Справа № 818/1556/15
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 р. Справа №818/1556/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,

представника позивача - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1556/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Конотопської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, скасування наказів та визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа підприємець ОСОБА_2, звернувся до суду з адміністративним позовом до Конотопської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (далі відповідач), в якому, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (т.1, а.с.106-109), просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2014 року №Ф-003 зі сплати єдиного внеску в сумі 11737грн.56коп.;

- визнати протиправним та скасувати рішення №011 від 12.02.2015 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 586грн.88коп. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 року № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, на 7390грн.90коп., в т.ч. на 5912грн.72коп. за основним платежем та на 1478грн.18коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 року № про збільшення суми грошового зобовязання з єдиного податку з фізичних осіб на 1001грн.99коп., в т.ч. на 801грн.59коп. за основним платежем та на 200грн.40коп. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати рішення №7 від 27.02.2015 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку;

- визнати протиправним наказ Конотопської ОДПІ №23 від 23.01.2015 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_2М.» та наказ №36 від 30.01.2015 року «Про продовження терміну документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2М.»;

- визнати незаконним проведення відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_2М.» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, результати якої оформлені актом від 09.02.2015 року №29/17-03/НОМЕР_1.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач не правильно зробив висновки у акті перевірки, що позивач є продавцем автомобілів, а тому мав перебувати на загальній системі оподаткування, і безпідставно послався на отримання ним доходу від здійснення видів діяльності, які не дають права на застосування спрощеної системи оподаткування, оскільки він був не продавцем транспортних засобів, а комісіонером та проводив тільки пошук покупців на автомобілі для їх власників, отримав бланки довідок-рахунків від ДАІ УМВС України у Сумській області, склав акти технічного стану транспортних засобів, кошти від продажу яких надходили на рахунок їх власників. Позивач отримував лише комісійну винагороду, про що свідчать відповідні розрахункові документи. Тобто в періоді з 01.10.2014 року до 30.12.2014 року він не мав перебувати на загальній системі оподаткування та не занижував оподатковуваний дохід, у звязку з чим заниження податку на доходи від підприємницької діяльності у вказаному періоді на суму 5912грн.72коп. та єдиного соціального внеску на суму 11737грн.56коп. відсутнє. Крім того, вказує, що ним не занижено податкове зобовязання з єдиного податку на суму 801грн.59коп., оскільки із суми доходу, отриманої від ТОВ «ОСОБА_1 центр-С», ТОВ «Автпроект-С», від АТ СГ «ТАС» та від ТОВ «Лада-центр», податок сплачений позивачем у повному обсязі, що не було враховано посадовою особою Конотопської ОДПІ під час проведення перевірки. Проведення перевірки на підставі оскаржуваних наказів ФОП ОСОБА_2 вважає протиправним, посилаючись на те, що в запиті відповідача не зазначено, за наслідками яких перевірок інших платників податків виявлено факти, що свідчать про можливі порушення ним вимог податкового законодавства, та яка податкова інформація підлягає перевірці. Також, на проведення перевірки позивача поширюються обмеження, встановлені п.3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі із наведених вище підстав.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував (т.1,а.с.123-128), пояснивши, що ФОП ОСОБА_2 в Книзі обліку доходів для платника єдиного податку за 2012 рік вказано суму доходу у розмірі 59948грн.58коп., в той час як фактична сума доходу згідно з наданою на перевірку випискою банку за цей період становить 66875грн.99коп., різниця складає -6927грн.41коп.; за 2014 рік загальна сума доходу від провадження діяльності вказана позивачем у Книзі обліку як 121157грн.68коп., при цьому, фактична сума відповідно до виписки банку становить 130261грн.98коп., різниця складає 9104грн.30коп. Таким чином, в порушення вимог пп.293.3 ст.293 Податкового кодексу України фізичною особою-підприємцем занижено податкове зобовязання з єдиного податку на суму 801грн.59коп., внаслідок чого Конотопською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 року № про збільшення суми грошового зобовязання з єдиного податку з фізичних осіб. Перевіркою питань щодо отримання доходу від здійснення видів діяльності, які не дають права на застосування спрощеної системи оподаткування, встановлено, що позивач отримував дохід від продажу підакцизних товарів автомобілів, що не дає право на застосування спрощеної системи оподаткування, чим порушено п.293.4 ст.293 ПК України. У звязку із заниженням податку на доходи від підприємницької діяльності в періоді з 01.10.2014 року до 30.12.2014 року на суму 5912грн.72коп. контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 року № та, враховуючи положення пп.298.2.3 п.298.2 ст.298, пп.3 п.299.10 ст.299 ПК України, рішення №7 від 27.02.2015 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку, оскільки позивач повинен був з 01.10.2014 року перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності зі сплатою податку з доходів фізичних осіб, проте, не здійснив цього. Щодо заниження єдиного соціального внеску зазначив, що внаслідок заниження суми чистого оподатковуваного доходу за 4 квартал 2014 року на 37479грн.86коп. платником податків відповідно було занижено нарахування єдиного соціального внеску на суму чистого доходу за вказаний період. Зокрема, загальна сума єдиного соціального внеску за 4 квартал 2014 року згідно з актом перевірки складає 13005грн.51коп., а у поданому позивачем звіті сума нарахованого єдиного внеску за цей період становить 1267грн.95коп., отже, різниця становить 11737грн.56коп., що не відповідає ст.6, ст.7, ст.8, ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року зі змінами та доповненнями. Оскільки за наслідками перевірки ФОП ОСОБА_2 донараховано 11737грн.56коп. єдиного внеску, то на підставі пункту 3 частини 11 ст.25 Закону №2464-VI відповідач рішенням №011 від 12.02.2015 року застосував до нього штрафні санкції в розмірі 586грн.88коп. Крім того, призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 є правомірним, а саме повідомлення №12/17-03 від 23.01.2015 року про початок проведення перевірки та копія наказу №23 від 23.01.2015 року про її призначення вручені 26.01.2015 року під розписку особисто платнику податків; обмеження щодо перевірки фізичних осіб-підприємців, встановлені частиною 3 розділу ІІ Закону України від 28.12.2014 року №71-VIII, не поширюються на позивача, адже він здійснював реалізацію підакцизних товарів (транспортних засобів) та перевірка проводилася з питань повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року до 31.12.2014 року та податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності. Тому вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.

