Справа № 813/5634/15
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

01 грудня 2015 року справа № 813/5634/15

Львівський окружний адміністративний суд, у складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Єдинак Г.Б.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування акту та припису,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання протиправними та скасування акту № 9/15/18-Ф від 22.07.2015 року та припису № 9/15/4-ф від 22.07.2015 року.

В судовому засіданні проведено заміну відповідача ОСОБА_3 державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування акту № 9/15/18-Ф від 22.07.2015 року.

Позивач в судовому засіданні щодо закриття провадження в частині звернення з позовною вимогою про скасування акту № 9/15/18-Ф від 22.07.2015 року поклався на думку суду.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання про закриття провадження в частині оскарження акту підтримав. Просив задоволити.

Заслухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч. 4 ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Відповідно до п.1.ч. 2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто, офіційний документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших публічно-правових відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативно-правові і такі, що не мають нормативно-правового характеру, тобто індивідуальні.

Нормативно-правові акти - це акти управління, які встановлюють, змінюють та припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані та тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях, і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застування.

Натомість, індивідуальні акти стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє ці акти від нормативних, є їх правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративних правовідносин, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Так, зокрема, в постанові Вищого адміністративного суду України від 04.11.2010 року № К-13106/07 зазначено, що обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Як вбачається з матеріалів справи, акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил не містить в собі ознак ані нормативного акта, ані акта індивідуальної дії, а, тому, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке б породжувало певні правові наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і мало б обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У даному випадку акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил не є правовим документом, який встановлює відповідальність фізичної особи та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС України.

Висновки, викладені в акті перевірки, є лише відображенням фактичних дій інспектора та його особистої думки.

Враховуючи викладене, акт дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, сам по собі не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, діяльність яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Вказаний акт є документом, з урахуванням якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, у тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, проте суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Відсутність правовідносин виключає можливість судового захисту.

Підстави, порядок та правові наслідки закриття провадження у справі визначені ст. 157 КАС України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що справу в частині позовних вимог щодо скасування акту № 9/15/18-Ф від 22.07.2015 року, слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 157, ст. 160,165 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування акту та припису в частині визнання протиправним та скасування акта № 9/15/18-Ф від 22.07.2015 року перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня її отримання повного тексту до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кухар Н.А.

Повний текст ухвали виготовлено 02.12.2015 року.