Справа № 359/6649/15-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/6649/15-а Головуючий у 1-й інстанції:Муранова-Лесів І.В. Суддя-доповідач: Міщук М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про визнання відмови в задоволенні запиту на інформацію незаконною, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із адміністративним позовом до державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», в якому просить:

визнати відмову в задоволенні запиту на інформацію від 20.08.2015 року № 35-22-353 в.о. начальника юридичної служби державного підприємства Міжнародний аеропорт «Бориспіль» Райваховського Ю.Г. протиправною;

зобов'язати в.о. начальника юридичної служби державного підприємства Міжнародний аеропорт «Бориспіль» Райваховського Ю.Г. надати обґрунтовану відповідь на запит адвоката ОСОБА_6 від 14.08.2015 року б.н., а саме на питання:

- Чи є на території аеропорту безпосередньо поруч з терміналом D місце, де дозволено безкоштовне паркування автотранспортних засобів, та чи є до даного місця безперешкодний доступ автомобіля особи, що не має відношення до аеропорту?

- З чого саме складається сума у розмірі 20 та 30 гривень за годину паркування автотранспортних засобів поруч з терміналом D, підстави кожної такої складової та які саме послуги отримуються від паркування за ці кошти?

накласти на в.о. начальника юридичної служби державного підприємства Міжнародний аеропорт «Бориспіль» Райваховського Ю.Г. штраф, передбачений ч. 2 ст. 2123 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови апелянт посилається на те, що державним підприємством Міжнародний аеропорт «Бориспіль» в порушення норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» не надало відповідь на лист ОСОБА_6 мотивуючи тим, що запитувана інформація «становить комерційну таємницю, оскільки стосується відомостей, пов'язаних з структурою ціни, а також виробничою, економічною, фінансовою та управлінською діяльністю аеропорту, розголошення яких може призвести до заподіяння шкоди аеропорту, спричинити матеріальні збитки та завдати шкоди його діловій репутації».

Як встановлено матеріалами справи 14.08.2015 року ОСОБА_6 звернувся до державного підприємства Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (надалі також ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль») із листом у якому просить надати відповідь на поставлені ним питання:

1. Чи є на території аеропорту безпосередньо поруч з терміналом «D» місце, де дозволено безкоштовне паркування автомобільних засобів, та чи є до даного місця безперешкодний доступ автомобіля особи, що не має відношення до аеропорту?

2. З чого саме складається сума у розмірі 20 та 30 гривень за годину паркування автотранспортних засобів поруч з терміналом «D», підстави кожної такої складової та які саме послуги отримує ОСОБА_6 від паркування за ці кошти?

На вказаний лист ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 20.08.2015 року за № 35-22-353 надало відповідь за підписом в.о. начальника юридичної служби Райваховсбкого Ю.Г., згідно якої запитувана апелянтом інформація становить комерційну таємницю, оскільки, запитувана інформація є складовою конфіденційної інформації та не підлягає розголошенню, а отже ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль» не має законних підстав для надання інформації на лист заявника від 14.08.2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що запитувана ОСОБА_6 інформація не відноситься до публічної, оскільки відповідач у спірних правовідносинах не є розпорядником публічної інформації, а отже вимоги ОСОБА_6 щодо порушення відповідачем його права на доступ до публічної інформації є безпідставними.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (надалі також Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 5 Закону № 2939-VI визначено шляхи доступу до інформації, а саме: систематичне та оперативне оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах та надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з статтею 12 Закону № 2939-VI суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 11 від 30.09.2013 року «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», ознаками публічної інформації є:

1. готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2. заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3. така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4. інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5. інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Як вбачається із листа від 14.08.2015 року ОСОБА_6 просив надати публічну інформацію щодо можливостей безкоштовного паркування приватних автотранспортних засобів поруч з терміналом «D» аеропорту, а також порядку формування тарифів на паркування автотранспортних засобів поруч з вказаним терміналом та переліку послуг, які отримує споживач від паркування за ці кошти.

У ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_6 наполягав на тому, звернувся до ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль» у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР.

ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль» відмовив позивачу у його зверненні мотивуючи тим, що запитувана ОСОБА_6 інформація становить комерційну таємницю, є складовою конфіденційної інформації та не підлягає розголошенню.

Колегія суддів з метою повного захисту прав та інтересів позивача вбачає необхідним вийти за межі позовних вимог відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно статті 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що інформація розміщена на стендах, інформаційних дошках є відкритою інформацією.

Як зазначено відповідачем у судовому засіданні, інформація про власника платної стоянки поблизу термінала D ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль» міститься на інформаційній дошці.

Отже, інформація про власника платної стоянки поблизу термінала D ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль» є відкритою інформацією.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем неправомірно віднесено інформацію про те, кому належить платна стоянка поблизу терміналу D ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до конфіденційної інформації, що не було досліджено судом першої інстанції.

Оскільки, ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль» фактично ухилився від надання будь-якої інформації по суті звернення громадянина, колегія суддів оцінює дії відповідача неправомірними та вважає за необхідне зобов'язати його надати відповідь згідно із вимогами чинного законодавства.

Разом з цим, колегія суддів погоджується із тим, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про накладення на в.о. начальника юридичної служби державного підприємства Міжнародний аеропорт «Бориспіль» Райваховського Ю.Г. штрафу, передбаченого частиною 2 статті 2123 КУпАП, оскільки вказана особа не є керівником ДП Міжнародний аеропорт «Бориспіль», а також уповноваженою посадовою особою, на яку покладено обов'язок здійснювати розгляд звернень громадян.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати дії державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль щодо не розгляду звернення ОСОБА_6 від 14.08.2015 року неправомірними.

Зобов'язати державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» розглянути звернення від 14.08.2015 року та надати відповідь ОСОБА_6 у відповідності до вимог чинного законодавства.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_6 понесені ним судові витрати у розмірі 40 (сорок) грн. 20 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст рішення складено 03.12.2015 року

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Гром Л.М.

Бєлова Л.В.