З 26.01.2015 року до 30.01.2015 року Конотопською ОДПІ проводилася документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності,достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року до 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року до 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт від 09.02.2015 року №29/17-03/НОМЕР_1 та зроблено висновок про порушення позивачем вимог пункту 177.1, пункту 177.2 ст.177 Податкового кодексу України внаслідок заниження податку на доходи від підприємницької діяльності в періоді з 01.10.2014 року до 31.12.2014 року на суму 5912грн.72коп.; ст.6, ст.7, ст.8, ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року у звязку із заниженням нарахування єдиного соціального внеску за 4 квартал 2014 року на суму чистого доходу в розмірі 11737грн.56коп.; п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України внаслідок заниження податкового зобовязання з єдиного податку на суму 801грн.59коп., в т.ч. за 2012 рік на 346грн.37коп. та за 2014 рік на 455грн.22коп. (т.1,а.с.83-90).

На підставі акту перевірки відповідачем винесено: вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2014 року №Ф-003 зі сплати єдиного внеску в сумі 11737грн.56коп.; рішення №011 від 12.02.2015 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 586грн.88коп. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 року № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, на 7390грн.90коп., в т.ч. на 5912грн.72коп. за основним платежем та на 1478грн.18коп. за штрафними (фінансовими) санкціями; податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 року № про збільшення суми грошового зобовязання з єдиного податку з фізичних осіб на 1001грн.99коп., в т.ч. на 801грн.59коп. за основним платежем та на 200грн.40коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.62-67).

