Справа № 804/3245/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м.Київ К/800/4765/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль Україна» до Дніпропетровської митниці Міндоходів України про скасування картки відмови та рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» звернулося з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів, у якому просило визнати протиправними та скасувати картку відмови у митному оформленні товарів від 31 жовтня 2013 року №110100000/2013/00590 та рішення про коригування митної вартості товарів від 31 жовтня 2013 року № 110100000/2013/200488/1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про безпідставність винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості та її визначення за резервним методом, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Вважає, що прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України є протиправними та необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року, адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані неправомірністю рішення митниці про коригування митної вартості, оскільки надані позивачем для митного оформлення документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, не містять розбіжності, наявні у них данні піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару, а відповідачем не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом 1) та необхідності визначення митної вартості товару саме за методом №6 (резервним) без обґрунтувань неможливості застосування попереднього, тобто методу, що передує резервному, чим порушено правило послідовності, визначеного Митним кодексом України.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Дніпропетровська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У касаційній скарзі митниця зазначає про правомірність визначення митної вартості із застосуванням резервного методу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» у поданих запереченнях просить залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін. Зазначає, що подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ст.58 МК України. Правильність визнання позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем. Крім того, застосувавши замість визначеного позивачем основного методу другорядний резервний метод визначення митної вартості товару, митницею не надано доказів неможливості застосування наступних після основного методів визначення митної вартості товарів.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на виконання умов контракту купівлі-продажу від 10 грудня 2012 року №HNM2012/12/10 позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» 29 жовтня 2013 року отримав від фірми «Shandong Huayun New Material Co., LTD.» (КНР) товар номенклатури - оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах товщиною 0,38 мм.

29 жовтня 2013 року позивачем з метою митного оформлення товару подано до митного поста «Дніпропетровськ-Лівобережний» митну декларацію №110100000/2013/234234, відповідно до якої митна вартість визначена за ціною договору (контракту), тобто за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів, у розмірі 0,7922 дол. США/кг.

Для митного оформлення товарів декларантом подано митному органу: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами, від 03 грудня 2012 року № 110/2012/0001937; залізнична накладна для внутрішнього сполучення від 23 жовтня 2013 року №40683781; коносамент від 11 вересня 2013 року №QDGY001578; виписка по рахунку від 06 серпня 2013 року; довідка про транспортні витрати від 17 жовтня 2013 року №1744; рахунок від 06 вересня 2013 року №HYS-13017-2IN; пакувальний лист від 06 вересня 2013 року б/н; рахунок проформа від 05 серпня 2013 року №HYS-13015IN; зовнішньоекономічний договір з виробником заявленого товару від 10 грудня 2012 року №HNM2012/12/10; доповнення від 08 серпня 2013 року № 17 до зовнішньоекономічного договору; договір про перевезення вантажу від 13 травня 2013 року №966; сертифікат про походження товару від 08 вересня 2013 року №ССРІТ 130571327; сертифікат якості від 06 вересня 2013 року № 0028; єдиний уніфікований документ від 28 жовтня 2013 року № 110100000/0732.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки використані декларантом відомості про складові митної вартості містять розбіжності, а саме:

- в специфікації від 08 серпня 2013 року №17 до контракту від 10 грудня 2012 року №НММ2012/12/10 вказана ціна, кількість та вартість сталі за маркою DХ51D, але у сертифікаті якості та у 31 гр. митної декларації вказана марка сталі SGCC;

- у проформі-інвойсі та в інших товарно-супровідних документах марка сталі відсутня, що унеможливлює ідентифікацію товару;

- згідно п.6 контракту від 10 грудня 2012 року обов'язково передбачена наявність, але відсутня інформація про наявність у наданої митної декларації: 1) копії експортної декларації, 2) прейскуранта, завіреного печаткою та підписом відповідальної особи, 3) калькуляції собівартості товару, завіреної печаткою та підписом відповідальної особи, 4) комерційні пропозиції на закупку товару, завіреної печаткою та підписом відповідальної особи.

У зв'язку з чим митницею запропоновано надати додаткові документи, а саме: висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформацію біржових організації про вартість товару або сировину; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення.

На запит митного органу позивач листом від 30 жовтня 2013 року № 01-548 надав Дніпропетровській митниці додаткові документи: рахунок-фактуру від експедитора; прейскурант (прайс-лист) від виробника; розрахунок ціни (калькуляцію); комерцыйну пропозицію; висновок ДП «Держзовнішінформ»; копію експортної декларації. Також позивач зазначив, що на його думку виявлені розбіжності не впливають на визначення митної вартості товару.

