Справа № 344/7172/15-а 2-а/344/328/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Справа № 876/8057/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Дяковича В.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобовязання провести перерахунок призначеної пенсії,

ВСТАНОВИВ :

20 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі УПФ України в м. Івано-Франківську) в перерахунку йому пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи та зобовязати відповідача зарахувати позивачу в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи з 26.04.1985 року по 21.11.1985 року, з 28.01.1986 року по 28.11.1992 року та з 29.11.1992 року по 01.12.1994 року як трудовий стаж, здобутий у районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Крім того, просив зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплатити йому пенсію з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи з моменту призначення пенсії, а саме з 25 лютого 2010 року (з моменту призначення пенсії).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2015 року, прийнятою у порядку скороченого провадження, вказаний адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано УПФ України в м. Івано-Франківську зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за 1 рік і 6 місяців) період роботи позивача з 28.01.1986 року по 28.11.1992 року з врахуванням відпрацьованих в районах Крайньої Півночі 549 робочих днів, та з 29.11.1992 року по 01.12.1994 року як трудовий стаж, вироблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі. Крім того, зобов'язано відповідача зробити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_2 з врахуванням пільгового обчислення стажу з 20 листопада 2014 року. Позовні вимоги про перерахунок пенсії до 20 листопада 2014 року залишено без розгляду, а в задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач УПФ України в м. Івано-Франківську просить зазначену постанову скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року, тобто до розповсюдження пільг, щодо кратності зарахування стажу після 1991 року є безпідставним.

На думку апелянта, пояснення довідки також викликає сумнів у відповідному перебуванні позивача в районах Крайньої Півночі саме вахтово-експедиційним методом.

Крім того, апелянт стверджує, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при призначенні пенсії, а не її перерахунку.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходив із того, що факт роботи позивача у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в спірні періоди підтверджується трудовою книжкою та довідкою від 27.04.2015 року № 10-656, у яких зазначено про розповсюдження на нього пільг, передбачених Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт на посаді нормувальника, заступника начальника відділу, інженера І-категорії керівника служби, інженера І категорії з 28.01.1986 року по 01.12.1994 року, з них з 28.01.1986 року по 28.11.1992 року робота в Україні та в Західному Сибіру (район Крайньої Півночі, Ямало-ненецький автономний округ Тюменської області). При цьому облік робочого часу проводився з розрахунку роботи на Україні та в Західному Сибіру в апараті управління. В звязку з виробничою необхідністю ОСОБА_2 направляли для роботи в Західному Сибіру, де він відпрацював з режимом роботи по 12 годин на добу + К1,К2 (дні перельоту літаком на роботу і назад), а саме: з 28.01.1986 року по 28.11.1992 року відпрацьовано 549 робочих годин в районах Крайньої Півночі. Також в період з 29.11.1992 року по 01.12.1994 року позивач працював вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі (Ямало-ненецький автономний округ Тюменської області), що підтверджується довідкою, що є в матеріалах пенсійної справи, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт № 10-656 від 27.04.2015 року, яка уточнює особливий характер праці чи умов праці.

У довідці від 27 квітня 2015 року за № 10-656 вказано, що робота вахтово-експедиційним методом проводилась у режимі 15 робочих днів у місяць у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районах по 12 годин за добу. До заробітної плати виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалися додаткові відпустки.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови № 148, Указу від 26 вересня 1967 року.

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 27 жовтня 2015 року у справі № 338/1079/14-а при перегляді ухвали Вищого адміністративного суду від 28 травня 2015 року, яка в силу приписів частини 1 статті 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними і помилково задоволені судом першої інстанції.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2015 року у справі № 344/7172/15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ч.10 ст. 183-2 КАС України постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.П.Сеник

ОСОБА_3

Постанова у повному обсязі складена 03 грудня 2015 року.