Справа № 161/5552/15-а
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/5552/15-а
Провадження № 2-а/161/515/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі Кубяк О.В., з участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Луцької міської ради, Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись з позовом до Луцької міської ради про визнання рішення протиправним та поновлення на обліку.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що з 30.09.1980 року вони були взяті на квартирний облік у виконавчому комітеті Луцької міської ради, як громадяни, що потребують поліпшення житлових умов. Власного житла позивачі не мають, з 1982 р. по 2013 р. вони проживали у гуртожитку. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.10.2011 р. № 729-1 позивачі зняті з квартирного обліку на підставі відсутності реєстрації в м. Луцьку. Просять суд, визнати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.10.2011 р. № 729-1 незаконним в частині зняття їх з квартирного обліку та поновити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на квартирному обліку у виконавчому комітеті Луцької міської ради.

Ухвалою суду від 28.10.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено виконавчий комітет Луцької міської ради.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримали та просили вимоги задовольнити.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не зявились проте, подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

З матеріалів вбачається, що з 30.09.1980 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 перебували на квартирному обліку у виконавчому комітеті Луцької міської ради, як громадяни які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 34 Житлового кодексу Української РСР та п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються, зокрема, громадяни, які забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановленому Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок та які проживають у гуртожитках.

Громодяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Основною метою постановки на квартирний облік є забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Квартирний облік, установлення черговості на одержання жилої площі, а також її розподіл здійснюється під громадським контролем і з додержанням гласності.

Статтею 15 Житлового кодексу УРСР до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад віднесено здійснення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з 1987 року зареєстровані та проживали в гуртожитку по вул. Даньшина, 10 (а.с. 41).

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.10.2011р. № 729-1 ОСОБА_1 з двома членами сімї були зняти з квартирного обліку виконавчого комітету Луцької міської ради у звязку з відсутністю реєстрації в м. Луцьку (а.с.7).

В судовому засіданні встановлено, що позивачі всупереч п. 28 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і наданні їм жилих приміщень в Українській РСР, не були запрошені в якості заінтересованих осіб, для участі у розгляді питання про зняття з квартирного обліку.

Крім того, Виконавчим комітетом Луцької міської ради, при знятті з квартирного обліку позивачів не було враховано, що вони постійно проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1., факт виселення з гуртожитку оскаржується позивачами в судовому порядку, за таких обставин, суд вважає, що рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.10.2011р. № 729-1 в частині зняття з квартирного обліку позивачів було прийнято в супереч підставам, що викладенні в ч.2 ст.. 40 Житлового кодексу Української РСР та п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому, при розгляді справи суду необхідно з'ясувати, чи використане повноваження, надане суб'єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до приписів ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, згідно зі статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, позов обґрунтованим та доведеним в частині визнання незаконним рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.10.2011 р. №729-1 в частині зняття з квартирного обліку позивачів, оскільки останні не були запрошені в якості заінтересованих осіб, для участі у розгляді питання про зняття їх з квартирного обліку та, що вказане рішення було прийнято всупереч підставам, що викладенні в ч.2 ст.. 40 Житлового кодексу Української РСР та п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.

Суд вважає, що вимога позивачів в частині поновлення їх на квартирному обліку, задоволенню не підлягає, оскільки суд не може на себе перебирати повноваження колегіального органу.

Крім того, враховуючи необхідність повного захисту прав, свобод та інтересів позивачів, враховуючи вищевикладенні обставини, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.10.2011 р. №729-1 в частині зняття з квартирного обліку позивачів.

Керуючись ст.ст. 8-11, 70, 71, 86, 87, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.10.2011 р. № 729-1 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Подзіров А.О.