Справа № 2-а-2760/2010
Суддя: Олійник С. В.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Старобільський районний суд Луганської області
Справа № 2-а-2760/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку письмового провадження)

13 грудня 2010 року Суддя Старобільського районного суду Луганської області Олійник С.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Старобільську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області про визнання дій незаконними щодо відмови в перерахунку пенсії за шкоду, заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

V

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області (далі УПФ) про визнання дій незаконними щодо відмови в перерахунку пенсії за шкоду, заподіяну здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 посилається на те, що він як інвалід II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, повинен отримувати державну та додаткову пенсії, передбачені статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) та ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту». Призначені йому основна і додаткова пенсії та підвищення до пенсії не відповідають розмірам визначеним розмірам пенсій, установленим цим Законом, та Законом України Про державний бюджет на 2005 рік, Законом України Про державний бюджет на 2006 рік», якими встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. УПФ відмовляє йому провести перерахунок пенсії за період з 12 січня 2005 року по 31.10.2006 року, з 01.10.2007 року по 31.12.2007 року та з 01.01.2008 року по 30.06.2008 року.

До початку судового засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Від відповідача УПФ в Старобільському районі надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову ОСОБА_1

Відповідно до вимог ч. З ст. 122 КАС України постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позов підлягає повному задоволенню.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_1 віднесений до першої категорії як особа, яка постраждала. внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом II трупи, звертався до відповідача з заявою щодо правильності призначення пенсії та отримав відмову у задоволенні своїх вимог (а.с. 11-14-а).

Вказані обставини визнані відповідачем, а тому на підставі вимог ч. З ст.72 КАС України у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

В своїх письмових запереченнях відповідач УПФ не заперечує, що позивач має статус інваліда-чорнобильця, але проти задоволення позову заперечує і посилається на те, що УПФ правильно нараховує позивачу основну і додаткову пенсії, оскільки пенсія позивачу

сплачується на підставі Постанови Кабінету Міністрів України N° 523 від 30.05.1997 року «Про затвердження нового порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмір розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» та Постанови Кабінету міністрів України від 13.07.2004 року № 894 «Про підвищення розмірів пенсії, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 1293 від 27.12.2005 року «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2006 року підвищено розмір пенсії у 3,5 рази. При цьому мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Просив суд застосувати строк позовної давності.

Проте суд не може погодитися з цим у звязку з наступним:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом II групи захворювання якого повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 27-29).

31.03.2006 року позивачу після повторної огляду МСЕК було встановлена друга група інвалідності, як постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

06 вересня 2010 року позивач звернувся про перерахунок державної, додаткової пенсії та нарахування підвищення до пенсії за період з 12.01.2005 року по 31.10.2006 року, з 01.10.2007 року по 31.12.2007 року та з 01.01.2008 року по 30.06.2008 року із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з 75% мінімальної пенсії за віком, та підвищення у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком за період з 12.01.2005 року по 31.12.2005 року (а.с.9-11).

20 вересня 2010 року позивачу було відмовлено в перерахунку державної та додаткової пенсії за період з 12.01.2005 року по 31.10.2006 року із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з 75% мінімальної пенсії за віком та підвищення за період з 12.01.2005 року по 31.12.2005 року у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком (а.с. 12-14а).

Нормами ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на позивача, як віднесеного до категорії 1.

Частини 1 та друга даної статті передбачає призначення пенсії за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством, але у всіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у наведених роках не може перевищувати 3,0 тис. грн.

Частина 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із змінами внесеними згідно Законом України № 2291-4 від 23.12.2004 року визначає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Зазначене посвідчує, що після внесення змін у ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» обчислення і призначення пенсії здійснюється за правилами загального закону, внаслідок чого розмір пенсії по інвалідності поставлений в залежність від розміру пенсії за віком.

На підставі ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796 із змінами і доповненнями на 09.07.2007 року (до внесення змін 28.12.2007 року) особам, віднесеним до категорії 1, призначалася щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

-інвалідам І групи -100 процентів мінімальної пенсії за віком;

-інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

-інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи призначалися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не могли бути нижчими:

по І групі інвалідності -10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

22.05.2008 року рішенням Конституційного суду України визнані неконституційними положення пункту 28 розділу II Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими з 01.01.2008 року були внесені зміни, зокрема, до ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

На підставі п.2 ч.І ст. 45 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності; у такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності.

Згідно ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії та їх соціальний захист від 14.07.1999 року інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії підвищується інвалідам II групи - 350 процентів мінімальної пенсії за віком.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Із вищевказаного слідує, що позивачу слід до нарахувати та виплатити пенсію з моменту набрання чинності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в який внесено зміні від 23.12.2004 року Законом України № 2291-4, який набрав чинності з моменту опублікування 12.01.2005 року.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Частина 4 статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що в усіх випадках розміри

З

пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по 1 групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком, по 2 групі - 8 мінімальних пенсій за віком. Приписи зазначеної норми співпадають з приписами пункту 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від ЗО жовтня 1997 року № 523 (з наступними змінами та доповненнями).