Також за наслідками проведеної перевірки контролюючим органом прийнято рішення №7 від 27.02.2015 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_2 у звязку зі здійснення ним видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування (т.1,а.с.68).

Так, під час перевірки посадовою особою відповідача зроблено висновок, що позивач в періоді з 01.09.2014 року до 31.12.2014 року виступав продавцем автомобілів, про що свідчить отримання ним від ДАІ УМВС у Сумській області 09.09.2014 року бланків довідок-рахунків та складання актів технічного огляду транспортних засобів.

Проте, суд не погоджується з даними висновками, зважаючи на наступне.

Відповідно до пп.291.5.13 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не можуть бути платниками єдиного податку субєкти підприємницької діяльності (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють виробництво, експорт, імпорт,продаж підакцизних товарів (крім роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів в ємкостях до 20 літрів та діяльності фізичних осіб, повязаної з роздрібним продажем пива та столових вин).

Підакцизні товари (продукція) товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які Кодексом встановлено ставки акцизного податку (пп.14.1.145 п.14.1 ст14 ПК України).

Пунктом 215.1 ст.215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів віднесено в т.ч. і автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли (абзац 5 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, оскільки згідно з п.291.5 ст.291 Кодексу обмеження можливості обрання спрощеної системи оподаткування залежить від виду економічної діяльності, субєкти господарювання, які здійснюють діяльність з продажу автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, тобто підакцизних товарів, не мають право застосовувати спрощену систему оподаткування.

Підпунктом 3 п.299.10 ст.299 ПК України передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Підпунктом 298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платники єдиного податку зобовязані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання з першого числа місяця, наступного за податковим (звітнім) періодом, у якому здійснювались такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2013 року між позивачем (виконавець) та ТОВ «Лада-Центр» (замовник) укладено договір №13 (т.1, а.с.132-135), за умовами якого виконавець зобовязується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку надавати за плату (маржу) послуги, а замовник зобовязується оплачувати надані послуги, які полягають у пошуку потенційних покупців товару; наданні покупцям консультацій щодо характеристик, цін, умов продажу товару, тощо; сприянні укладанню з покупцями договорів купівлі-продажу товару; здійсненні необхідних заходів по просуванню товару в регіоні збуту, яким є переважно м. Конотоп та Конотопський район Сумської області. Строк дії договору до 31.12.2014 року (п.1.1, п.1.2, п.6.2).

Підставою для сплати маржі є рахунок-фактура на виконані послуги, акт про виконання послуг з продажу, укладеного між замовником та виконавцем, і, обовязково, акт приймання-передачі товару між замовником і покупцем (п.4.7 договору).

10.01.2014 року між ТОВ «Автопроект-С» (довіритель) та ФОП ОСОБА_2 (повірений) укладено договір №2 (т.1,а.с.155-156), згідно з яким повірений від імені, в інтересах, за рахунок довірителя здійснює пошук потенційних покупців на автомобілі марки Ford різних моделей і модифікацій, за що отримує від довірителя винагороду (п.1.1). Строк дії договору до 31.12.2014 року (п.7.5).

До обовязків повіреного при цьому відповідно до пункту 2 договору серед іншого належить: здійснення пошуку третіх осіб (кінцевих споживачів) покупців товару; на підставі даного договору та довіреності, виданої довірителем, укладати від імені та за рахунок довірителя договори на реалізацію товару, а також підписувати необхідні протоколи, акти приймання-передачі, накладні та інші документи по окремій вказівці довірителя; по окремій вказівці довірителя передавати товар та відповідну документацію в установленому місці та у встановлений строк третім особам (кінцевим споживачам) покупцям товару, укладати при необхідності правочини з транспортними, страховими, експедиторськими та іншими організаціями (п.2.1, 2.3, 2.5).

