Справа № 813/5907/15
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року № 813/5907/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Шозда Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_2 про визнання протиправної бездіяльності щодо не включення до переліку вкладників позивача, зобовязання включити до переліку вкладників.

Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що позивач протиправно не був включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у запереченні на позовну заяву зазначає про те, що у нього не виникло обовязку перед позивачем з приводу включення його до загального реєстру вкладників, оскільки уповноваженою особою ОСОБА_1 не був включений до переліку вкладників.

Уповноважена особа у свою чергу теж заперечує проти позову та вважає, що правочин з перерахування коштів в сумі 10200 грн. 00 коп. з рахунку ТзОВ «Агенство нерухомості «Еко-Дім» на особовий рахунок позивача є нікчемним в силу положень пунктів 2 та 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Як наслідок, продовжує згаданий відповідач, відсутні правові підстави для включення позивача до переліку вкладників.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч.1 ст.41 КАС України.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

19.03.2015 року на підставі постанови правління Національного банку України від 19.03.2015 року за №190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким у банку з 20.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу на здійснення тимчасової адміністрації у Банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2.

Згідно договору №М010834 від 28.08.2009 року у позивача також був відкритий картковий рахунок номер 4001, залишок коштів на якому становив 1967 грн. 32 коп., що не заперечується сторонами.

Також, ОСОБА_3 мав поточний рахунок номер 001, що підтверджується Договором банківського рахунку №3736-00 від 20.01.2014 року.

На даний рахунок 19.03.2015 року поступили кошти в сумі 10200 грн. 00 коп., як безвідсоткова фінансова позика, підтвердженням чого є виписка по особовому рахунку від 20.03.2015 року.

Уповноваженою особою повідомленням від 20.11.2015 року за №10672/16 повідомлено, в тому числі позивача, про нікчемність згаданого правочину на підставі пунктів 2 та 7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року за №4452-VI, з наступними змінами та доповненнями.

Позивач вважає, що відповідачі протиправно не включають його до переліку вкладників.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини та норми чинного законодавства.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що подання позивачем заяви раніше обумовленого строку не може бути підставою для позбавлення її законних прав на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів як вкладника банку.

Частиною першою статті 26 цього ж Закону передбачено, що фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

Відповідно до частини п'ятої статті 27 згаданого Закону протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Наведені норми дозволяють суду прийти до висновку, що законодавцем гарантовано вкладнику відшкодування коштів за його вкладом.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.2 згаданого Закону, вкладом вважаються кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відтак, кошти позивача на поточному та картковому рахунках є вкладами.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як то зазначено в частині 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

У відповідності до положень п.2 ч.3 ст.38 цього ж Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Крім того, пунктом 7 цієї ж частини передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в статті 228 Цивільного кодексу України, за змістом частини першої якої, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Викладене означає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

При цьому, посилання уповноваженої особи фонду у повідомленні про нікчемність правочину на те, що укладення договору банківського рахунку та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів на рахунок №001 збільшувало розмір зобовязань банку, погіршувало його фінансове становище і сприяло приведенню до неплатоспроможності не є достатньо обґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах доказами.

Зокрема, згадана фінансова операція відбулась 19.03.2015 року на суму 10200 грн. 00 коп., а банк визнано неплатоспроможним 19.03.2015 року, що вказує на відсутність причинно-наслідкового звязку між операцією та наслідком.

Не може також вважатись обґрунтованим твердження уповноваженої особи у згаданому повідомленні про нікчемність згаданого правочину як такого, що має на меті отримання коштів від Фонду, оскільки таке ґрунтується на припущеннях і не підтверджене допустимими доказами.

Поряд з цим, дане твердження суперечить попередньому, оскільки в останньому уповноважена особа фонду апелювала до укладення такої угоди з метою приведення банку до неплатоспроможності, а не на незаконне заволодіння коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, незаконність, в тому числі у спрямованість мети сторін згаданого правочину, повинна бути підтверджена допустимими доказами, які уповноваженою особою фонду не були подані.

Відтак, висновок про нікчемність за таких обставин не може вказувати на обґрунтованість тверджень уповноваженої особи фонду.

Як наслідок, суд вважає, що позивач має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантуванн вкладів фізичних осіб.

При цьому, слід зазначити, що уповноваженою особою фактично відмовлено у включенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому суд не вбачає бездіяльності уповноваженої особи щодо вирішення питання про включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Крім того, враховуючи те, що у відповідності до положень ч.5 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затверджує реєстр вкладників на підставі поданого уповноваженою особою переліку вкладників, суд вважає вимоги до згаданого Фонду передчасними та такими що не стосуються повноважень цього Фонду, передбачених законодавством.

За таких обставин, суд вважає, що позов обґрунтований та підставний в частині зобовязання уповноваженої особи включити позивача до переліку вкладників банку. В іншій частині у задоволенні позову належить відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною сумою у розмірі 12167 грн. 32 коп.

4. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

5. Стягнути з бюджетних асигнувань уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) сплаченого судового збору.

6. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

7. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 грудня 2015 року.

Суддя В.Я.Мартинюк