Справа № 521/10850/14-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Київ К/800/3984/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2014 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач працював на посаді електрогазозварника у період з 03 листопада 1994 року по 11 серпня 2002 року на заводі ОПВО «Будгідравлика», а згодом в ЗАТ «Будгідравлика» у період з 12 серпня 2002 року по 31 травня 2007 року.

У зв'язку з тим, що позивачу виповнилось 55 років, при цьому він має загальний трудовий стаж більше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на посаді «електрозварника», 25 лютого 2014 року ним подано заяву до пенсійного органу про призначення пільгової пенсії за віком по Списку № 2.

Рішенням № 1508 від 31 березня 2014 року відповідач відмовив позивачу в задоволені даної заяви.

Не погоджуючись з діями та рішенням відповідача, позивач заявив цей позов.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, окрім цього, вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправним та скасував рішення відповідача про відмову в призначені пенсії № 1508 від 31 березня 2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд України вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок, постанова № 442), в постановах від 10 вересня 2013 року та від 25 листопада 2014 року (№№ 21-183а13, 21-519а14, відповідно).

У постанові від 17 березня 2015 року Верховний Суд України зазначив, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відтак, підтвердження вищезгаданих обставин породжує у особи виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Підставою для відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії є відсутність уточнюючих довідок про його роботу електрогазозварником у ПО "Будгідравліка" в період з 03 листопада 1994 року по 11 серпня 2002 року, при цьому пенсійним органом зараховано даний період тільки до загального стажу роботи позивача.

Між тим, як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, стаж позивача підтверджено трудовою книжкою, у якій зазначено про прийняття позивача на роботу на посаду газоелектрозварника згідно наказу 189-ОК від 03 листопада 1994 року (а. с. 9) та подальшу роботу до 31 травня 2007 року. Пільговий характер його роботи за період з 12 серпня 2002 року по 31 травня 2007 року підтверджено довідкою підприємства № 11 від 24 лютого 2014 року. При цьому за більш ранній період надати довідку не вбачається за можливе через втрату підприємством архівів (численні реорганізації тощо), що підтверджено відповідним листом (а. с.16).

За таких обставин колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів, що відповідачем прийнято рішення з порушенням норм закону.

Оскільки під час вирішення справи по суті судами обох інстанції не допущені порушення норм процесуального та матеріального права, то скарга Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: