Справа № 2а-8362/12/1370
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Київ К/800/23171/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Заїки М.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року

у справі № 2а-8362/12/1370

за позовом Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта Надія»

до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

ДВАТ «Шахта Надія» звернулось до суду з позовом до СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 січня 2012 року №/70.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року, позов ДВАТ «Шахта Надія» задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26 січня 2012 року №/70.

У касаційній скарзі СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 20 січня 2012 року СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів проведена камеральна перевірка своєчасності сплати самостійно визначеного ДВАТ «Шахта Надія» податкового зобов'язання з податку на додану вартість, за результатами якої складено Акт від 20 січня 2012 року №2, яким встановлено порушення платником пункту 57.1 статті 57 розділу ІІ Податкового кодексу України та підпункту 5.3.1 пункту 5.3. статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами.

На підставі вказаного Акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26 січня 2012 року №/70, яким ДВАТ «Шахта Надія» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 370 485,80 грн. за затримку на 727 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 1 852 429 грн. за платежем податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах).

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

З урахуванням приписів статті 58 Конституції України, пункт 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року, не має зворотної дії в часі, і відповідно, його дія починається з 01 січня 2011 року і може бути застосована лише до тих податкових зобов'язань, які виникли після цієї дати.

Таким чином, повноваження органу державної податкової служби за пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України можуть поширюватися на ті платежі (податкові зобов'язання, в т.ч. несплачені у встановлений законом строк), які виникають з підстав, визначених в цьому Кодексі.

Підстави застосовувати до спірних правовідносин зі сплати податкових зобов'язань, виникнення та строк сплати яких регулювалися Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», положення пункту 87.9. статті 87 Податкового кодексу України, відсутні.

Згідно з підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначена рівність бюджетних інтересів. З цією метою встановлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Разом з тим податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» були визначені заходи, які могли вживатися контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, і серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачем сплачено податок на додану вартість за жовтень та листопад 2011 року, а саме: платіжним дорученням від 28 листопада 2011 року №2898 на суму 717 571 грн., призначення платежу - ПДВ за жовтень 2011 року, термін сплати 28 листопада 2011 року та платіжним дорученням від 27 грудня 2011 року №3108 на суму 2 470 969,00грн., призначення платежу -ПДВ за листопад 2011 року, термін сплати 27 грудня 2011 року.

Однак, відповідачем змінено цільове призначення зазначеного платежу шляхом спрямування коштів на погашення податкового боргу за листопад 2009 року, у зв'язку з чим виникли підстави для нарахування грошових зобов'язань у вигляді штрафної санкції в сумі 370 485,80 грн.

З урахуванням приписів чинного законодавства, податковий орган не мав права самостійно змінювати призначення платежу визначеного платником податків, а тому визначення періоду, протягом якого відбулася затримка сплати узгодженого податкового зобов'язання, виходячи із дати погашення відповідачем податкових зобов'язань за ніші періоди, є помилковим.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанції щодо протиправності дій СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів в частині прийняття податкового повідомлення-рішення від 26 січня 2012 року №/70.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів відхилити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді М.М. Заїка

С.С. Пасічник