Справа № 805/4698/15-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 р. Справа № 805/4698/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд: у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Національного антикорупційного бюро України про визнання порушення прав на збирання інформації з фактичної відмови надати на електронні запити від 07.09.2015 та 18.09.2015 повні, вірогідні, обґрунтовані відповіді з усіх питань, копії завірені належним чином документів, що існують лише в одному оригінальному екземплярі та перебувають лише у них.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.09.2015 ОСОБА_1 звернувся з письмовим електронним запитом до відповідача з метою отримання копій певних документів та наданні обґрунтованої відповіді з повної, вірогідною та точною офіційною інформацією на його питання. 11.09.2015 ОСОБА_1 отримав відповідь, яку вважає необґрунтованою та наданою не з усіх питань, та умисне проігнорував вимоги п.1 ч.1 ст. 60 Закону України «Про запобігання корупції». Враховуючи приховування відповідачем необхідної для позивача офіційної інформації, позивач 18.09.2015 звернувся з новим (додатковим) електронним запитом, в якому просив надати певну інформацію. 22.09.2015 відповідач листом-відповіддю від 18.09.2015 відмовився розглядати, чим порушив Конституційні права людини на інформацію, та створив суттєві перешкоди в реалізації мого права гарантованого ст. 21 Закону України «Про запобігання корупції». За таких протиправних дій відповідача, навмисно відбулося порушенням вимог п.1 ч. 1 ст.60 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 2 ст. 19 Конституції України, та норм прозорості інформації.

Позивач у судове засіданні не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На електронну адресу суду надіслав клопотання, в якому просив розглянути адміністративну справу без його особистої присутності.

Представник відповідача до суду не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду представник відповідача надіслав письмові заперечення, за змістом яких вбачається, що ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, а в даному випадку Національне антикорупційне бюро України, може надавати копії документів. Однак жодна норма закону не вимагає надання належним чином завірених документів, як цього вимагає позивач.

Також зазначив, що з доданої до позовної заяви відповіді посольства Великої Британії вбачається, що значна частина повідомлень про візит до Великої Британії у ЗМІ не відповідає дійсності. Позивач у своєму запиті просив надати фотокопії офіційного листа на адресу посольства Великої Британії із зазначенням складу осіб офіційної делегації на отримання віз та їх відрядження для зустрічі з правоохоронними органами Великобританії, довідку про витрати, повязані з відрядженням членів офіційної делегації із зазначенням вартості кожної послуги окремо. Однак документи із таким змістом не створювалися і не передавалися в процесі виконання відповідачем своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, а тому не могли бути надані позивачу.

Крім того, не надано копії рахунку-фактури та документу, що підтверджує відшкодування ОСОБА_2 всіх витрат Посольства Великої Британії за отримані послуги під час перебування офіційної делегації в Лондоні та інших містах Великобританії, оскільки Національне антикорупційне бюро України не є розпорядником інформації про відносини третіх осіб між собою, які не є субєктами владних повноважень.

Щодо інформації про вартість візи відповідач зазначив, що позивач звернувся до відповідача не із запитом, які види допомоги надавалися і який їх розмір, а із запитом щодо вартості візи, а не допомоги. Представник відповідача вважає, що позивачем було допущено порушення чинного законодавства, однак йому було надано наявна у розпорядника інформація. З вказаних підстав просив відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.09.2015 ОСОБА_1 звернувся до розпорядника інформації: Національного антикорупційного бюро України з електронним запитом на інформацію. В якому просив відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та враховуючи положення ч. 2 ст. 60 Закону України «Про запобігання корупції» розглянути запит та надати наступну інформацію: 1) фотокопію офіційного листу Національного антикорупційного бюро України на адресу Посольства Великої Британії із зазначенням складу осіб офіційної делегації на отримання віз та їх відрядження для зустрічі з правоохоронними органами Великобританії; 2) довідку про витрати повязані з відрядженням членів офіційної делегації Національного антикорупційного бюро України до Великобританії із зазначенням вартості кожної послуги окремо в тому числі: - проїзд, проживання, харчування, послуг автотранспорту, добові тощо; 3) про вартість візи та посилання на документ, яким було їх сплачено із зазначенням осіб, платників; 4) про вартість подарунків та інформацію про осіб зі складу офіційної делегації Національного антикорупційного бюро України, які отримали такі подарунки; 5)про загальний час перебування офіційної делегації Національного антикорупційного бюро України в Лондоні та в інших містах Великобританії; 6) фотокопію рахунку-фактури та документу, що підтверджує відшкодування ОСОБА_2 всіх витрат Посольства Великої Британії за отримані послуги під час перебування офіційної делегації Національного антикорупційного бюро України в Лондоні та в інших містах Великобританії (а.с.33).

