є датою, з якої позивач фактично поновлений на посаді, оскільки саме з цієї дати його допущено до роботи.

Таким чином, суд приходить до переконання, що період з 17.03.2015 року по 26.10.2015 року включно є вимушеним прогулом, за який позивачу слід виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 16.03.2015 року у справі №813/8192/14.

Водночас, суд зазначає, що добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Суд враховує також і практику Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення від 15 вересня 2009 року у справі «ОСОБА_5 проти України» (заява №40450/04), в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі не відбулось, він був фактично поновлений відповідачем на посаді лише з 27.10.2015 року, чим в свою чергу порушено охоронювані КЗпП України права позивача, а тому такі права повинні бути відновлені у передбачений ст. 236 КЗпП України спосіб шляхом стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Стосовно розміру оплати за вимушений прогул при затримці виконання рішення про поновлення на роботі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (надалі Порядок), згідно з п. 2 якого середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

При цьому, відповідно до п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньо годинна) заробітна плата працівника. Абзацом 2 п.8 Порядку передбачено, що після визначення середньоденної заробітної та розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Таким чином, під час проведення вказаного розрахунку обрахуванню підлягає саме середньоденна заробітна плата працівника, а не середньомісячна, як вважає позивач.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки Львівської митниці Міндоходів №13-70-05/13-385 від 19.12.2014 року, середньоденна заробітна плата позивача станом на день його звільнення (21.11.2014 року) із займаної посади становила 242,22 грн. (без врахування обовязкової сплати податку на доходи фізичних осіб (15%), єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (6,1%) та військового збору (1,5%)).

Також позивачем надано суду довідку від 23.11.2015 року №5995, з якої вбачається, що ОСОБА_1 з 01.03.2015 року по 31.10.2015 року на обліку у Львівському міському центрі зайнятості не перебував і виплати допомоги з безробіття не отримував, та довідку ДПІ у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області №19769/л/1100 від 26.11.2015 року, згідно якої ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року доходів не отримував.

З урахуванням відомостей, закріплених в ОСОБА_6 соціальної політики України від 09.09.2014 року №10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», за період з 17.03.2015 року по 26.10.2015 року, включаючи ці дні, позивач перебував у вимушеному прогулі 152 робочих дні (березень 11 днів, квітень 21 день, травень 18 днів, червень 20 днів, липень 23 дні, серпень 20 днів, вересень 22 дні та жовтень 17 днів).

Абзацом 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року №13 встановлено, що при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відтак, виходячи з наведеного, середній заробіток за час вимушеного прогулу, без врахуванням всіх обов'язкових платежів та зборів, за період з 17.03.2015 року по 26.10.2015 року складає 36817,44 грн. (152 - загальна кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 17.03.2015 року по 26.10.2015 року включно х 242,22 грн. - середньоденна заробітна плата).

Відповідно до п. 27 вищезгаданої Постанови судам необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а саме шляхом стягнення з Львівської митниці ДФС середньомісячної заробітної плати за час затримки виконання рішення суду з 17.03.2015 року по 26.10.2015 року включно в сумі 36817,44 грн., за виключенням податків і зборів.

На підставі статті 94 КАС України судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Львівської митниці ДФС (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ) на користь ОСОБА_1 (вул. Ліська, 2/1, м. Львів, 79015, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середньомісячну заробітну плату за час затримки виконання рішення суду за період з 17.03.2015 року по 26.10.2015 року включно в сумі 36817 (тридцять шість тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 44 коп., за виключенням податків і зборів.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 02.12.2015 року.

Суддя Клименко О.М.