Справа № 334/5515/13-а (2а/334/197/13)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ К/800/14080/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Ліпського Д.В., Мойсюка М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Запорізький арматурний завод» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запорізький арматурний завод» на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2014 року, -

у с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними і зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя (далі -УПФ) поновити йому виплату пенсії із зарахуванням пільгового стажу з шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 у відповідності до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Посилаючись на те, що відповідач протиправно припинив випалу пільгової пенсії, чим порушив його законні права та інтереси, позивач просив про задоволення позову.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено.

У касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Запорізький арматурний завод» (далі - ПАТ), посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить судові рішення скасувати та відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій на підстав наявних у справі даних встановили та правильно виходили з того, що доказів у підтвердження спірного стажу позивача за Списком № 2 достатньо для виплати пенсії на пільгових умовах, а тому дії відповідача у припиненні виплати такої через відкликання третьою особою уточнюючої довідки про підтвердження необхідного стажу, є протиправними.

Так судами встановлено, що позивач перебуває на обліку відповідача та з 7 вересня 2007 року по 1 липня 2011 року отримував пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, призначену відповідно до пункту «а» статті 13 «Про пенсійне забезпечення». Таку пенсію позивачу призначено на підставі довідки, виданої Відкритим акціонерним товариством «Запорізький арматурний завод» (пізніше змінено на ПАТ) від 24 вересня 2007 року № 198, якою підтверджено пільговий характер роботи позивача за Списком № 2 у період з 24 серпня 1977 року по 12 травня 1999 рік та 21 травня по 30 вересня 2003 року.

Після чого, заявою-повідомленням № 166 від 27 квітня 2011 року ВАТ «Запорізький арматурний завод» відкликало попередньо видану довідку та 20 червня 2011 року на адресу УПФ надіслало нову, якою встановило факт пільгового характеру роботи позивача із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2, лише у період з 4 лютого 1994 року по 12 травня 199 року та 21 травня по 30 вересня 2003 року. У зв'язку з чим з 1 липня 2011 року УПФ припинило виплату пільгової пенсії позивачу за відсутності необхідного стажу роботи за Списком № 2.

Судами встановлено, що відкликання довідки зумовлено тим, що ВАТ «Запорізький арматурний завод», яке в свою чергу є правонаступником Державного підприємства «Запорізький арматурний завод» не мало назви ЗВО «Арматуробудування» (ЗВО «Запоріжпромарматура»), а тому УПФ дійшло висновку, що призначення пільгової пенсії позивачу здійснено на підставі недостовірних даних і припинило таку виплату виходячи з вимог статті 49 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Суди правильно виходили з того, що лише сам факт відкликання уточнюючої довідки про пільговий характер роботи не давало підстав УПФ приймати рішення про припинення виплати пенсії.

У випадку виникнення сумніву щодо достовірності відомостей про умови роботи особи, яка претендує на отримання пенсії, чи правильності нарахування пенсії згідно частини першої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підпункту 5 пункту 6 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011.

Суди правильно встановили, що робота позивача з 1977 року по 1999 рік з повним робочим днем з шкідливими та важкими умовами праці, яка віднесена до Списку №2, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 р. № 10 та Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162. Такі дані підтверджується записами трудової книжки, уточнюючими довідками, архівними довідками тощо.

За змістом положень пунктів «а» та «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону, тобто до 1 січня 1992 року на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії у розмірах, передбачених цим Законом, призначаються у відповідності з вимогами за віком і стажем, що встановлені раніше діючим законодавством.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію за віком на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано період роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери , до якого включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Довідки мають надаватися у разі коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період, що визначає його право на пенсію на пільгових умовах.

При цьому, відкликання довідки ВАТ «Запорізький арматурний завод», якою підтверджується пільговий стаж позивача, що дає право на спірну пенсію, свідчить про наявність спору щодо правонаступництва зазначеного підприємства, проте це не може слугувати підставою для припинення пільгового пенсійного забезпечення позивача, оскільки факт його роботи, яка віднесена до Списку № 2, підтверджується наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Крім того, згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, суди дійшли правильного висновку, що відкликання зазначеної уточнюючої довідки не може впливати на передбачені чинним Законом пільги позивача, а тому рішення відповідача про відмову в реалізації права на такі пільги є незаконним і підлягає відновленню.

Тому рішення судів відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, судовій практиці, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький арматурний завод» відхилити, а постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

Д.В. Ліпський

М.І. Мойсюк