Справа № 825/2511/15-а
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2015 року Чернігів Справа № 825/2511/15-а

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., за участі секретаря Терехової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу
за позовом ОСОБА_1
до Командира військової частини польова пошта НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, скасування акту службового розслідування, зобов`язання вчинити певні дії
за участю
представників сторін:
від позивача ОСОБА_1 ,
Акуленко В.М., договір від 01.08.2015, свідоцтво від 22.06.2012 № 644,-
В С Т А Н О В И В:
До Чернігівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), до командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 у якому позивач просить:
- скасувати акт проведення службового розслідування за фактом здійснення самогубства військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 , затвердженим командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 11.10.2014.
- зобов`язати командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 внести зміни до п. 1 наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 15.10.2014, виключити з тексту наказу слова в результаті навмисного самоушкодження, замінити їх словами, в результаті нещасного випадку.
- зобов`язати командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 скласти та видати акт про нещасний випадок (форма НВ-1) відповідно до наказу Міністра оборони України "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України" від 06.02.2001 №36.
Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до акту про проведення службового розслідування по факту здійснення самогубства військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 , комісія, яка проводила зазначене розслідування запропонувала вважати загибель мого чоловіка, як здійснення самогубства на підґрунті низького морально-психологічного стану та низької самооцінці своїх ділових якостей.
Вважає, що вказане службове розслідування проведене поверхово, з грубим порушення діючого законодавства, оскільки акт про проведення службового розслідування по факту здійснення самогубства військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 затверджено командиром частини підполковником ОСОБА_3 11.10.2014, в той же час комісія в описовій частині акту розслідування зазначає, що розслідування було проведено з 11.10.2014 по 16.10.2014, крім того командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 15.10.2014 був виданий наказ по особовому складу, п. 1 якого її чоловіка було виключено зі списків вказаної частини з 15.10.2014, тобто за добу до офіційного закінчення службового розслідування.
Також, представник позивача наголосив, що тільки 14.10.2014 Старобільським міжрайонним відділенням судово-медичної експертизи було видано свідоцтво про смерть № 307, відповідно до якого документально встановлено факт смерті ОСОБА_2 .
Позивач вважає, що зазначені розбіжності вказують на небажання командування військової частини ПП НОМЕР_1 провести об`єктивне розслідування за фактом смерті її чоловіка.
Крім того, позивач зазначає, що судово-медичний експерт ОСОБА_4 в порушення вимог Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106/о), затвердженої наказом МОЗ України 8.08.2006 № 545 зазначив в п. 9 лікарського свідоцтва про смерть № 307 її чоловіка, що його смерть настала внаслідок самоушкодження, в той же час вказавши, що причина яка привела до смерті - вогнепальна вибухова сочетана травма голови, грудної клітини, кінцівок з пошкодженням внутрішніх органів.
Позивач наголосила, що не зрозуміло яким чином та на підставі чого судовий експерт прийшов до висновку, що причина, яка привела до його смерті вогнепальна вибухова сочетана травма голови, грудної клітини, кінцівок з пошкодженням внутрішніх органів настала внаслідок навмисного самоушкодження.
Вважає, що акт службового розслідування від 11.10.2014 по факту здійснення самогубства військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 складений із грубим порушенням Інструкції про розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом МО України від 06.02.2001 № 36, оскільки порядок проведення розслідування згідно зазначеної Інструкції був проігнорований командуванням її чоловіка.
Позивач та його представник в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позові з наданням в судовому засіданні додаткових пояснень.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини ПП НОМЕР_1 від 11.10.2014 №186, комісією у складі: голови комісії - начальника штабу-першого заступника командира військової частини ПП НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 ; членів комісії - помічника командира військової частини ПП НОМЕР_1 з правової роботи капітана юстиції ОСОБА_6 , начальника служби захисту інформації військової частини ПП НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 , у період з 11.10.2014 по 16.10.2014, проведено службове розслідування за фактом з`ясування обставин самогубства начальником інженерної служби служб військової частини військової частини ПП НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 , за результатами якого складено акт від 11.10.2014.
Також, за результатами проведеного розслідування запропоновано:
- вважати загибель начальника інженерної служби служб військової частини ПП НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 як здійснення самогубства на підґрунті низького морально-психологічного стану, та низької самооцінки своїх ділових якостей.
- заступнику командира військової частини ПП НОМЕР_1 по роботі з особовим складом провести індивідуальні та колективні бесіди з особовим складом військової частини, щодо підняття морально-психологічного стану.
11.10.2014 за фактом порушення правил поводження із боєприпасами, що призвело до смерті старшого лейтенанта ОСОБА_2 , слідчим 32 військової прокуратури Південного регіону України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 414 КК України Порушення правил поводження зі зброєю, а також із речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку дня оточення.