За виконання обовязків довіритель виплачує повіреному винагороду, розмір якої визначається сторонами додатково та визначається в акті надання послуг. Датою сплати ціни товару вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок довірителя (п.3.1, 3.2).

01.02.2014 року між ТОВ «Автоцентр-С» (замовник) та позивачем (виконавець) укладено договір №01/022014-А (т.1,а.с.165-166), предметом якого є прийняття виконавцем на себе зобовязання від власного імені, за власний рахунок та власними силами здійснювати такі дії, повязані з продажем товару, що реалізує замовник: пошук потенційних покупців товару; надання покупцям консультації щодо характеристик, цін, умов продажу товару, тощо; сприяння укладанню з покупцями договорів купівлі-продажу товару; вчиняти дії, необхідні для просування товару в регіоні збуту, яким є переважно м. Конотоп та Конотопський район Сумської області. Строк дії договору до 31.12.2014 року (п.6.1).

Замовник, в свою чергу, зобовязується виплачувати виконавцю маржу в порядку і на умовах, передбачених договором.

За договором №38 від 06.09.2012 року комерційний агент (ФОП ОСОБА_2М.) зобовязується надавати довірителю (ТОВ «Богдан-Авто Суми») послуги із сприяння у вчиненні від імені та за рахунок довірителя дій по пошуку потенційних покупців на його продукцію, проведенню з ними переговорів та укладенню договорів постачання чи купівлі-продажу у сфері торгівлі транспортними засобами. При цьому, відповідно до п.2.1 договору комерційний агент зобовязаний при досягненні домовленості з потенційним покупцем щодо кількості, вартості, термінів поставки,способів поставки та інших обовязкових умов договору укласти від імені довірителя договір з покупцем (т.1, а.с.243-244).

За виконання доручення розділом 4 вказаного договору передбачена винагорода, яка виплачується за кожен реалізований за його сприянням автомобіль.

Крім того, між позивачем (повірений) та ТОВ «Богдан-Авто Суми» (довіритель) укладено договір №02/01Д від 27.01.2014 року (т.2, а.с.110-112), відповідно до якого повірений зобовязується за агентську винагороду надавати довірителю послуги із сприяння у вчиненні від імені та за рахунок довірителя дій по пошуку потенційних покупців на його продукцію, проведення з ними переговорів та укладання договорів постачання чи купівлі-продажу. Послуги надаються повіреним у сфері торгівлі транспортними засобами в порядку, передбаченому Господарським та Цивільним кодексом України, у якості комерційного представника (п.1.1, 1.2).

Винагорода виплачується повіреному за кожен автомобіль, що реалізований за його сприянням (п.6.2). Строк дії договору до 31.12.2014 року (п.10.1).

ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Автомобільна компанія «Автолюкс» уклали договір №03/02 від 03.02.2014 року (т.2, а.с.113-114), згідно з п.1.1 якого довіритель доручає, а повірений (позивач) бере на себе зобовязання від імені та за рахунок довірителя здійснити на території України пошук покупців автомобілів марки «PEUGEOT».

Відповідно до п.6.1, п.6.2 цього договору повірений виконує доручення на платній основі; винагорода виплачується повіреному за кожен автомобіль, що реалізований за його сприянням. Строк дії договору до 31.12.2014 року (п.10.1).

Предметом договору про надання послуг у сприянні продажу автомобілів №2-П від 01.05.2014 року є здійснення виконавцем (ФОП ОСОБА_2М.) від власного імені, за власний рахунок та власними силами дій, повязаних з продажем товару (автомобілів), що реалізує замовник (Приватна експертно-консультаційна комерційна фірма «ОСОБА_1 плюс»), серед яких в т. ч. і здійснення пошуку потенційних покупців товару та сприяння укладанню ними договорів купівлі-продажу, за що замовник зобовязується виплачувати виконавцю маржу (п.1) (т.2, а.с.117-118). Строк дії договору до 31.12.2014 року (п.6.1).