Посилання відповідача на частину 5 статті 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою визначено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, внаслідок чого відповідач керувався розміром 19 грн. 91 коп., визначеним Кабінетом Міністрів України, зокрема постановою № 1 від 3 січня 2002 року „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок державного бюджету", (азі вересня 2004 року - 22 грн. 30 коп.), суд не приймає, оскільки ототожнювати порядок і розмір в силу різного правового навантаження цих визначень неможливо.

Правовою підставою позовних вимог є частина 3 статті 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" якою зазначено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, у тому числі віднесеним до категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України „Про прожитковий мінімум від 15 липня 1999 року № 966-14, а також Закон України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05 жовтня 2000 року № 2017, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі, мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Статтею 63 Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" від 23 грудня

2004року № 2285-4, що набрав чинності з 1 січня 2005 року, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня 2005 року - 332 грн.

Статтею 65 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20 грудня

2005року № 3235-4, що набрав чинності з 1 січня 2006 року, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня 2006 року - 350 гривень, з 1 квітня 2006 року - 359 грн., з 1 жовтня 2006 року - 366 грн.

Статтею 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня

2006року № 489-5. що набрав чинності з 1 січня 2007 року, був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня -395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України від 15 березня 2007 року № 749-5 та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року, якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня -406 гривень, з 1 жовтня -41 1 гривень. При цьому, зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом м'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410 грн. 06 коп.; 415 грн. і 1 коп.

Статтею 58 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України " від 28 грудня 2007 року № 107-6, що набрав чинності з 1 січня 2008 року („Урядовий кур'єр" від 31 грудня 2007 року № 247), був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня 2008 року 470 гривень, з 1 квітня 2008 року - 481 грн.. з 1 липня 2008 року 482 грн., з 01 жовтня 2008 року - 498 грн.

Таким чином, для позивача як інваліда 2 групи, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, нижчий розмір державної та додаткової пенсії та підвищення до пенсії повинен розраховуватися, виходячи із наведених розмірів.

Обґрунтування відповідачем своєї позиції посиланням на застосування у межах спірних відносин постанов Кабінету Міністрів України, спростовується також приписами пункту першого та шостого статті 92 Конституції України, статті 71 спеціального закону, відповідно до якого дія його положень не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону, а також абзацом другим преамбули, частиною 3 статті 4, пунктом 2 частини першої статті 8 та пунктами 13.16 Прикінцевих положень загального Закону якими передбачено що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, і те, що до приведення законодавства України у відповідність із Законом «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначені Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-3. Статтею 17 даного Закону до основних державних соціальних гарантій включаються мінімальний розмір пенсії за віком. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Стаття 19 зазначає, що виключно законами України визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, про що, зокрема, зазначено у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня по справі № 1-21/2005) пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позиції, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

При розгляді справи суд виходить з того, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями І. 3. частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, розмір якої на час виникнення спірних правовідносин визначався лише ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», то суд вважає необхідним покласти на відповідача обовязок нарахувати і виплатити позивачу доплату до пенсії відповідно до вимог зазначених нормативних актів.

Також суд вважає, що заперечення відповідача щодо застосування строку суд не бере до уваги, оскільки за статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод

особі, права та інтереси якої порушені, гарантується права на судовий захист. Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, але їх застосування повинно зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Воловік проти України» (заява № 15123/03) від 6 грудня 2007 року). Конституція України у статті 46 гарантує громадянам право на соціальний захист, який включає отримання пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування та мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Обов'язки щодо призначення перерахунку та виплати пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» є основною функцією органів Пенсійного фонду України, тому зважаючи на наявність прямої норми в Конституції України, яка гарантує здійснення державними органами належних за законами України виплат сум пенсії. Крім цього, відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», - нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більше як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії; суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Аналогічні положення містяться і у ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Крім того, суд враховує, що строк позовної давності відрізняється від строку, вказаному у ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який є строком, за який може бути стягнута певна сума пенсії.

Із вищевказаного слідує, що позивачу слід до нарахувати та виплати державну пенсію із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з 75% мінімальної пенсії за віком починаючи з 12.01.2005 року по 31.10.2006 року, з

01.10.2007року по 31.12.2007 року та з 01.01.2008 року по 30.06.2008 року та підвищення у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком за період 12.01.2005 року по 31.12.2005 року.

Питання щодо судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх оплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 18, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України ст.ст. 50,54,67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ст. 45 Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , Закону України „Про державний бюджет України на 2005 рік», Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік», -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області про визнання дії неправомірними, зобовязання до нарахувати і виплатити пенсію інваліду ЧАЕС задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області по не донарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних з 12.01.2005 року по 31.10.2006 року, з

01.10.2007року по 31.12.2007 року та з 01.01.2008 року по 30.06.2008 року та підвищення до пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 12.01.2005 року по 31.12.2005 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області до нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсії у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, рівної прожитковому мінімуму для непрацездатних з 12.01.2005 року по 31.10.2006 року, з 01.10.2007року по 31.12.2007 року та з 01.01.2008 року по 30.06.2008 року та підвищення до пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 12.01.2005 року по 31.12.2005 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.З ст.167 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову складено та підписано в нарадчій кімнаті 13 грудня 2010 року.

Суддя С.В. Олійник