Крім того, Старобільським міжрайонним відділенням Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи було видано лікарське свідоцтво про смерть від 14.10.2014 № 307, яким визначено:
- хворобу, що призвела до смерті: вогнепальна вибухова сочетана травма голови, грудної клітини, кінцівок з пошкодженням внутрішніх органів;
- місце й обставини, при яких відбулась травма: навмисне самоушкодження шляхом використання вибухових речовин у с. Оріхове Старобільського району Луганської області.
15.10.2015 командиром військової частини ПП НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 було винесено наказ № 190, згідно п. 1 якого, старший лейтенант ОСОБА_2 , начальник інженерної служби військової частини ПП НОМЕР_1 , який загинув 11 жовтня 2014 року в результаті навмисного самоушкодження, виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та зазначено, що смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (в зоні проведення антитерористичної операції).
Судом встановлено, що підставою для винесення зазначеного наказу від 15.10.2015 № 190 стало лікарське свідоцтво про смерть №307 видане Луганським обласним Бюро судово-медичної експертизи від 14.10.2014.
Так, комісією з проведення службового розслідування було встановлено, що в ході проведення бесіди з свідками подій, а саме з військовослужбовцями військової частини ПП НОМЕР_1 : командиром військової частини підполковником ОСОБА_3 , заступником командира військової частини з озброєння-начальником технічної частини майором ОСОБА_8 , командиром інженерно-позиційного відділення старшим сержантом ОСОБА_9 , стало відомо, що 09.10.2014 під час особистої бесіди командиром військової частини ПП НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 з начальником інжереної служби служби військової частини ст. лейтенантом ОСОБА_2 , було виявленно низький морально- психологічний стан даного офіцера.
В ході бесіди причиною гнітючого стану було те, що даний військовослужбовець будучи людиною релігіозною, виконував свої обов`язки в зоні АТО, а саме разом із представниками саперних підрозділів здійснював встановлення мінно-вибухових загороджень, які могли привести до загибелі цивільного населення. Також в ході бесіди було виявлено нерозуміння даним військовослужбовцем порядку списання та зняття з обліку інженерного майна, а саме вибухових пристроїв, які рахуються за військовою частиною. Також, було встановлено, що його син ОСОБА_10 знаходиться під слідством в звинуваченні в убивстві, але це ніяк не буде перешкодою, щодо виконання службових обов`язків.
Додатково з пояснень командира інженерно-позиційного відділення старшого сержанта ОСОБА_9 , стало відомо, що ст. лейтенант ОСОБА_2 дуже переживав за втрату інженерного майна та подальшу матеріальну відповідальність, а також що його "посадять" за нестачу. Останніх два тижні, в зв`язку з підготовкою документів, дуже сильно переживав, на заспокоювання та роз`яснювальні бесіди з боку товаришів та командирів не реагував, лише відмовлювався, що краще "застрелиться чим буде сидіти", а тому спробу самогубства виношував не один день. 08.10.2014 при знаходженні в палатці проживання особового складу ст. лейтенант ОСОБА_2 зарядив особисту зброю, та хотів здійснити спробу самогубства, але старший сержант ОСОБА_9 цьому запобіг та здійснив доповідь командиру військової частини.
Додатково з пояснень заступника командира військової частини з озброєння-начальником технічної частини майором ОСОБА_8 стало відомо, що ст. лейтенант ОСОБА_2 після проведення службової наради вийшовши з намету, постояв біля нього, дістав пістолет ПМ та без пояснень здійснив досилання патрону в канал ствола. Швидко зреагувавши, майор ОСОБА_8 обнявши руками ст. лейтенант ОСОБА_2 , та дав вказівку забрати у нього зброю і також здійснив доповідь командиру військової частини.
В ході повторного роз`яснення, щодо виконання службових обов`язків під час ведення бойових дій в зоні АТО, порядку списання майна позитивних результатів не надало, тому близько 14:00 09.10.2014, після спроби прилюдного здійснення самогубства, даного військовослужбовця було вирішено відправити в 59 Вінницький польовий шпиталь м. Сватове до лікаря.
По прибуттю зі шпиталю, в ході бесіди з лікарем-невропатологом, емоційний стан, нібито, покращився (з його слів), але на наступний день знову стан погіршився.
Командиром військової частини було запропоновано надання відпустки, для підняття морально-психологічного стану та вирішення сімейних проблем, але ст. лейтенант ОСОБА_2 , відмовився, мотивуючи тим, що в нього все добре, а з домашніми проблемами він сам розбереться.