З копій довідок - рахунків вбачається факт їх оформлення не на позивача, а на ТОВ «Богдан-Авто Суми» (покупці ДП «Середино-Будьський агролісгосп», ОСОБА_4М.), ТОВ «Автолюкс» (покупці ОСОБА_5, ОСОБА_6Б.), ТОВ «Лада-Центр» (покупці ОСОБА_7, ОСОБА_8, ТОВ «Агро-Поліс», С/г ТОВ Ранок», ОСОБА_9, ОСОБА_10, ДП «Укрліктрави»), ТОВ «Автоцентр-С» (покупець ПАТ КБ «Приватбанк»), ТОВ «Автопроект-С» (покупець ОСОБА_11М.), ПЕККФ «ОСОБА_10 плюс» (покупець ОСОБА_12В.) (т.2, а.с.123,124, зворотній бік, а.с.125-126,137,зворотній бік, а.с.143, зворотній бік, а.с.148, зворотній бік, а.с.155,157,164,166,172,179).

Контролюючий орган, на думку суду, безпідставно робить висновки, що позивач був продавцем транспортних засобів, чого не має у цьому випадку, адже позивач тільки надавав послуги по пошуку потенційних покупців на автомобілі та оформленню довідок - рахунків і за це отримував винагороду (т.1,а.с.40-42), а договори купівлі - продажу автомобілів укладали ТОВ «Богдан-Авто Суми», ТОВ «Автолюкс», ТОВ «Лада-Центр», ТОВ «Автоцентр-С», ТОВ «Автопроект-С» та ПЕККФ «ОСОБА_10 плюс» із іншими особами (т.2, а.с.122-190), причому кошти (фактичну ціну автомобіля) отримував не ФОП ОСОБА_2М.(т.2, а.с.170).

Також у жовтні-грудні 2014 року позивач отримував кошти за передпродажну підготовку та огляд транспортних засобів та огляд транспортних засобів при оформленні довідок рахунків та комісійну винагороду, що підтверджується копіями банківських виписок (т.1, а.с.200-220).

На виконання договорів комісії від 01.12.2014 року ФОП ОСОБА_2 як комісіонером були укладені договори купівлі-продажу автомобілів з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (т.1, а.с.186-199).

Відповідно до ч.1 ст.1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Тобто, комісіонер зобов'язується вчиняти угоди від свого імені.

Незважаючи на це, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента (ст. 1018 Цивільного кодексу України).

Таким чином, під час комісії не відбувається передача права власності від комісіонера до комітента - комітент хоча і не бере участі в угоді з придбання/реалізації майна, проте він весь час залишається власником цього майна або відповідних грошових коштів.

Відносини у сфері посередництва регулюються главою 31 Господарського кодексу України (Комерційне посередництво (агентські відносини) у сфері господарювання) та главою 68 Цивільного кодексу України (Доручення).

Так, частиною 1 ст.297 ГК України передбачено, що за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок.

Частиною 1 ст.1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

На відміну від договорів поставки та договорів купівлі-продажу за посередницькими договорами право власності на товари, що реалізуються третім особам до посередника не переходить, оплата від покупців товарів здійснюється безпосередньо на розрахунковий рахунок довірителя, документи на підставі відповідного доручення виписуються посередником від імені довірителя, тобто продавцем товарів є саме довіритель, а посередник на підставі укладеного з продавцем товарів відповідного договору доручення після виконання доручення отримує від довірителя винагороду.

Оскільки право власності на транспортні засоби до позивача у даному випадку не переходило, оплата від покупців автомобілів здійснювалася на розрахункові рахунки довірителя, документи на підставі відповідного доручення оформлювалися посередником від імені довірителя, то ФОП ОСОБА_2 не був продавцем підакцизних товарів, а лише надавав послуги зі сприяння їх продажу, що не суперечить приписам підпункту 291.5.13 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України, які встановлюють заборону субєктам підприємницької діяльності бути платниками єдиного податку у разі здійснення ними продажу підакцизних товарів.

