Справа № 2а-2338/12/2070
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/5343/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Малиніна В.В.,
Олексієнка М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_5 до Московського районного суду міста Харкова, треті особи: Перша Феодосійська державна нотаріальна контора Автономної Республіки Крим, Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6, - представника позивача ОСОБА_5, на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року, -

встановив:

У лютому 2012 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом, у якому просила: зобов'язати Московський районний суд міста Харкова подати до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області заяву про виключення обтяжень об'єкта нерухомого майна з Єдиного реєстру обтяжень від 17 липня 2006 року № 3471576 щодо арешту всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_7; визнати протиправною бездіяльність Московського районного суду міста Харкова щодо ненадання відповідей на запити від 25 липня 2011 року та від 23 вересня 2011 року про рух апеляційної скарги від 2 листопада 2010 року на ухвалу Московського народного суду міста Харкова від 24 жовтня 1985 року; зобов'язати Московський районний суд міста Харкова надати їй відповіді на вказані запити щодо руху апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2012 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за вказаним позовом у частині позовних вимог про зобов'язання Московський районний суд міста Харкова подати до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області заяви про виключення обтяжень об'єкта нерухомого майна з Єдиного реєстру обтяжень від 17 липня 2006 року № 3471576 щодо арешту всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_7, в іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2012 року ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2012 року залишено без змін.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність Московського районного суду міста Харкова щодо ненадання відповідей на запити представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_8 від 25 липня 2011 року та від 23 вересня 2011 року про рух апеляційної скарги від 2 листопада 2010 року на ухвалу Московського народного суду міста Харкова від 24 жовтня 1985 року. Зобов'язано Московський районний суд міста Харкова надати ОСОБА_5 відповіді на запити її представника від 25 липня 2011 року та від 23 вересня 2011 року щодо руху апеляційної скарги від 2 листопада 2010 року на ухвалу Московського народного суду міста Харкова від 24 жовтня 1985 року у відповідності до вимог діючого законодавства.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність відповідача є незаконною, суперечить статті 22 Конституції України, оскільки направлена на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2012 року скасовано, провадження у справі за вказаним позовом закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі апеляційний суд виходив з того, що відповідач у спірних правовідносинах не є суб'єктом владних повноважень в розумінні пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України і дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом спору є діяльність відповідача, що належить до сфери правосуддя і може бути оскаржена лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України.

У касаційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15 червня 2010 року Голова Московського районного суду міста Харкова письмово повідомив Першу Феодосійську державну нотаріальну контору Автономної Республіки Крим про те, що цивільна справа, відповідачем за якою була ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1, та по якій було винесено ухвалу від 24 жовтня 1985 року про арешт належного їй нерухомого майна, у зазначеному суді відсутня.

15 липня 2010 року Голова Московського районного суду міста Харкова письмово повідомив Першу Феодосійську державну нотаріальну контору Автономної Республіки Крим, що відповідно до статті 154 Цивільно-процесуального кодексу України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядав справу за заявою зацікавленої особи. Заява про зняття арешту від зацікавлених осіб до Московського районного суду міста Харкова не надходила і ухвала суду про це не постановлялась, а тому направити заяву про вилучення обтяження об'єкта нерухомого майна немає можливості.

25 липня 2011 року та 23 вересня 2011 року ОСОБА_8, - представник ОСОБА_5, зверталася до Московського районного суду міста Харкова із заявами, в яких зазначала, що 2 листопада 2010 року нею через цей суд першої інстанції було подано апеляційну скаргу на ухвалу Московського народного суду міста Харкова від 24 жовтня 1985 року, просила повідомити дату відправки вказаної апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області, дату повернення скарги з апеляційного суду та результати розгляду апеляційної скарги.

Згідно листа від 14 грудня 2011 року Московський районний суд міста Харкова направив на адресу Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Московського народного суду міста Харковавід 24 жовтня 1985 року щодо накладення арешту відносно всього майна ОСОБА_7, подану через Московський районний суд міста Харкова

2 листопада 2010 року, та довідку про відсутність реєстрації зазначеної справи.

Закриваючи провадження у справі апеляційний суд дійшов висновку, що діяння Московського районного суду міста Харкова стосовно руху апеляційної скарги від 2 листопада 2010 року на ухвалу Московського народного суду міста Харкова від 24 жовтня 1985 року по цивільній справі, пов'язані з розглядом конкретної справи, не належать до владних управлінських функцій, тому такий спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань.

Згідно статті 12 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством і законодавством про захист економічної конкуренції.

КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Такий висновок ґрунтується на положеннях, викладених у частині 1 статті 2, пункті 1 частини 1 статті 3, частині 1 статті 17 КАС України.

Необхідною ознакою для розгляду справи за правилами адміністративного судочинства є здійснення суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а саме: коли хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. При цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Законність процесуальних актів, а також діяння суду, вчинені при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, звертаючись до Московського районного суду міста Харкова представник позивача просив повідомити про рух апеляційної скарги на ухвалу Московського народного суду міста Харкова від 24 жовтня 1985 року по цивільній справі. Надання відповіді судом першої інстанції, в даному випадку, не може бути розцінена як владно управлінська функція в розумінні статті 17 КАС України.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що таку справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, - представника позивача ОСОБА_5, - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Московського районного суду міста Харкова, треті особи: Перша Феодосійська державна нотаріальна контора Автономної Республіки Крим, Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Малинін В.В.

Олексієнко М.М.