Близько 06:25 11.10.2014 під час здійснення ранкового шикування командирів підрозділів командиром військової частини ПП НОМЕР_1 було чутно два явних вибухи в напрямку розташування бліндажів. Під час шикування командирів підрозділів було виявлено відсутність начальника інженерної служби служб військової частини ПП НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 .
Під час здійснення пошукових заходів, тіло старшого лейтенанта ОСОБА_2 було виявлено в одному з бліндажів, з ознаками самогубства, а саме підрив гранатами, орієнтовно РГД-5. Також в автомобілі було знайдено передсмертну записку, з поясненнями причин самогубства.
Дослідивши фактичні обставини справи та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 2 ст. 2 цього Закону визначено, що порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
У свою чергу, Міністром оборони України було затверджено Наказом від 06.02.2001 № 36 "Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України" (далі - Інструкція).
Суд наголошує, що приймає до уваги норми закріплені даною Інструкцією лише у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Отже, ця Інструкція визначає порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями і військовозобов`язаними, які призвані на збори (далі - військовослужбовці), професійних захворювань, отриманих ними під час проходження військової служби (зборів), та аварій, що сталися у військових частинах, військово-навчальних закладах, установах, організаціях Збройних Сил України, структурних підрозділах центрального апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - військові частини) (п. 1.1 Інструкції).
Пунктом 2.4 цієї Інструкції визначено, що нещасні випадки, що підлягають спеціальному розслідуванню, розслідуються відповідно до вимог глави 3 цієї Інструкції.
У свою чергу п. 3.1 Інструкції визначено, що спеціальному розслідуванню підлягають:
- нещасні випадки зі смертельним або тяжким наслідком під час виконання обов`язків військової служби;
- групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями незалежно від тяжкості ушкодження їх здоров`я;
- випадки смерті під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до п. 3.4 цієї Інструкції розслідування нещасних випадків проводиться комісією зі спеціального розслідування протягом не більше 10 робочих днів. У разі потреби встановлений термін може бути продовжений командиром (начальником), який призначив комісію, на термін не більше місяця. За результатами розслідування комісія складає акт спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним або тяжким наслідком, групових нещасних випадків, випадків смерті та аварії (додаток 8 до Інструкції) і оформлює інші матеріали, передбачені Інструкцією.
Після підпису комісією акта спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним або тяжким наслідком, групових нещасних випадків, випадків смерті та аварії на кожного потерпілого протягом доби складається акт (додаток 1 до Інструкції) і затверджується командиром військової частини, у якій стався нещасний випадок. У цьому разі в акті (додаток 1 до Інструкції) замість підписів членів комісії військової частини робиться запис: "Складено відповідно до акта спеціального розслідування".
Судом встановлено, що на звернення ОСОБА_1 тимчасово в.о. начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальника ГУ Військової служби правопорядку Збройних Сил України Максименко В.П. надав відповідь від 28.03.2015 № 306/1/2673 в якій зазначив, відповідно вимог п.п. 2.4, 3.1 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 № 36 (із змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за № 169/5360 (далі - Інструкція) у редакції, яка діяла на той час, нещасні випадки зі смертельними або тяжкими наслідками або випадки смерті під час виконання обов`язків військової служби підлягають спеціальному розслідуванню (в порядку п. 3 Інструкції). Таке розслідування повинна була проводити комісія, яка призначається наказом командира (начальника) органу військового управління вищого рівня. У даному випадку така комісія призначена не була.
При цьому зауважив, що на час звернення позивача, проведення розслідування у вищезазначеному порядку не представляється можливим у зв`язку із тим, що 14.01.2015 до п.п. 1.2 Інструкції були внесені зміни, відповідно яких дія цієї Інструкції поширюється на всі військові частини та на всіх військовослужбовців, крім військовослужбовців, які одержали травми або загинули під час ведення бойових дій, участі у антитерористичній операції, в особливий період.
Крім того, згідно довідки від 24.01.2015 № 2836 ОСОБА_2 дійсно в період з 10.05.2014 по 11.10.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції в Луганській області.
За таких обставин, суд, щодо позовних вимог позивача про скасування акту проведення службового розслідування за фактом здійснення самогубства військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 , затвердженим командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 11.10.2014 та зобов`язання командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 скласти та видати акт про нещасний випадок (форма НВ-1) відповідно до наказу Міністра оборони України "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України" від 06.02.2001 № 36, вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п. 3.7 Інструкції командир військової частини, де стався нещасний випадок зі смертельним або тяжким наслідком, груповий нещасний випадок або випадок смерті, зобов`язаний у п`ятиденний термін після закінчення розслідування видати наказ, у якому з урахуванням висновків комісії, зазначених в акті спеціального розслідування (додаток 8 до Інструкції), повинні бути затверджені заходи щодо запобігання у майбутньому подібним випадкам надалі, а також притягнуті до дисциплінарної відповідальності посадові особи, які сприяли своєю діяльністю чи бездіяльністю виникненню порушення вимог чинного законодавства України, наказів Міністра оборони України.