З приводу посилань в акті перевірки на пункт 12 та 48 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2008 року №1200, якою затверджено Порядок здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, суд зазначає, що цей порядок не встановлює правил податкового обліку, а лише визначає механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, автобусами, мотоциклами всіх типів, марок і моделей, причепами, напівпричепами та мотоколясками, тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва (далі - транспортні засоби) та їх складовими частинами (двигуни, шасі, кузови, рами), що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку.

Сам по собі факт отримання позивачем бланків довідок-рахунків та складання актів технічного стану не свідчить про здійснення ним господарської діяльності з реалізації автомобілів за умови відсутні підтвердження надходження на його рахунок сум від їх продажу та переходу права власності на товар від нього як продавця до інших осіб.

Отже, ФОП ОСОБА_2 лише надав посередницькі послуги, які полягали у пошуку потенційних покупців, передачі їм для реалізації транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, і оформленні необхідних документів, що не дає підстави контролюючому органу вказувати на порушення ним правил перебування на спрощеній системі господарювання, у звязку з чим податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 року № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, на 7390грн.90коп., в т.ч. на 5912грн.72коп. за основним платежем та на 1478грн.18коп. за штрафними (фінансовими) санкціями, є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з цим, суд визнає протиправним та скасує рішення №7 від 27.02.2015 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку, оскільки позивачем не здійснювались види діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування.

Враховуючи відсутність заниження суми чистого оподатковуваного доходу за 4 квартал 2014 року, безпідставним є висновок відповідача про заниження ФОП ОСОБА_2 нарахування єдиного соціального внеску за вказаний період на суму 11737грн.56коп., внаслідок чого вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2014 року №Ф-003 з його сплати є протиправною, а тому підлягає скасуванню, як і винесене Конотопською ОДПІ на підставі пункту 3 частини 11 ст.25 Закону №2464-VI рішення №011 від 12.02.2015 року про застосування до платника штрафних санкцій в розмірі 586грн.88коп.

Щодо збільшення позивачу суми грошового зобовязання з єдиного податку з фізичних осіб на 1001грн.99коп. податковим повідомленням-рішенням від 23.02.2015 року № слід відмітити, що висновок про заниження ним єдиного податку внаслідок не визначення доходу в сумі 6927грн.41коп., отриманого від ТОВ «Автоцентр-С» у 2012 році, та в сумі 9104грн.30коп., отриманого від ТОВ «Автопроект-С» на суму 3748грн., від АТ СГ «ТАС» на суму 2922грн.75коп. та від ТОВ «Лада-центр» на суму 2763грн. в 2014 року, є передчасним, оскільки під час проведення перевірки не досліджувалося питання фактичної сплати відповідних сум податку з таких доходів у повному обсязі та її підтвердження належними платіжними документами.

Зокрема, п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначені ставки єдиного податку для платників єдиного податку третьої групи, а пунктом 177.1 ст.177 цього ж Кодексу встановлено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця (п.177.2 ст.177 ПК України).

З копії акта перевірки слідує, що дані, вказані позивачем у Книзі обліку доходів для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, про отримані доходи не співпадають із сумами, що значаться у виписках банку за 2012 та 2014 роки.

Однак, наведене безпосередньо не підтверджує заниження ФОП ОСОБА_2 суми єдиного податку, оскільки згідно зі ст.300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу виключно за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій, а не за порушення порядку ведення записів у Книзі обліку доходів для єдиного податку та помилки у заповненні податкових декларацій.

Отже, за умови своєчасної та повної сплати сум єдиного податку, з урахуванням суми фактично отриманого доходу за відповідний період, підстави стверджувати про порушення платником вимог п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України відсутні.

