Справа № 804/2239/15
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2015 рокусправа № 804/2239/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продгруп" до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Продгруп" (далі - позивач) звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому просило:

- визнати протиправними дії двідповідача щодо відмови у прийнятті від ТОВ "Продгруп" податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року, направлену засобами електронного зв'язку в електронній формі 08 серпня 2014 року;

- визнати податкову декларацію з податку на додану вартість з липень 2014 року ТОВ "Продгруп" такою, що подана у день її фактичного отримання відповідачем 08 серпня 2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській від 14.08.2014 року № 18092/10/04-61-18-02-22;

Визнано податковою звітністю декларацію з податку на додану вартість з додатками за звітний період "липень 2014 року", поданої ТОВ "Продгруп" ( ), з дати її фактичного отримання контролюючим органом, а саме 08 серпня 2014 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

З огляду на встановлений факт реорганізації, та в силу ст. 55 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідну сторону - відповідача у справі на його правонаступника - Державну податкову інспекцію в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Продгруп" зареєстроване як юридична особа та перебуває на податковому обліку в державній податковій інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.

08.08.2014 року позивачем засобами електронного зв'язку в електронній формі подано до ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2014 року, яка була не прийнята та не визнана податковою звітністю відповідачем, що і стало підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису регулюються Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої Наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233 "Про подання електронної податкової звітності", зареєстрованого в Мінюсті України 16.04.2008 року № 320/15011.

Відповідно до пп. 7.5 п. 7 цієї Інструкції передбачено, що підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Згідно пп. 7.6 п. 7 Інструкції, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Факт надсилання та отримання вищевказаної податкової декларації позивачем підтверджується квитанцією № 2 від 08.08.2014 року, якою присвоєно номер: .

Листом від 14.08.2014 року № 18092/10/04-61-18-02-22, адресованому керівнику ТОВ "Продгруп" відповідач повідомив про те, що подана підприємством податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2014 року складена з порушенням вимог п. 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України та вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міндоходів України від 13.11.2013 за № 678 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.12.2013 року за № 2094/24626 - в декларації зазначено недостовірний реквізит - податкова адреса. Таким чином, керуючись п. 48.7 статті 48 податкова звітність не вважається податковою декларацією та запропоновано надати звітну декларацію з ПДВ, оформлену згідно вимог чинного законодавства.

Окрім того, листами від 25.11.2014 року 25633/10/04-61-18-02 та № 225768/10/04-61-18-2, адресованим керівнику ТОВ "Продгруп" податковий орган повідомив про те, що подана позивачем податкова декларація з податку на додану вартість за липень 2014 року заповнена з порушенням вимог п.48.3 та п.48.4 ст. 48 Податкового кодексу України та не визнана податковою звітністю, про що було направлено лист від 14.08.2014 року № 18092/10/04-61-18-2.

Таким чином відмова у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року оформлена саме листом відповідача 14.08.2014 року № 18092/10/04-61-18-02-22.

Відповідно до пунктів 48.3 - 48.5 та 48.7 ст. 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом;код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником; фізичною особою - платником податків або його законним представником;

Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

Відповідно до п.49.3 ст. 49 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) визначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Пунктами 49.8, 49.9 та 49.10 ст. 49 ПКУ передбачено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Згідно вимог п. 49.11 ст. 49 ПКУ визначається, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

У листі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року № 1503/12/13-12 "Щодо відмови у прийнятті податкових декларацій" зазначено, що податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Оскільки відмова у прийнятті поданої декларації призводить до виникнення юридичних наслідків для платника податків у вигляді накладення на такого платника штрафу за несвоєчасне подання декларації, така відмова може бути предметом розгляду в адміністративних судах України.

Водночас слід зазначити, що лист відповідача від 14.08.2014 року № 18092/10/04-61-18-02-22 не містить фрази про відмову у прийнятті податкової декларації платника податків, в ньому зазначається, що податкова звітність складена з порушенням норм Податкового кодексу України, а тому її не визнано як податкова звітність, проте вказане формулювання та сам лист слід розцінювати саме як відмову у прийнятті податкової звітності, що передбачено приписам п.49.11 ст. 49 Податкового кодексу України.

Встановлено, що висновок податкового органу про зазначення в податковій декларації недостовірного реквізиту - податкова адреса ґрунтується на підставі акту перевірки відповідності місцезнаходження платника фактичному місцезнаходженню від 19.08.2014 року № 500/04-61-15-02/55/36640819, в якому зазначено про за адресою вул. Універсальна, 11, кв. 61 не встановлено підприємство ТОВ "Продгруп".

Як вбачається із запиту від 19.08.2014 року № 342/04-61-15-01/36640819 на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків мета проведення заходів щодо встановлення місцезнаходження суб'єкта господарювання: вручення документів - лист від 19.08.2014 року № 18094/10/04-61-15-01.

Частиною 1 статті 93 Цивільного кодексу України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визначено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, складеного станом на 17.02.2015 року місцезнаходженням позивача є: 49024. Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, Амур-Нижньодніпровський район, вул. Універсальна, буд 11, кв. 61. Відомості про юридичну особу підтверджені. Вказана адреса зазначена позивачем в гр. 06 поданої ним податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року, що вбачається з декларації, яка долучена до матеріалів справи.

Отже, відповідач під час складання листа від 14.08.2014 року № 18092/10/04-61-18-02-22 діяв не у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України.

Крім того, рішення ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській від 14.08.2014 року № 18092/10/04-61-18-02-22 є також протиправним.

Оскільки встановлено протиправність рішення відповідача, що відобразилась у невизнанні податковою звітністю податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року, суд першої інстанції вірно визнав декларацію ТОВ "Продгруп" з податку на додану вартість за липень 2014 року з додатками такою, що подана у момент фактичного її отримання відповідачем, тобто 08.08.2014 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продгруп" до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай