Справа № 813/4322/14
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Справа № 876/8445/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Сервус» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Сервус» до Дрогобицької обєднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.06.2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Сервус» (далі ТзОВ «БК «Сервус») звернулося з позовом в суд до Дрогобицької обєднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.06.2014 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що контрагент позивача двічі включив до складу податкового кредиту в січні 2012 року та грудні 2012 року податкові накладні, які виписані в січні 2012 року. На противагу доводів відповідача, позивач зазначає, що податкові накладні від 10.12.2012 року №117 та 44 не виписував.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року в справі №813/4322/14 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Сервус» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року в справі №813/4322/14 та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вважає, що судом першої інстанції не вірно встановлено фактичні обставини справи та виходить з тих же мотивів, що наведені в позовній заяві.

Сторони по справі в судове засідання не зявились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Дрогобицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «БК «Сервус» з питань дотримання вимог податкового законодавства по операціях щодо реалізації товарів (робіт, послуг) для ФОП ОСОБА_2 за період листопад, грудень 2011 року, січень, лютий, березень, грудень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт № 359/22-11/33628385 від 20.05.2014 року, яким встановлено порушення товариством п. 187.1ст. 187, п. 201.4, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податку на додану вартість за грудень 2012 року в сумі 31 333,00 грн.

На підставі встановлених порушень 03 червня 2014 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № 000226221, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 47 000,00 грн. (за основним платежем 31 333,00 грн., за штрафними санкціями - 15 667,00 грн.).

Податковим зобов'язанням є загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді. Платник податку одержує суми податку в ціні товарів (робіт, послуг), що ним реалізуються, згодом перераховуючи його до бюджету за вирахуванням суми податкового кредиту відповідного звітного періоду.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Пунктом 201.6 цієї статті передбачено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

У пунктах 36.1 та 36.2 ст. 36 ПК України зазначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Як зазначає позивач та відповідні документи містяться в матеріалах справи, між ТзОВ «БК «Сервус» та ФОП ОСОБА_2 укладено договори поставки будівельних матеріалів від 31.10.2011 року №31/10/11а та від 27.12.2011 року №27/12/11, де ТзОВ «БК «Сервус» - продавець, а ФОП ОСОБА_2 - покупець.

На реалізацію вказаних договорів, ТзОВ «БК «Сервус» виписало податкову накладну №44 від 24.01.2012 року на суму 50 000 грн. в тому числі ПДВ 8 333,33 грн. та видало видаткові накладні №РН-0012965 від 24.01.2012 року та №РН-0000012 від 26.01.2012 року. Оплату за отриманий товар ФОП ОСОБА_2 здійснив 24.01.2012 року.

Позивач зазначає, що виписку податкової накладної №44 та від 10.12.2012 року на суму 50 000 грн. та №117 від 10.12.2012 року на суму 138 000 грн. не відображено ні в додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2012 року, ні в реєстрі податкових накладних, ні в оборотно-сальдових відомостях.

Натомість відповідачем долучено до матеріалів справи, копії податкових накладних №44 від 10.12.2012 року на суму 50 000 грн. та №117 від 10.12.2012 року на суму 138 000 грн., які включені ФОП ОСОБА_2 до податкового кредиту в грудні 2012 року.

На підставі візуального огляду наданих податкових накладних можна побачити, що такі відповідають вимогам, які до них ставляться, містять підписи уповноважених осіб сторін договору та печатки.

Крім того, в наданих податкових накладних,№44 від 10.12.2012 року на суму 50 000 грн. та №117 від 10.12.2012 року на суму 138 000 грн. зазначено, що такі видані на підставі договорів поставки від 10.01.2012 року №б/н та від 01.11.2012 року №б/н відповідно.

Тобто, вказані накладні видані на підставі інших договорів, ніж ті про які зазначає позивач.

Вказаного факту позивач не спростував, а тому в суду апеляційної інстанції є всі підстави вважати, що податкові накладні №44 та №117 від 10.12.2012 року виписані на підставі інших цивільно-правових договорів та є відмінними від податкової накладної №44 від 24.01.2012 року на суму 50 000 грн. в тому числі ПДВ 8 333,33 грн., а виписка іншої податкової накладної №117 була здійснена вперше.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, апеляційні вимоги є неаргументованими, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Сервус» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2014 року в справі №813/4322/14 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді Р.В. Кухтей

ОСОБА_3

Повний текст виготовлено 01.12.2015 року