Крім того, варто зазначити, що податковий орган в акті перевірки не вказав конкретний підпункт вказаної норми, який має бути застосований. Дана норма передбачає застосування ставки єдиного податку для платників єдиного податку, в тому числі й до доходу, отриманого від здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування. При цьому, податковим органом не вказано про те, що у 2012 році та 2014 році позивач вважався таким, що здійснював діяльність на загальній системі оподаткування. Відтак, наявність порушення не обґрунтована нормами ПК України, у звязку з чим податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 року № про збільшення суми грошового зобовязання з єдиного податку з фізичних осіб є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним наказу Конотопської ОДПІ №23 від 23.01.2015 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_2М.» та наказу №36 від 30.01.2015 року «Про продовження терміну документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2М.», вважаючи їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з п. 61.1, п. 61.2 ст. 61 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як встановлено судом, за результатами реалізації прав, що випливали із оспорюваних у цій справі наказів №23 від 23.01.2015 року та №36 від 30.01.2015 року (т.1, а.с.110-111) відповідачем складено акт перевірки від 09.02.2015 року №29/17-03/НОМЕР_1 та винесено податкові повідомлення-рішення від 23.02.2015 року №, від 23.02.2015 року №, а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2014 року №Ф-003 зі сплати єдиного внеску та рішення №011 від 12.02.2015 року про застосування штрафних санкцій.

Суд зазначає, що виключно результат реалізації повноваження податкового органу, а не процес реалізації його повноважень може бути об'єктом судового оскарження, а дотримання контролюючим органом вимог актів законодавства щодо порядку та способу проведення перевірки входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення контролюючого органу, винесеного за результатами такої перевірки.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ

Так, відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Виходячи з наведеного, платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи наведене та те, що правові наслідки оскаржуваних наказів є вичерпаними, а отже, задоволення позову в цій частині не може привести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки та винесені податковим органом податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій, які також оскаржуються у даній справі.

Оскільки контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ФОП ОСОБА_2 щодо визнання протиправними та скасування наказів №23 від 23.01.2015 року та №36 від 30.01.2015 року про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки та про продовження терміну її проведення.

З приводу посилань позивача на протиправність проведення відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, результати якої оформлені актом від 09.02.2015 року №29/17-03/НОМЕР_1, внаслідок дії обмежень, встановлених п.3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», суд зазначає, що з 2014 року в Україні діє мораторій на проведення перевірок підприємців контролюючими органами.

Так, статтею 31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (зі змінами, внесеними Законом України від 31.07.2014 № 1622-УІІ) заборонено проведення перевірок контролюючими органами підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців. Виключення становлять перевірки, що проводяться Державною фіскальною службою, за наявності дозволу Кабінету Міністрів України або за ініціативи субєкта господарювання щодо його перевірки.

Аналогічний мораторій на перевірки запроваджено й у 2015 році. Але, на відміну від попереднього мораторію, у 2015 році, крім Державної фіскальної служби України, право здійснення перевірок без отримання дозволу Кабінету Міністрів України або заявки субєкта господарювання щодо його перевірки надано Державній фінансовій інспекції України.

Відповідно до частини 3 розділу II Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII Державною фіскальною службою України у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік здійснюються виключно з дозволу Кабінету іністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Однак, зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки субєктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX

«Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку :астосування реєстраторів розрахункових операцій.

Таким чином, перевіркам не підлягають підприємства та фізичні особи-підприємці з обсягом доходу за попередній календарний рік до 20 млн. грн., що не ввозять на митну територію України та/або не виробляють, та/або не реалізують підакцизні товари.

Крім того, здійснюється перевірка субєктів господарювання на предмет наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування ПДВ.

Згідно з актом від 09.02.2015 року №29/17-03/НОМЕР_1 предметом документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_2 була повнота нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року до 31.12.2014 року та податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності.