Розглянувши додаткові подані документи, митним органом встановлено:

- у прайс-листі, наданим декларантом вказані ціни на товар на умовах 100% передплати в 2 етапи: 5% - передплата до виробництва та 95% - оплата балансу за 10 днів до приходу судна до порту доставки, що не відповідає умовам розрахунку, вказаним у доповненні-специфікації від 08 серпня 2013 року №17 до контракту та декларантом не надані документи, підтверджуючи передплату за товар;

- в калькуляції собівартості товару не вказано витрати на завантаження товарів на судно, що не дає змогу використовувати її для підтвердження заявленої вартості на умовах поставки Інкотермс FОВ;

- у висновку ДП «Держзовнішінформ» від 25 жовтня 2013 року №9/544 зазначено, що рівень цін на продукцію, яка поставляється декларантом відповідає поточній кон'юнктурі ринку. Інформація, що міститься у висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» носить довідковий характер, та не враховує умови формування вартості товару, форми платежу, якісних характеристик товару, не зазначені зовнішні незалежні джерела інформації, використані експертом. Також у вказаному висновку не вказано, за який період визначено середній розрахунковий рівень цін на товар «прокат плоский оцинкований». Наданий висновок не містить відомості, що необхідні для підтвердження заявленої митної вартості товару.

За результатами розгляду поданих позивачем основних та додаткових документів, 31 жовтня 2013 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №110100000/2013/200488/1, відповідно до якого митну вартість скориговано до 0,87 доларів США/кг (на «прокат стальний оцинкований товщиною 0,38 мм») на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням резервного методу відповідно до ст.60 МКУ.

Також, 31 жовтня 2013 року митним органом позивачу видано картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110100000/2013/00590.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, яка підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Як вбачається із матеріалів справи, підставами для прийняття рішення про коригування митної вартості товару митним органом визначено, зокрема, те, що: в специфікації від 08 серпня 2013 року №17 до контракту від 10 грудня 2012 року № НММ2012/12/10 вказана ціна, кількість та вартість сталі за маркою DХ51D, але у сертифікаті якості та у 31 гр. митної декларації вказана марка сталі SGCC; згідно п.6 контракту від 10 грудня 2012 року обов'язково передбачена наявність певних документів, але відсутня інформація про наявність таких, а саме 1) копії експортної декларації, 2) прейскуранта, завіреного печаткою та підписом відповідальної особи, 3) калькуляції собівартості товару, завіреної печаткою та підписом відповідальної особи, 4) комерційні пропозиції на закупку товару, завіреної печаткою та підписом відповідальної особи.

Проте, митним органом не зазначено, яким чином такі обставини впливають на митну ціну товару. Невідповідність марок сталі, яка пояснюється різними назвами аналогічних марок в різних країнах, та ненадання для митного оформлення документів, які, відповідно до контракту від 10 грудня 2012 року є товаросупровідними та не є згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, не вказують на існування розбіжностей саме в числовому значенні складових митної вартості поставленого товару.

Щодо доводів відповідача про ненадання декларантом документів, що підтверджують передплату за товар, то як встановлено судами відповідачем не заперечується факт надання позивачем платіжного документу від 13 серпня 2010 року. Крім того, позивачем в підтвердження вартість товару надана копія платіжного документу від 15 січня 2014 року. У відповідності до ч.2 ст.53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, мають бути надані декларантом, якщо рахунок сплачено, а не якщо рахунок має бути сплачено за умовами зовнішньоекономічного контракту.

Стосовно доводів митного органу про те, що в калькуляції собівартості товару не вказано витрати на завантаження товару на судно, що не дає змогу використовувати її для підтвердження заявленої вартості на умовах поставки Інкотермс FОВ. Відповідно до Інкотермс-2010 (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року), FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко-борт (... назва порту відвантаження) відноситься до категорії F - Основне перевезення не оплачено. Калькуляція собівартості товару не відноситься законодавством до розрахункового документу, не є документом, який впливає на вартість товару, за якою сторони домовились здійснити операцію купівлі-продажу такого товару.

Необґрунтованим є також неприйняття митним органом до уваги висновку ДП «Держзовнішінформ» від 25 жовтня 2013 року №9/544 в якості підтвердження відповідності рівня ціни оцинкованої сталі методом гарячого оцинкування товщиною 0,38 мм поточній кон'юнктурі ринку.

Як встановлено у п.8 ч.3 ст.53 Митного кодексу України, для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до листа Державного митного комітету України від 17 жовтня 1996 року №11/2-7737 «Щодо створення інформаційно-аналітичного центру моніторингу зовнішніх товарних ринків» висновки, підготовлені ДП «Держзовнішінформ» мають силу офіційних експертиз стосовно умов виконання імпортно-експертних контрактів, рівня цін за цими контрактами, а також інших аспектів ЗЕД та повинні прийматись до уваги митними органами при ціновому контролю.

Враховуючи викладене, судів першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано дійшли висновків, що позивачем подано до митниці повний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом; відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

За вказаними обставинами колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог щодо скасування оскаржуваних рішення митниці про коригування митної вартості та картки відмови.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді