Справа № 826/10970/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Справа № 826/10970/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Кийградсервіс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів ( далі - позивач ) звернулось до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кийградсервіс» ( далі - відповідач ) про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 122 755,77 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, так як, на його думку, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Кийградсервіс» ( далі - ТОВ «Кийградсервіс» ) є юридичною особою, яка використовує найману працю.

У 2014 році кількість працівників ТОВ «Кийградсервіс» становила 234 особи, норматив працевлаштування інвалідів на підприємстві складав 9 осіб, фактично відповідач працевлаштував 6 інвалідів.

Протягом 2014 року до Шевченківського районного центру зайнятості відповідачем регулярно надсилались звіти за формою 3-ПН про наявність вакансій, у тому числі й для інвалідів.

Позивач, вважаючи, що відповідачем не було виконано його обов'язку з працевлаштування необхідної кількості інвалідів у 2014 році, звернувся до суду з даним адміністративним позовом про стягнення з товариства 122 755,77 грн., з яких 116 910,27 грн. - адміністративно-господарські санкції та 5 845,50 грн. - пеня.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок відповідача створювати робочі місця і умови для працевлаштування інвалідів та звітувати перед державною службою зайнятості не супроводжується його обов'язком здійснювати пошук інвалідів, а також з того, що відповідачем було вжито всіх заходів для працевлаштування інвалідів на його підприємстві.

Дослідивши обставини справи колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Законів України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» ( далі - Закон № 875-XII ), «Про зайнятість населення» ( далі - Закон № 5067-VI ), Господарським кодексом України ( далі - ГК України ), Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 ( далі - Порядок № 70 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875-XII, державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

У ч. 1 ст. 19 Закону № 875-XII закріплено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Ч. 1 ст. 20 Закону № 875-XII регламентовано, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Згідно з п. 2 Порядку № 70, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають ( надсилають рекомендованим листом ) щороку до 01 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Інформацію про наявність вільних робочих місць ( вакантних посад ) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

У статті 218 ГК України закріплено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним порушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, законодавством передбачено зобов'язання суб'єктів господарювання, які використовують найману працю, створювати робочі місця для інвалідів та забезпечувати їх працевлаштування шляхом подання звітності за формою 3-ПН до відповідних центрів зайнятості. Невиконання цього обов'язку зумовлює накладення на суб'єкта господарювання адміністративно-господарських санкцій, крім випадків, коли підприємством буде доведено вжиття всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для їх працевлаштування.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 02 квітня 2013 року у справі № 21-95а13, яке у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем у 2014 році було створено необхідну кількість вакансій для працевлаштування інвалідів та завчасно подано звітність за формою 3-ПН до відповідного територіального центру зайнятості, а також відомості про наявність у ТОВ «Кийградсервіс» вакансій для інвалідів були опубліковані на відповідних сайтах в інтернет мережі / а.с. 96-139 /.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів для виконання свого обов'язку із забезпечення нормативу робочих місць для інвалідів та недопущення господарського правопорушення.

Натомість позивач, діючи всупереч з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, безпідставно, за відсутності складу правопорушення наклав на ТОВ «Кийградсервіс» адміністративно-господарські санкції.

Доводи апелянта про те, що створення робочих місць для інвалідів без їх заповнення ( фактичного працевлаштування інвалідів ) не може бути підставою для звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності за невиконання нормативу робочих місць для інвалідів, судова колегія вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що відповідачем до центру зайнятості не було подано звіти 3-ПН за квітень, липень та серпень, не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, в яких наявні копії таких звітів з відміткою центру зайвості про їх прийняття за всі двонадцять місяців 2014 року / а.с. 33-44, 46, 84-95 /.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх необґрунтованим та безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності жодних правових підстав для задоволення адміністративного позову та приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, із дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 03.12.2015 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.