Також під час проведення перевірки контролюючим органом досліджувалося питання здійснення позивачем видів діяльності, які не дають права на застосування спрощеної системи оподаткування, зокрема, з реалізації підакцизних товарів (автомобілів) з посиланням на отримання від Департаменту ДАІ МВС України письмової інформації про постановлення ФОП ОСОБА_2 на облік за реєстраційним номером №7099 як такого, що здійснює діяльність, повязану з торгівлею транспортних засобів та їх запасних частин (т.1,а.с.121), та інформації щодо реалізації ним транспортних засобів у період з 01.10.2014 року з копіями видаткових накладних на отримання бланкової продукції у ДАІ (т.1, а.с.119-120), направленої на адресу Конотопської ОДПІ листом від 17.11.2014 року за вих.№4919.

Відповідно до письмових запитів відповідача від 29.10.2014 року №7583/5/В/17-03 та від 14.01.2015 року №190/5/В/17-03 (т.1, а.с.167-169) у позивача витребовувалась інформація та її документальне підтвердження для зясування реальності отриманих доходів та повноти їх відображення в податковій звітності внаслідок надходження до контролюючого органу відомостей, що його реальні доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, в значній мірі перевищують задекларовані та не дають права перебувати на спрощеній системі оподаткування. Також фізичній особі-підприємцю запропоновано надати копії звітів щодо використаних бланків Довідок-рахунків (серії ВІА 90), поданих ним до Управління ДАІ УМВС України в Сумській області за період з 01.10.2014 року до 31.12.2014 року, та письмово пояснити факт зазначення у вказаних звітах в графі «організація, що здійснює торгівлю транспортними засобами» - «ФОП ОСОБА_2М.», у відповідь на що позивач надав лист від 23.01.2015 року (т.1, а.с.169), де вказав про вилучення ним 13.08.2014 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців такого виду діяльності з КВЕД як «45.11 торгівля автомобілями та легковими транспортними засобами» та повідомлено про наявність у нього права перебувати на спрощеній системі оподаткування як платнику податку 3 групи. Стосовно надання копій звітів щодо використаних бланків Довідок-рахунків у відповіді вказано, що облік діяльності про оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами та їх складовими частинами здійснюється ДДАІ МВС України в письмовому та електронному вигляді, в т.ч. і шляхом ведення журналу обліку отриманих і виданих довідок-рахунків, зареєстрованого в ДДАІ МВС №1/9751 від 10.09.2014 року, та вся інформація про надходження, передачу та реалізацію транспортних засобів вноситься до відповідної бази даних.

Тобто ФОП ОСОБА_2 підлягав документальній позаплановій невиїзній перевірці як особа, що реалізує підакцизні товари (транспортні засоби), у звязку з отриманою контролюючим органом інформації про таку діяльність від Департаменту ДАІ МВС України, тому позовні вимоги про визнання проведення такої перевірки незаконним є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

З огляду на часткове задоволення позову, на користь позивача відповідно до ст. 94 КАС України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 182грн.70коп., сплачений під час звернення до суду за позовні вимоги майнового характеру (т.1, а.с.80).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Конотопської обєднаної державної податкової інспекці Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, скасування наказів та визнання дій протиправними задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2014 року №Ф-003 зі сплати єдиного внеску в сумі 11737грн.56коп.

Визнати протиправним та скасувати рішення №011 від 12.02.2015 року про застосування штрафних санкцій у розмірі 586грн.88коп. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, на 7390грн.90коп., в т.ч. на 5912грн.72коп. за основним платежем та на 1478грн.18коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб на 1001грн.99коп., в т.ч. на 801грн.59коп. за основним платежем та на 200грн. 40коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним та скасувати рішення №7 від 27.02.2015 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Конотопської обєднаної державної податкової інспекці Головного управління ДФС у Сумській області (41600, м. Конотоп, пр. Миру,2) на користь ОСОБА_2 (41600, АДРЕСА_1,код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 182грн.70коп. (сто вісімдесят дві грн. сімдесят коп.).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 02.11.2015 року.

Суддя (підпис) О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя О.О. Осіпова