Справа № 815/5622/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5622/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року м.Одеса Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Кулішенко Є.С.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Онисс» до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.08.2015 року № НОМЕР_1, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Онисс» (далі ТОВ фірма «Онисс») до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.08.2015 р. № НОМЕР_1, згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) всього на 641763 грн. та визнати протиправними дії ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області щодо його складання.

У своєму позові позивач зазначив, що вважає протиправним винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення про донарахування ТОВ фірмі «Онисс» податку на додану вартість по господарським операціям з ПП «Топ Трейдінг» (), ПП «Віапласт» (), ПП «Віва Трейдінг» (), ПП «Ін Кар» (), ТОВ «Смартторгцентр» (), оскільки факт сплати з боку позивача ПДВ за період червень-липень 2014 р. підтверджується платіжним дорученням від 16.01.2015 р. № 12251. Відтак донарахування податковим органом ПДВ позивачу на підставі акту перевірки від 12.08.2015 р. № 9/15-17-22-01-24-20955698, на думку товариства, неправомірно призведе до подвійної сплати одного й того ж податку за тими ж самими операціями, що є недопустимим та суперечить принципу недопущення подвійного оподаткування.

Позивач зауважує, що ним повністю відшкодовані збитки по ПДВ нанесені державі по результатам господарських операцій із вищевказаними контрагентами, у звязку з чим Державному бюджету України не спричинено будь-яких негативних наслідків або збитків.

На підставі вищенаведеного, позивач вважає протиправним прийняте податковим органом рішення щодо збільшення ТОВ фірмі «Онисс» грошових зобовязань з податку на додану вартість за період червень-липень 2014 р. та просить скасувати його у повному обсязі.

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Так, відповідно до п. 2.3 акту перевірки ТОВ фірма «Онисс» зареєстрована як юридична особа Комінтернівською районною державною адміністрацією Одеської області, свідоцтво про державну реєстрацію від 28.08.2001 р. серії А00 № 279312.

Підприємство взято на податковий облік в органах державної податкової служби 12.10.1996 р. за № 58, станом на день підписання акту перевірки перебувало на обліку у ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області.

ТОВ фірма «Онисс» є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 28.04.2004 р. № 40384295.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 16.07.2015 р. по 05.08.2015 р. на підставі пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, відповідно до наказу начальника ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області від 09.07.2015 р. № 194 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ фірма «Онисс» (), на виконання постанови старшого слідчого з ОВС четвертого відділу слідчого управління кримінальних розслідувань Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України, капітана податкової міліції ОСОБА_1 від 29.05.2015 р. та постанови прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинних угруповань Генеральної прокуратури України, молодшого радника юстиції ОСОБА_2 від 24.06.2015 р., проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ фірма «Онисс» () з питань дотримання вимог податкового законодавства під час проведення фінансово-господарських взаємовідносин з ПП «Топ Трейдінг» (), ПП «Віапласт» (), ПП «Віва Трейдінг» (), ПП «Ін Кар» (), ТОВ «Смартторгцентр» () за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2015 р., за результатами якої було складено акт від 12.08.2015 р. № 9/15-17-22-01-24-20955698 (а.с. 14-38).

Зазначеним актом перевірки встановлено порушення ТОВ фірмою «Онисс» пп. 185.1 ст. 185, п. 186.3 ст. 186, п. 187.8 ст. 187, п. 190.2 ст. 190, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 та п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження позивачем податку на додану вартість на загальну суму 427842 грн., в т.ч. по періодам: червень 2014 р. 168575 грн., липень 2014 р. 259267 грн.

На підставі згаданого акта перевірки ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.08.2015 р. № НОМЕР_1, згідно якого позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем на 427842 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) з цього податку у сумі 213921 грн. (а.с. 13).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаного висновку відповідача і винесеного на підставі такого висновку податкового повідомлення-рішення на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд встановив наступне.

16.12.2014 р. судовому експерту ОСОБА_3 для проведення судово-економічної експертизи на дослідження надійшла постанова старшого слідчого від 16.12.2014 р. разом із документами по матеріалам кримінального провадження, занесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.10.2014 р. № 00000236 (а.с. 41-63).

