Справа № 21-99а15
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоКривенка В.В.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О.,
при секретарі судового засідання Ключник А.Ю.,

за участю представників заявника - Павловича Д.М., Харка Д.М., Деревцова С.І., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональна агенція по обслуговуванню рекламоносіїв» (далі - Товариство) до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Полтавській області (далі - ОДПІ) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Товариство звернулось із позовом до ОДПІ про: визнання неправомірними дій щодо складання акта ОДПІ від 22 січня 2013 року № 473/222-09/3741/226 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Регіональна агенція по обслуговуванню рекламоносіїв» (далі - акт від 22 січня 2013 року); визнання протиправними дій щодо зміни показників податкового кредиту та податкових зобов'язань Товариства в Інтегрованій автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» (далі - Інтегрована система) на підставі акта від 22 січня 2013 року за період з 1 липня по 30 вересня 2011 року; зобов'язання відновити в Інтегрованій системі даних показники податкової звітності Товариства, що зазначені у податкових деклараціях та додатку № 5 за вказаний період, та видалити акт від 22 січня 2013 року з Інтегрованої системи.

На обґрунтування позову Товариство послалося на те, що ОДПІ під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки порушила вимоги Податкового кодексу України (далі - ПК), у зв'язку з чим податковий орган дійшов необґрунтованих висновків, які покладені в основу акта перевірки та за результатами яких були внесені зміни до показників Інтегрованої системи без прийняття податкового повідомлення-рішення.

Суди встановили, що 21 січня 2013 року посадові особи ОДПІ провели документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з питань дотримання податкового законодавства при визначенні податку на додану вартість (далі - ПДВ) за період з 1 липня по 30 вересня 2011 року, за результатами якої складено акт від 22 січня 2013 року.

У ході перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства, що призвело до завищення валових доходів на загальну суму 3 626 235 грн, які підлягають коригуванню в частині відсутності об'єкта оподаткування по нікчемних правочинах, та до завищення валових витрат на загальну суму 3 626 235 грн, які підлягають коригуванню в частині відсутності об'єкта оподаткування по нікчемних правочинах, завищення податкових зобов'язань на суму 724 518 грн 67 коп. та завищення податкового кредиту на суму 724 518 грн 67 коп.

На підставі зазначеного акта ОДПІ внесла зміни показників податкового кредиту та податкових зобов'язань Товариства до Інтегрованої системи.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 2 серпня 2013 року, яку залишив без змін Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 4 грудня 2013 року, позов задовольнив частково: визнав протиправними дії ОДПІ щодо зміни показників податкового кредиту та податкових зобов'язань Товариства в Інтегрованій системі та зобов'язав ОДПІ відновити в цій системі показники податкової звітності Товариства, що зазначені у податкових деклараціях та додатку № 5 за період з 1 липня по 30 вересня 2011 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов Товариства, дійшов висновку, що перевірку Товариства проведено з дотриманням вимог податкового законодавства, порушень у діях відповідача щодо порядку та підстав проведення перевірки суд не встановив.

Суд зазначив, що за наслідками перевірки відповідачем на підставі висновків акта від 22 січня 2013 року податкове повідомлення прийнято не було. Разом з тим відповідач вніс зміни стосовно податкової звітності позивача з ПДВ, які знайшли своє відображення в Інтегрованій системі. Враховуючи те, що дані з цієї системи використовуються в подальшому податковими органами при обчисленні податкових зобов'язань як самого позивача, так і інших платників ПДВ, які мали з ним правовідносини, а також при здійсненні перевірок інших платників податків, суд дійшов висновку, що здійснене ОДПІ коригування у вищевказаній системі призвело до настання для позивача негативних наслідків.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13 жовтня 2014 року рішення судів попередніх інстанцій залишив без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду касаційної інстанції, ОДПІ звернулась із заявою про його перегляд Верховним Судом України з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить скасувати зазначену ухвалу Вищого адміністративного суду України, посилаючись на неоднакове застосування цим судом одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, а саме: положень статті 74, пункту 78.4 статті 78, пункту 86.1 статті 86 ПК.

На обґрунтування заяви додано копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 липня 2014 року, яка, на думку заявника, підтверджує неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах.

В ухвалі від 1 липня 2014 року Вищий адміністративний суд України зазначив, що обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Викладення податковим органом в акті перевірки суб'єктивного оціночного судження щодо наявності з боку товариства порушень податкового законодавства є правом податкового органу, а отже, прав позивача, які підлягають захисту, порушено не було. Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами перевірки податкових повідомлень-рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку. Оскільки за результатами перевірки податкове повідомлення-рішення не виносилось, то позовні вимоги в частині визнання протиправними дій податкового органу при формуванні акта про завищення товариством податкових зобов'язань та податкового кредиту є необґрунтованими. Щодо внесення податковим органом до Інтегрованої системи інформації, отриманої внаслідок проведення зустрічної перевірки товариства, то, в цьому випадку, це є лише службовою діяльністю працівників податкового органу з виконання обов'язків зі збирання доказової інформації про наявність чи відсутність документального підтвердження господарських операцій. Оскільки права позивача оскаржуваними діями відповідача не порушуються, то позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Аналіз наведених рішень суду касаційної інстанції дає підстави вважати, що він неоднаково застосував одні і ті самі норми матеріального права у подібних правовідносинах.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України виходить із такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані ПК.

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК).

Відповідно до статті 71 ПК інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК результати перевірок оформляються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності), у разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 74 ПК податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 74.1); зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (пункт 74.2).

Верховний Суд України уже висловлював свою позицію щодо застосування статей 71, 72, 74 ПК. Зокрема, у справі № 21-511а14, постанова в якій ухвалена 9 грудня 2014 року, він дійшов висновку, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, і така інформація не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Тобто, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього. Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

За таких обставин дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, у тому числі й складеного за її результатами акта, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

На підставі аналізу зазначених норм права колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, урегульовані ПК. Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів. Інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій податкових інспекторів та не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього. Дії контролюючого органу щодо внесення до Інтегрованої системи змін показників податкової звітності суб'єктів господарювання в частині податкового кредиту та податкових зобов'язань на підставі акта перевірки без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОДПІ відповідно до вимог ПК провела документальну позапланову невиїзну перевірку за період з 1 липня по 30 вересня 2011 року, за результатами якої склала акт від 22 січня 2013 року, на підставі якого були внесені зміни до показників податкової звітності Товариства в Інтегрованій системі та зменшено податкове зобов'язання Товариства з ПДВ за серпень 2011 року (як податкове зобов'язання, так і податковий кредит) на суму 724 518 грн 67 коп. Залишаючи рішення судів попередніх інстанцій без змін, касаційний суд погодився з цими рішеннями, якими визнано неправомірними дії відповідача по внесенню змін до Інтегрованої системи на підставі висновків акта перевірки без прийняття ОДПІ податкових повідомлень-рішень.

Оскільки при вирішенні цієї справи суд касаційної інстанції допустив неоднакове та неправильне застосування норм матеріального права, то ухвала Вищого адміністративного суду України від 13 жовтня 2014 року підлягає скасуванню з направленням справи на новий касаційний розгляд.

Керуючись підпунктом 2 пункту 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд», статтями 157, 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Полтавській області задовольнити частково.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 13 жовтня 2014 року скасувати, а справу направити на новий касаційний розгляд.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кривенко
Судді: О.Ф. ВолковМ.І. Гриців
О.А. Коротких О.В. Кривенда
В.Л. МаринченкоП.В. Панталієнко
О.Б. ПрокопенкоІ.Л. Самсін
О.О. Терлецький