Справа № 2а-2350/11/0970
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2011-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2011 р. Справа № 2a-2350/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого -судді Біньковської Н.В.

при секретарі судового засідання Прут Ю.А.

за участю:

прокурора Гоголя В.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Відкритого акціонерного товариства «Променерговузол»про стягнення заборгованості в сумі 5004,92 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Івано-Франківської області звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах держави в особі Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ВАТ «Променерговузол»про стягнення заборгованості в сумі 5004,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач, всупереч вимог статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», з причин порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, не сплатив адміністративно-господарські санкції в сумі 4925,00 грн. у строки та в порядку, передбаченому цим Законом. За порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій була нарахована пеня в сумі 79,92 грн. У звязку з цим сума заборгованості відповідача перед Фондом соціального захисту інвалідів становить 5004,92 грн.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив в задоволенні позову відмовити. Суду пояснив, що відповідачем не порушувались норми законодавства про соціальну захищеність інвалідів, оскільки у ВАТ «Променерговузол»на протязі 2010 року і по даний час працевлаштований інвалід другої групи ОСОБА_3

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом, встановлено, що 05.05.2011 року уповноваженою особою Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів проведено перевірку виконання ст.ст. 19, 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, якою встановлено порушення відповідачем ст.ст.19, 20 вказаного Закону, а саме: не виконано норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, не подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів, не проведено реєстрацію в обласному відділенні Фонду та не сплачено адміністративно-господарські санкції за встановлені порушення. Виявлені порушення зафіксовані в акті перевірки № 92 від 05.05.2011 року.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством.

Згідно ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця. Роботодавці, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів і відповідно до нормативу забезпечують працевлаштування інвалідів.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним (ч.5 ст.19 Закону).

Статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч.2.ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" за порушення термінів сплати адміністративно господарських санкцій передбачається нарахування пені, яка обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікованої ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач використовує найману працю і в 2010 році чисельність штатних працівників становила 8 чоловік.

Чисельність інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях відповідача, створених відповідно нормативу - 1 особа.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що працює у відповідача з 1977 року і по даний час, спочатку на посаді слюсаря, а з 2006 року - сторожа. При цьому зазначив, що назва підприємства у звязку з ліквідацією та реорганізацією неодноразово змінювалась. Зауважив, що є інвалідом 2 групи і крім ВАТ «Променерговузол» більше ніде не працює. Оглянувши копії платіжних відомостей пояснив, що підписи у відомостях його.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_3, оригінал якої судом досліджено в судовому засіданні, 01.02.1987 року він прийнятий на роботу в підприємство „Променерговузол на посаду слюсаря, а відповідно до наказу №5 від 16.11.2006 року працює у цьому підприємстві на посаді сторожа (а.с.55-64).

Також, факт працевлаштування ОСОБА_3 у ВАТ «Променерговузол» підтверджується копією особової картки працівника (а.с.65-66), копією наказу за №5 від 16.11.2006 року (а.с.67), копією платіжної відомості та копіями відомостей на виплату грошей (а.с.68-76), оглянутими в судовому засіданні оригіналами платіжних відомостей за січень-грудень 2010 року, довідкою ВАТ «Променерговузол»(а.с.43).

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в 2010 році працював у ВАТ «Променерговузол» на посаді сторожа за основним місцем роботи.

Відповідно до довідки №041840 від 21.08.1986 року та посвідчення серії Б №547400 виданого 17.03.2006 року ОСОБА_3 є інвалідом другої групи (а.с. 28, 30).

Стосовно наявного в матеріалах справи наказу ВАТ «Променерговузол» № 5 від 25.02.2008 року про переведення ОСОБА_3 з посади слюсаря на посаду сторожа суд зазначає, що згідно пояснень представника відповідача зазначений наказ поданий ним помилково; свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що з посади слюсаря на посаду сторожа був переведений у 2006 році і з цього часу на інших посадах не працював; у трудовій книжці ОСОБА_3 запис із посиланням на зазначений наказ відсутній, а відтак, суд приходить до висновку, що наказ № 5 від 25.02.2008 року не є доказом, який спростовує перебування ОСОБА_3 в 2010 році у трудових відносинах з ВАТ «Променерговузол».

Відповідно до вимог ч. 1 ст.71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки в 2010 році у позивача працювало 8 осіб, у тому числі одна особа, якій встановлено інвалідність, суд приходить до висновку, що ВАТ «Променерговузол»не порушило вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо створення робочого місця для працевлаштування інваліда, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі 08.09.2011 року.