Справа № 806/6866/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року м. Київ К/800/11292/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

за участю секретаря Загороднього А.А.

та представників сторін:

позивача - не з'явились,

відповідача - Зеленової Л.В.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Інспекція)

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30.10.2013

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2014

у справі № 806/6866/13-а

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Обербетон Україна" (далі - Товариство)

до Інспекції

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року Товариство звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 07.11.2012 № та № .

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.10.2013, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2014, позов задоволено. Судові акти зі спору мотивовано тим, що з огляду на неузгодженість податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками попередньої податкової перевірки, у позивача були відсутні підстави для врахування висновків такої перевірки на час подання Товариством податкової звітності за серпень 2012 року.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати судові рішення зі спору та повністю відмовити у позові. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає про відсутність у платника права на включення до рядка 21.2 податкової декларації з ПДВ за серпень 2012 року залишку від'ємного значення ПДВ, виключеного з податкового обліку Товариства актом попередньої перевірки.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам в оскаржуваній частині, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення касаційних вимог виходячи з такого.

Судовими інстанціями під час розгляду даної справи встановлено, що Інспекцією було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих Товариством у податковій звітності з ПДВ за серпень 2012 року, оформлену актом від 19.10.2012 № 4247/15-2. Перевіркою встановлено безпідставне, за висновком Інспекції, перенесення платником до рядку 21 залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду в загальному розмірі 4 539 432 грн., який зменшено актом про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 27.01.2012 № 572-23/1 та актом про результати камеральної перевірки від 19.09.2012 № 4390/15-2.

Наведений висновок слугував підставою для прийняття Інспекцією:

податкового повідомлення-рішення від 07.11.2012 № , згідно з яким Товариству визначено суму завищення від'ємного значення ПДВ за серпень 2012 року в розмірі 4 407 220 грн.;

податкового повідомлення-рішення від 07.11.2012 № про збільшення платникові грошового зобов'язання з ПДВ на 132 212 грн. за основним платежем та на 33 053 грн. за штрафними санкціями.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В силу вимог пункту 200.3 цієї ж статті ПК при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За правилами пункту 200.4 статті 200 ПК якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, наведеними законодавчими положеннями передбачено механізм врахування платником непогашеного залишку від'ємного значення ПДВ, що утворилося у податковому обліку платника, шляхом перенесення такого залишку до податкового кредиту наступних звітних періодів.

При цьому, як вірно зазначили суди, власне висновки актів попередніх перевірок не підлягають обов'язковому врахуванню платником при заповненні ним показників податкової звітності, у тому числі й під час перенесення залишку від'ємного значення ПДВ минулих звітних періодів до податкової декларації за поточний період. Адже сам по собі акт перевірки має констатуючий, а не владно-зобов'язуючий характер, позаяк не містить обов'язкових приписів, розпоряджень, що породжують юридичні наслідки для платника.

Доказів узгодження податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі актів перевірок від 27.01.2012 № 572-23/1 та від 19.09.2012 № 4390/15-2 Інспекцією не представлено.

Також суди встановили факт скасування в судовому порядку податкових повідомлень-рішень, прийнятих Інспекцією на підставі зазначених актів перевірок.

З урахуванням цього суди дійшли цілком об'єктивного висновку про відсутність у податкового органу підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та обґрунтовано задовольнили позов.

Відтак процесуальних підстав для скасування судових рішень зі спору та задоволення розглядуваних касаційних вимог не вбачається.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення.

2. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30.10.2013 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2014 у справі № 806/6866/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько