Справа № 2а-2155/11/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2011-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2011 р. Справа № 2a-2155/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Маковійчук С.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації

про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації (надалі також відповідач) про визнання дій щодо відмови в безоплатній передачі автомобіля марки VOLVO, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 - неправомірними та зобовязання відповідача передати вказаний автомобіль у власність позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що чоловік позивача ОСОБА_3, як інвалід ІІ групи був забезпечений безоплатно через Головне управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської області автомобілем VOLVO, 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 у вигляді гуманітарної допомоги. У звязку із смертю ОСОБА_3, згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 прийняла у спадщину належне померлому майно. Проте, в отриманні дозволу на безоплатне успадкування автомобіля померлого позивачу відмовлено на підставі вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями». Вважає дії Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації щодо відмови у безоплатній передачі автомобіля позивачу як спадкоємцю за законом протиправними та такими, що не відповідають Конституції та цивільному законодавству України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в заявленому позові, просила позовну заяву задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, подавши письмові заперечення. Додатково пояснив, що оскільки автомобіль знаходився в користуванні померлого менше ніж 10 років, а в сімї позивача не має інвалідів, таким чином відсутні законні підстави для включення спірного рухомого майна в спадкову масу та безоплатного переоформлення права власності на автомобіль за позивачем. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.

25.08.2003 року, громадянкою Федеративної республіки Німеччини ОСОБА_4 передано в якості гуманітарної допомоги Головному управлінню праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації, автомобіль VOLVO, 1996 року випуску, № кузова YV1VW1203TF025848 для ОСОБА_3, відповідно до Закону України «Про гуманітарну допомогу»від 22.10.1999 року №1192-ХІV (а.с.11-13).

Відповідно до доручення від 17.09.2003 року №05-4/1218 виданого Головним управлінням праці та соціального захисту населення Івано-Франківської ОДА ввезення автомобіля марки VOLVO, 1996 року випуску, № кузова YV1VW1203TF025848 доручено ОСОБА_5 (а.с.9).

Судом встановлено, що відповідно до протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 20.11.2003р. № 26/ГД-9778 та наказу Головного управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації від 10.12.2003р. №66 інваліда II групи ОСОБА_3 безоплатно забезпечено автомобілем VOLVO, 1996 року випуску, № кузова YV1VW1203TF025848. Згідно із листом відповідача від 16.12.2003 року №05/4-1766 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25.12.2003 року серія ІВА №127226, вказаний автомобіль переданий ОСОБА_3 без права продажу або передачі іншій особі (а. с. 10,15,40).

06.09.2010 року ОСОБА_3 помер, у звязку з чим позивачем 07 вересня 2010 року отримано свідоцтво про смерть (а.с.6).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.06.2011 року позивачем оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом у відповідності до якого спірний транспортний засіб не включений в спадкову масу, що послужило підставою для звернення позивача до Головного управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської ОДА для отримання дозволу на зняття з обліку та перереєстрації автомобіля VOLVO, отриманого померлим в якості гуманітарної допомоги.

За результатами розгляду звернення 10.03.2011 року відповідачем надано відповідь, якою розяснено, що оскільки автомобілем померлий користувався менше ніж 10 років, а в сімї померлого не має інвалідів, то спірний автомобіль може бути повернений позивачу за умови сплати ним необхідних податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля (а.с.7, 8).

Відповідно до пункту 41 «Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. №999 за бажанням інвалідів головні управління соціального захисту можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобілями, отриманими головними управліннями як гуманітарна допомога, інваліди (за їх бажанням або за бажанням законних представників недієздатних інвалідів), діти-інваліди (за бажанням їх законних представників), які перебувають на обліку в головних управліннях соціального захисту та управліннях виконавчої дирекції, забезпечуються безоплатно в порядку черговості.

Автомобіль, отриманий головним управлінням соціального захисту як гуманітарна допомога для конкретного інваліда, який перебуває на обліку, видається безоплатно такому на десятирічний строк, визначений з дати видачі, із зняттям з обліку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль зареєстрований за ОСОБА_3, проте в особливих відмітках зазначено «Гуманітарна допомога. Продаж заборонено»(а.с.15).

Пунктами 16, 41 «Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006р. №999 (надалі Порядок) передбачено наступне:

Автомобіль, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, у разі:

наявності медичних показань для забезпечення автомобілем, встановлених обласною МСЕК;

проживання і реєстрації на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації;

відсутності іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту.

В іншому разі автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню праці та соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті для реалізації в установленому порядку.

Так, в абзаці 7 п.41 Порядку зазначено, що після смерті інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, повертається (вилучається) Головному управлінню праці та соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

У відповідності до пункту 2 розділу II «Прикінцевих положень»Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, щодо регулювання ринку автомобілів України»від 7 грудня 2000 року, № 2134-III, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що автомобіль, що був попередньо ввезений в Україну без сплати (повної або часткової) передбачених законодавством податків і зборів на підставі пільг, може бути відчужений або переданий у володіння, або (та) у користування, або (та) у розпорядження - тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених чинним законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України.

Тобто залишення автомобіля у власності членів сім'ї інваліда після його смерті, ввезеного в якості гуманітарної допомоги, може мати місце після сплати ними загальнодержавних податків та зборів на загальних підставах.

Наказом Державної митної служби України 03.06.2010 № 569, погодженого з Міністром фінансів України, надано узагальнююче податкове роз'яснення щодо перереєстрації транспортного засобу на члена сім'ї, у разі користування транспортним засобом інвалідом чи дитиною-інвалідом менше 10 років, згідно з яким член сім'ї зобов'язаний сплатити до бюджету податки і збори, встановлені законодавством на день здійснення митного оформлення такого транспортного засобу (а.с.39).

Відповідно до статті 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу»після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи праці та соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше 10 років, за бажанням членів його сім'ї автомобіль може бути переданий у їх власність безкоштовно.

Як встановлено в судовому засіданні, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось позивачем спірний автомобіль марки VOLVO знаходився в користуванні ОСОБА_3 менше 10 року, а саме: з 25.12.2003року по 06.09.2010 року, крім цього, в сімї позивача не має інваліда, котрому можна було б передати автомобіль безоплатно у відповідності до пункту 16 Порядку.

Суд вважає посилання відповідача на вимоги пункт 37 «Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 999 в редакції від 08.09.1997р., яка втратила чинність, помилковим за наступних підстав.

Конституційний принцип незворотності дії законів в часі, закріплений в статті 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В даному випадку смерть ОСОБА_3 є тим юридичним фактом, який змінив взаємні права та обов'язки сторін. Оскільки на момент смерті ОСОБА_3, тобто станом на 06.09.2010 року, діяв Порядок від 19.07.2006р., на спірні правовідносини не можуть поширюватись вимоги правових актів, що втратили чинність.

Аналогічна правова позиція, з даного питання, викладена в розясненні Міністерства юстиції України від 30.08.3006 року №21-26-3009 (а. с. 41).

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За наведених обставин та вказаних правових норм суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_6

Постанова складена в повному обсязі 26.08.2011 року.