Згідно 7.1. посадові особи, які проводили розслідування нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, несуть відповідальність згідно із законодавством за своєчасне і об`єктивне їх розслідування та обґрунтованість прийнятих рішень. У разі незгоди із змістом акта розслідування член комісії письмово викладає свою окрему думку, яка додається до акта і є його невід`ємною частиною, про що робиться запис у цьому акті.
Враховуючи зміст зазначених норм права, суд зазначає, що відповідно акт службового розслідування від 11.10.2014 лише фіксує обставини, встановлені під час проведення розслідування, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Права, обов`язки для суб`єкта щодо якого проведено розслідування та , в даному випадку, його членів сім`ї, може породжувати лише саме рішення прийняте за результатами акта службового розслідування.
Таким чином, акт службового розслідування від 11.10.2014, не породжує певних правових наслідків, такий акт не має обов`язкового характеру та його не можна визначити як документ, що містить норми права загальної або індивідуальної дії. Він не може створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не має обов`язкового характеру для суб`єкта по відношенню, до якого він винесений.
Натомість рішення прийняте за результатом такого розслідування, а саме відповідний наказ, несе за собою конкретні правові наслідки.
Отже, вищенаведене дає підстави констатувати, що позивачем не правильно обрано матеріально-правовий спосіб захисту порушеного права.
Поряд з цим, суд розглянув такі позовні вимоги позивача, оскільки згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України, яку необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дії чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що пункт 1.8 Інструкції визначає, що за результатами розслідування не складається акт (додаток 1 до Інструкції) і не беруться на облік нещасні випадки, що сталися з військовослужбовцями у разі природної смерті, самогубства, якщо це не було наслідком впливу психофізичних, небезпечних і шкідливих факторів під час виконання обов`язків військової служби за наявності офіційного висновку уповноважених органів.
Враховуючи дану норму права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про зобов`язання командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 скласти та видати акт про нещасний випадок (форма НВ-1) відповідно до наказу Міністра оборони України "Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України" від 06.02.2001 № 36 є безпідставними, оскільки п. 1.8 Інструкції визначає, що за результатами розслідування не складається акт (додаток 1 до Інструкції, тобто акт про нещасний випадок (форма НВ-1)) і не беруться на облік нещасні випадки, що сталися з військовослужбовцями у разі самогубства, якщо це не було наслідком впливу психофізичних, небезпечних і шкідливих факторів під час виконання обов`язків військової служби за наявності офіційного висновку уповноважених органів.
Суд наголошує, що висновку уповноважених органів, що обставини його смерті склалися внаслідок впливу психофізичних, небезпечних і шкідливих факторів під час виконання обов`язків військової служби, суду надано не було.
Вирішуючи питання правомірності звернення позивача з позовною вимогою про зобов`язання командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 внести зміни до п. 1 наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 15.10.2014, виключити з тексту наказу слова в результаті навмисного самоушкодження, замінити їх словами, в результаті нещасного випадку, суд враховує, що підставою для винесення спірного наказу від 15.10.2015 № 190 стало лікарське свідоцтво про смерть від 14.10.2014 № 307 видане Луганським обласним Бюро судово-медичної експертизи, яким визначено місце й обставини, при яких відбулась травма ОСОБА_2 , а саме: навмисне самоушкодження шляхом використання вибухових речовин у с. Оріхове Старобільського району Луганської області.
Таким чином, суд приходить до висновку, що за результатами службового розслідування від 11.10.2014 наказ передбачений п. 3.7 Інструкції, виданий не був, оскільки наказ від 15.10.2014 № 190 був винесений на підставі лікарського свідоцтва про смерть від 14.10.2014 № 307, яке на момент розгляду даної справи у суді є чинним і висновки судово-медичного експерта викладені в ньому є законними, оскільки не були поставлені позивачем під сумнів та не були ним оскаржені, а тому, підстави для внесення змін до п. 1 наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 15.10.2014 шляхом виключення з тексту наказу слів "в результаті навмисного самоушкодження" та їх заміни словами "в результаті нещасного випадку" відсутні.
Таким чином, встановивши, на підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи статті 19, 55 Конституції України та частину 1 статті 11, статей 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнав, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.
Керуючись статей 2, 9, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, Чернігівський окружний адміністративний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Ю.О.Скалозуб