11.09.2015 начальником відділу забезпечення роботи Директора НАБУ ОСОБА_3 надано електронну відповідь на запит ОСОБА_1 від 07.09.2015 щодо візиту працівників Національного антикорупційного бюро України до м.Лондона. З якої вбачається, що 16.07.2015 на адресу Національного антикорупційного бюро України від Посольства Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії надійшло запрошення від Національного кримінального агентства до м. Лондона з метою участі у зустрічі з представниками правоохоронних органів Великобританії та вивчення їх досвіду у питаннях боротьби з корупцією. Відповіддю повідомлено, що запрошенням передбачалося офіційна участь директора Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 та першого заступника Національного антикорупційного бюро ОСОБА_5 Всі витрати повязані з перебуванням у відрядженні вказаних осіб повністю оплачувались приймаючою стороною. Щодо витрат повязаних з відрядженням в м.Лондоні зазначених осіб пропонувалось звернутися до представників Британської сторони.

Запрошення приймаючої сторони, програма перебування та накази про відрядження додались до зазначеної відповіді.

Разом із тим, Національним антикорупційним бюро України пропонувалось позивачу ознайомитися з офіційною заявою Уряду Британії щодо поїздки представників Національного антикорупційного бюро України до м. Лондона на веб-сайті (а.с.32).

18.09.2015 позивач звернувся з електронним запитом про інформацію безпосередньо до ОСОБА_3 на електрону скриньку , в якому зазначив, що відповідь, яка надана відповідачем від 11.09.2015 не є повною, тому просить розглянути кожне питання по суті та надати, саме по кожному з них, конкретну чітку відповідь.

Відповідно до електронного запиту на інформацію від 18.09.2015 ОСОБА_1 просив відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та враховуючи положення ч. 2 ст. 60 Закону України «Про запобігання корупції» розглянути запит та надати наступну інформацію: 1) хто конкретно з працівників НАБУ або якщо це можливо була інша особа (їх статус, вартість послуг тощо), що займались оформленням документів на отримання Посольства Великої Британії для директора НАБУ ОСОБА_4, першого заступника директора НАБУ ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2; 2) фотокопії офіційних документів Національного антикорупційного бюро України на адресу Посольства Великої Британії із зазначенням складу осіб офіційної делегації на отримання віз у звязку з їх відрядженням для зустрічі з правоохоронними органами Великобританії; 3) офіційну інформацію щодо статусу (приватні особи чи члени делегації) перебування разом офіційною державною делегацією керівництва НАБУ ОСОБА_6 та ОСОБА_2, в тому числі відповідь на питання: - за рахунок кого НАБУ, NCA чи власні кошти їм було надано візи Посольством Великої Британії; - вони (ОСОБА_6 та ОСОБА_2) були включені до списку осіб НАБУ на отримання віз чи їм було надано приватні візи; - ОСОБА_6 та ОСОБА_2 також приймали участь у зустрічі керівництва НАБУ з представниками правоохоронних органів Великобританії; - ОСОБА_6 та ОСОБА_2 відшкодували ініціатору цієї поїздки NCA витрати повязані з перебуванням їх у Великобританії, а саме: кошти на авіаквитки, проживання, харчування, автотранспорт тощо, коли це було здійснено та чим підтверджується; - в якому готелі проживали (вказати номери та їх вартість) та де харчувались члени делегації НАБУ;

- в якому готелі проживали (вказати номери та їх вартість) та де харчувались ОСОБА_6 та ОСОБА_2; - яким рейсом та якої авіакомпанії здійснювали поїздку до Великобританії директор НАБУ ОСОБА_4, перший заступник директора НАБУ ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2; - хто конкретно оплачував замовлення та вартість квитків ОСОБА_6 і ОСОБА_2 на літак рейсом Київ-Лондон-Київ (а.с.34).

