Справа № 806/1311/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м.Київ К/800/22428/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області (правонаступником якої є Державна архітектурно-будівельна інспекція України) звернулась з позовом до ОСОБА_2, в якому просила зобов'язати відповідача знести самочинну добудову, а саме: житлову прибудову розмірами 8,00 х 3,76 м, веранду розмірами 3,20 х 4,76 м, кухню розмірами 4,67 х 2,86 м по АДРЕСА_1, з компенсацією витрат пов'язаних із знесенням об'єкта за його рахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про самовільне будівництво відповідачем житлової прибудови, веранди і кухні та невиконання приписів про усунення порушень в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів щодо добровільного демонтування самочинної добудови.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року позов задоволено; зобов'язано ОСОБА_2 знести самочинну добудову, а саме: житлову прибудову розмірами 8,00 х 3,76 м, веранду розмірами 3,20 х 4,76 м, кухню розмірами 4,67 х 2,86 м по АДРЕСА_1 з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта за його рахунок.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2; постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року скасовано; прийнято нову постанову; в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити рішення першої інстанції без змін.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що Інспекцією вжиті всі передбачені законодавством заходи в межах наданих повноважень з метою усунення порушень містобудівного законодавства з боку відповідача, проте ОСОБА_2, незважаючи на тривалий час, припис не виконано, дозвільні документи на самочинно збудований об'єкт не оформлено.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 08 квітня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області на підставі звернення гр.ОСОБА_3 від 28 березня 2013 року та наказу від 04 квітня 2013 року №118-ОД проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил гр.ОСОБА_2 на об'єкті будівництва - добудова до житлового будинку по АДРЕСА_1 в м.Олевськ Житомирської області, за результатами якої складено акт.

Перевіркою встановлено, що власником будинку по АДРЕСА_1 в м.Олевськ є гр.ОСОБА_2. При перевірці об'єкта замовником надані такі документи, а саме: договір купівлі-продажу від 30 травня 1986 року №548; будинкова книга, прописки громадян, що проживають в будинку по АДРЕСА_1; технічний паспорт на житловий будинок НОМЕР_1 від 30 листопада 2011 року. Станом на 08 квітня 2014 року з виходом на місце встановлено самовільне будівництво по АДРЕСА_1 в м.Олевськ, замовником якого є ОСОБА_2, а саме житлова прибудова розмірами 8,00 х 3,76 м, веранда розмірами 3,20 х 4,76 м, кухня розмірами 4,67 х 2,86 м та тимчасові господарські споруди на відстані 1,6 метра від будинку гр.ОСОБА_3 Будівельні роботи по АДРЕСА_1 в м.Олевськ виконувались у 2002 році, що підтверджується поясненнями гр.ОСОБА_2 та записом в технічному паспорті, де вказано 2002 рік. Гр.ОСОБА_2 самовільно виконав будівельні роботи з реконструкції (добудови) житлового будинку по АДРЕСА_1 в м.Олевськ, чим порушив вимоги ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; гр.ОСОБА_2 відсутній державний акт на право власності на земельну ділянку.

12 квітня 2013 року Інспекцією відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.97 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

12 квітня 2013 року позивачем виданий припис №15 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано відповідача усунути порушення згідно вимог чинного законодавства до 12 травня 2013 року та повідомити про виконання припису до 12 травня 2013 року.

Постановою від 25 квітня 2013 року №231/9-ф у справі про адміністративні правопорушення відповідача ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.97 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф у сумі 170 грн.

01 червня 2013 року позивачем здійснено позапланову перевірку дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва - добудова до житлового будинку по АДРЕСА_1 в м.Олевськ Житомирської області, за результатами якої 01 червня 2013 року складено акт.

Вказаною перевіркою встановлено, що станом на 01 червня 2013 року за вказаною адресою будівельні роботи не проводяться; у ОСОБА_2 відсутні: документ, який посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою (державний акт або договір оренди); будівельний паспорт забудови земельної ділянки або проектна документація, що є порушенням вимог ст.ст.27, 31, 33 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, ст.ст.7, 9, 28 Закону України «Про архітектурну діяльність», п.7.1, 8.14, 9.3, 9.7, 9.11, 10.6 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт»; документ, який дає право виконувати будівельні роботи, що порушує вимоги ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 12 квітня 2013 року ОСОБА_2 був наданий припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил у якому було зазначено усунути вищезазначені порушення до 12 травня 2013 року, станом на 01 червня 2013 року ОСОБА_2 вищезазначені порушення не усунув. Невиконання законних вимог припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю передбачає відповідальність у вигляді накладення штрафних санкцій до фізичних осіб згідно ч.1 ст.18842 Кодексу про адміністративне правопорушення. Запропоновано добровільно демонтувати самочинну добудову, а саме: житлова прибудова розмірами 8,00 х 3,76 м, веранда розмірами 3,20 х 4,76 м, кухня розмірами 4,67 х 2,86 м по АДРЕСА_1 в м.Олевськ.

Інспекцією повторно винесено припис від 01 червня 2013 року № 27 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано добровільно демонтувати самочинну добудову, а саме: житлова прибудова розмірами 8,00 х 3,76 м, веранда розмірами 3,20 х 4,76 м, кухня розмірами 4,67 х 2,86 м по АДРЕСА_1 в м.Олевськ до 01 грудня 2013 року.

Згідно ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як передбачено ч.7 ст.376 Цивільного кодексу України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи реагування та вичерпані можливості усунення допущених порушень.

Виходячи із вищенаведених положень ст.376 ЦК України, ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», для задоволення вимоги про знесення самочинно збудованого об'єкта необхідна наявність певних умов, а саме: істотність вчиненого порушення (відхилення від проекту або порушення будівельних норм і правил), суперечність суспільним інтересам або порушення права інших осіб, неможливість усунення таких порушень, неможливість проведення відповідної перебудови або відмова особи від такої перебудови.

Позивачем не доведено невідповідність спірного будівництва будівельним та технічним нормам, наявність фактів істотного порушення прав та інтересів інших осіб, зокрема ОСОБА_3 як співвласника будинку АДРЕСА_2, неможливість усунення допущених відповідачем порушень тощо.

Крім цього, із матеріалів справи вбачається та судом апеляційної інстанції обґрунтовано враховано, що відповідачем після винесення позивачем припису №15 від 12 квітня 2014 року вчинені дії щодо усунення допущених правопорушень, а саме: він звернувся до Олевської міської ради і відповідно до рішення від 30 квітня 2014 року №505 міської ради одержав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 розміром 0,0410 га та уклав договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з проектною організацією (договір від 30 січня 2015 року №18/17). Договір виконано, про що свідчить акт прийому передачі виконаних робіт від 30 січня 2015 року, документацію передано на розгляд сесії міської ради.

З урахуванням вищезазначених обставин та положень закону колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог інспекції щодо зобов'язання відповідача знести самовільно збудовані об'єкти будівництва.

Виходячи із визначених ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України меж перегляду судових рішень, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, у судової колегії відсутні підстави для спростування встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи, тоді як доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді