Справа № 813/4770/14
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 876/9507/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Малетич М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю,

встановив:

У липні 2014 року позивач ОСОБА_2 районний центр зайнятості звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 7529,99 грн..

Відповідач позову не визнала, подала у суді першої інстанції заперечення, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.09.2014 року позов задоволено повністю. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 районного центру зайнятості кошти в сумі 7529,99 грн..

З цією постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного дослідження обставин справи, з невідповідністю висновків суду дійсним (фактичним) обставинам справи, а тому постанова суду від 25.09.2014 року підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що в матеріалах справи відсутні та позивачем по справі не надано жодних доказів, які б підтверджували факт працевлаштування відповідача з липня 2012 року по березень 2013 року на ТзОВ «ОСОБА_3 Системс УА ГмбХ». Таким чином суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про стягнення з відповідача допомоги по безробіттю за вказаний період.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.09.2014 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, де просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що таку апеляційну скаргу слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 20.06.2012 р. звернулась до позивача ОСОБА_2 РЦЗ зі заявою про надання їй статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». На підставі поданої заяви відповідачу ОСОБА_1 надано статус безробітного, призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю (а.с. 11-16).

Наказом ОСОБА_2 РЦЗ № НТ140305 від 05.03.2014 року зобов'язано ОСОБА_1 повернути кошти у розмірі 7741,51 грн. незаконно виплаченої допомоги по безробіттю за період з 09.07.2012 року по 16.03.2013 року. Такий наказ виданий на підставі Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 14.02.2014 р., з врахуванням відповіді з ТзОВ «ОСОБА_3 Системс УА ГмбХ» за № 82 від 24.01.2014 р. про виконання відповідачем роботи в цьому Товаристві згідно договору від 09.07.2012 року (а.с. 7-10, 12).

Також встановлено, що 28.02.2014 р. ОСОБА_2 РЦЗ надіслав відповідачу претензію № 403/07/-9 про відшкодування коштів в сумі 7741,51 грн., з яких відповідачем відшкодовано 211,52 грн.. Згідно розрахунку позивача сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю, яка підлягає стягненню становить 7529,99 грн. (а.с. 6, 16-17).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при вирішенні даного адміністративного позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю, судом першої інстанції не враховано наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Також згідно ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Статтею 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду, а відповідач це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 3 статті 6 КАС України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду лише у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Крім цього, статтею 50 КАС України передбачено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Із змісту наведених вище правових норм зумовлюється висновок про те, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб'єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем суб'єкт владних повноважень. Однак суб'єкт владних повноважень може бути позивачем, а фізична чи юридична особа, які не є суб'єктом владних повноважень, може бути відповідачем лише у випадках, передбачених Конституцією та законами України. При цьому, юрисдикція адміністративних судів поширюється на ті спори, для яких законом не встановлений інший порядок судового вирішення.

Із суті розглядуваного позову видно, що такий спір стосується вимог позивача ОСОБА_2 районного центру зайнятості про стягнення із відповідача ОСОБА_1 незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 7529,99 грн.. Тобто заявлений позов подано з метою стягнення грошових коштів, які стали власністю відповідача.

У розглядуваному спорі відсутній публічно-правовий характер, а подача такого позову суб'єктом владних повноважень не містить ознак здійснення таким позивачем владних управлінських функцій у розглядуваних правовідносинах.

Крім цього, аналіз наведених позивачем у позовній заяві норм законодавства не дає підстав для висновку про наявність у такого позивача визначеного Конституцією та законами України права на звернення до адміністративного суду із відповідними позовними вимогами до фізичних осіб про стягнення виплачених грошових коштів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що ініційований позивачем судовий спір стосується вимог про (стягнення) відшкодування шкоди і відносяться до компетенції судів цивільної юрисдикції.

Аналогічна правова позиція відображена у висновках Верховного Суду України, зокрема у постанові від 22.09.2015 року по справі № п/811/3781/14.

Згідно ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до ст.203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Згідно ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати і провадження по адміністративній справі закрити.

Позивачу слід розяснити, що розгляд заявленого спору належить до юрисдикції цивільного суду.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 30.11.2015 року.