За результатами даної судово-економічної експертизи судовим експертом було встановлено, що ТОВ фірмою «Онисс» на порушення п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у період січень 2013 р. вересень 2014 р. включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинам з ПП «Топ Трейдінг» (), ПП «Віапласт» (), ПП «Віва Трейдінг» (), ПП «Ін Кар» (), ТОВ «Смартторгцентр» () не підтверджені первинними документами, що спричинило ненадходження у Державний бюджет коштів у розмірі 611165 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із платіжним дорученням від 16.01.2015 р. № 12251 позивач відповідно до висновків вищевказаної експертизи сплатив суму у розмірі 611165 грн. (призначення платежу: відшкодування збитків по ПДВ нанесених ТОВ фірмою «Онисс» () за висновком експертизи від 08.01.2015 р. № 146) (а.с. 64).

У той же час, ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.03.2015 р. по справі № 504/307/15-к генерального директора ТОВ фірми «Онисс» ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст. 44, 212 ч. 4 Кримінального кодексу України (а.с. 39-40). У вказаній ухвалі зазначено, що ОСОБА_4 шкоду, заподіяну державі у розмірі 611165 грн., а саме по взаємовідносинам з ПП «Топ Трейдінг» (), ПП «Віапласт» (), ПП «Віва Трейдінг» (), ПП «Ін Кар» (), ТОВ «Смартторгцентр» (), відшкодував у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 16.01.2015 р. № 12251.

З наведеного вбачається, що позивач у січні 2015 р. визнав свою вину та повністю відшкодував державі нанесені збитки з податку на додану вартість, у тому числі за період червень-липень 2014 року.

Проте, ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області за результатами позапланової виїзної перевірки ТОВ фірми «Онисс» 12.08.2015 р. складено акт відповідно до якого встановлено завищення податкового кредиту позивачем по взаємовідносинам з контрагентами ПП «Топ Трейдінг», ПП «Віапласт», ПП «Віва Трейдінг», ПП «Ін Кар», ТОВ «Смартторгцентр» та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Суд погоджується з позицією позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 26.08.2015 року № НОМЕР_1 та вважає його таким, що підлягає скасуванню, на підставі наступного.

Згідно частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковим зобовязанням є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством ( у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно п. 9.3 ст. 9 ПК України зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України визначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

При цьому, ч. 5 ст. 45 цього Кодексу передбачено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

В контексті наведеного слід додати, що відповідно до Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 № 122, Єдиний казначейський рахунок - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Відповідно до абз. 1 п. 2.1, абз. 3 п. 2.2, п. 2.3 вищевказаного Положення Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством. Єдиний казначейський рахунок відкритий на балансі Державного казначейства України, об'єднує кошти субрахунків, що відкриті на балансі Головних управлінь Державного казначейства України. На субрахунках Єдиного казначейського рахунку ведеться аналітичний облік коштів державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

При виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів . Державна казначейська служба України , діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (ч. 1 ст. 43 БК України).

А згідно із частиною 5 ст. 45 БК України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позивачем сплачено відповідну суму в рахунок погашення податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підтверджується відповідним платіжним документом. Позивачем було чітко зазначено призначення платежу, код бюджетної класифікації, а також сплаченого його в межах встановленого чинним податковим законодавством строку погашення відповідного податкового зобов'язання.

Крім того, факт сплати ПДВ відповідно до платіжного доручення від 16.01.2015 р. № 12251 не заперечується і самим податковим органом, проте зазначається про невірно визначений позивачем код бюджетної класифікації.

Однак суд критично відноситься до такого твердження відповідача, адже як пояснив представник позивача, причиною таких дій слугувала невірна інформація, яку надали працівники відповідача товариству, що підтверджується листом ГУ ДФС в Одеській області від 12.01.2015 р. № 48/11/15-32-09-02.

Окрім цього, здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Таку позицію висловив Верховний суд України у постанові від 16.06.2015 р. у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Хмельницькгаз» до Городоцької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення.

У вказаній постанові суд прийшов до висновку про те, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК України строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі не довів правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 26.08.2015 року № НОМЕР_1, отже суд вважає зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2,4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Онисс» до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.08.2015 року № НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області від 26.08.2015 року № НОМЕР_1.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П. Марин