Справа № 2703/4609/12 (2а/2703/1092/12)
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2015 р. м. Київ К/800/29196/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,
Суддів Ємельянової В.І.,
Стародуба О.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Севастополі (далі Управління) про визнання дій протиправними та перерахунок пенсії,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Севастополя від 23 жовтня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про: визнання протиправними дій Управління щодо призначення пенсії у розмірі 80% від грошового забезпечення відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII (далі Закон №2262-XII), з урахуванням змін внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI (далі Закон №3668-VI); зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з 30 вересня 2011 року у розмірі 83% від грошового забезпечення відповідно до статті 13 Закону №2262-XII; зобов`язання Управління виплатити не донараховану суму перерахунку з дати призначення пенсії 30 вересня 2011 року.
Постановою Ленінського районного суду м. Севастополя від 23 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що при призначенні йому пенсії Управління повинно було застосувати Закон №2262-XII, в редакції, чинній на момент виникнення у нього права на пенсію, тобто 30 вересня 2011 року.
З`ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновків про задоволення касаційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що при призначенні позивачу пенсії, Управління правомірно застосувало Закон №2262-XII, в редакції, чинній на момент подання ним заяви про призначення пенсії, а саме 4 жовтня 2011 року.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 30 вересня 2011 року Управлінням було призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону №2262-XII у розмірі 83% від грошового забезпечення (вислуга років станом на день звільнення складає 31 рік), на підставі заяви позивача про призначення пенсії від 4 жовтня 2011 року, подання військового комісаріату Автономної Республіки Крим про призначення пенсії від 13 жовтня 2011 року, довідки про додаткові види грошового забезпечення №559 від 3 жовтня 2011 року, а також розрахункової книжки.
Однак, в результаті проведення відповідачем перевірки було виявлено, що при призначені позивачу пенсії була допущена помилка, у зв`язку з чим з 1 березня 2012 року пенсія ОСОБА_1 виплачується у розмірі 80% від грошового забезпечення.
Розмір пенсій за вислугу років визначено статтею 13 Закону №2262-XII.
Так, відповідно до частини 2 зазначеної статті в редакції, що діяла на час виникнення у позивача права на пенсію, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Законом України №3668, який набрав чинності 1 жовтня 2011 року до частини 2 статті 13 Закону №2262-XII були внесені зміни, відповідно до яких, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Відповідно до пункту «б» статті 50 Закону №2262-XII пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам, які мають право на пенсію відповідно до пунктів «а» статті 12 цього Закону з наступного дня після звільнення їх зі служби.
Враховуючи те, що дата звільнення ОСОБА_1 29 вересня 2011 року Управлінням пенсію йому призначено 30 вересня 2011 року. Разом з тим, при визначенні розміру пенсії застосовано Закон №2262-XII у редакції, яка передбачала обмеження максимального розміру пенсії.
Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій (далі Рішення № 5-рп/2002)).
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення № 5-рп/2002).
Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.
Також у цьому ж Рішенні зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.
Отже, виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10 лютого 2015 року, справа №21-630а14.
Таким чином, рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог слід скасувати та прийняти нове судове рішення яким позовні вимоги задовольнити.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 223, статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Керуючись статтями 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову Ленінського районного суду м. Севастополя від 23 жовтня 2012 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2013 року.
Ухвалити нове рішення. Позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Севастополі щодо призначення ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80% від грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Севастополі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 30 вересня 2011 року у розмірі 83% від грошового забезпечення відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII та виплатити недонараховану суму перерахунку з дати призначення пенсії 30 вересня 2011 року.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський
Судді В.І. Ємельянова
О.П. Стародуб