З позовної заяви від 30.10.2015 вбачається, що 22.09.2015 відповідач шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до електронного листа-відповіді на запит ОСОБА_1 від 18.09.2015 відмовився розглядати його.

Однак у матеріалах справи відсутній зазначених позивачем у позовній заяві лист-відповідь відповідача від 22.09.2015.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі за текстом Закон № 2939-VI) визначено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 12 Закону № 2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Статтею 14 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов'язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частинами 1, 2, 3 ст. 19 Закону № 2939-VI передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Згідно ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, а також особам, які постійно або тимчасово обіймають посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків, або спеціально уповноважені на виконання таких обовязків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, забороняється:

1) відмовляти фізичним або юридичним особам в інформації, надання якої цим фізичним або юридичним особам передбачено законом;

2) надавати несвоєчасно, недостовірну чи не в повному обсязі інформацію, яка підлягає наданню відповідно до закону.

Так згідно з пп. д п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами, на яких поширюються дія цього Закону, є, зокрема, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Національного антикорупційного бюро України.

Частиною 1 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

За приписами ч. 1 та ч. 3 ст. 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вже встановлювалося судом, 11.09.2015 Національним антикорупційним бюро України надавалась відповідь на електронний запит на інформацію ОСОБА_1 від 07.09.2015, в якій було зазначено, що до відповідача надійшло запрошення від Національного кримінального агентства до м. Лондона з метою участі у зустрічі з представниками правоохоронних органів Великобританії та вивчення їх досвіду у питаннях боротьби з корупцією. Відповідач проінформував позивача про те, що усі витрати повязані з перебуванням у відрядженні представників від Національного антикорупційного бюро України повністю оплачувались приймаючою стороною, тому пропонувалось звернутись з приводу витрат повязаних з відрядженням до м. Лондона до представників Британської сторони. В свою чергу відповідач, як це вбачається з електронної відповіді від 11.09.2015 надав позивачу певні документи (запрошення приймаючої сторони, програма перебування та накази про відрядження).

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем надано відповідь у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» на звернення ОСОБА_1 від 07.09.2015, яка висвітлена у електронній відповіді Національного антикорупційного бюро України від 11.09.2015.

Крім того, ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 03.11.2015 та від 19.11.2015 витребувалась у відповідача відповідь на звернення ОСОБА_7 від 18.09.2015, оскільки ця відповідь відсутня у матеріалах справи. На час розгляду справи зазначена відповідь суду надана не була.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За приписами ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

В позовній заяві від 30.10.2015 ОСОБА_1 зазначив, що 18.09.2015 він звернувся до відповідача з новим (додатковим) електронним запитом, в якому просив розглянути цей запит та надати певну інформацію. Також позивач зазначив, що 22.09.2015 відповідач шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до електронного листа-відповіді на запит від 18.09.2015, категорично відмовився розглядати його.

Таким чином, суд вважає, що 22.09.2015 Національним антикорупційним бюро України було надано електронну відповідь на запит ОСОБА_7 від 18.09.2015, про що позивач зазначив у своїй позовній заяві від 30.10.2015, однак яку вважає відмовою у наданні інформації.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України щодо визнання порушення субєктом владних повноважень Національним антикорупційним бюро України конституційних прав ОСОБА_1 збирати інформацію письмово або в інших спосіб на свій вибір, що виразилося в фактичній відмові ОСОБА_1 надати на його електронний запит від 07.09.2015 повну, вірогідну, обґрунтовану відповідь з усіх питань, копій завірених належним чином документів, що існують лише в одному оригінальному екземплярі та перебувають лише у них, не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 8 - 11, 94, 99, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України про визнання дій протиправними відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитрієв В.С.