Справа № 826/20735/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 листопада 2015 року № 826/20735/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом заступника прокурора Святошинського району м. Києва в інтересах держави в особі Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві за участю третьої особи - приватного підприємства «Пік-РТ» про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся заступник прокурора Святошинського району м. Києва в інтересах держави в особі Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві за участю третьої особи - приватного підприємства «Пік-РТ» про визнання дій протиправними, скасування постанови, мотивуючи позовні вимоги тим, що оскаржувану постанову державним виконавцем винесено всупереч норм чинного законодавства, без реалізації повноважень, обсяг яких є достатнім для виявлення майна боржників та стягнення з останніх коштів, оскільки останнім не здійснено жодних заходів, спрямованих на пошук майна боржника. Крім того, позивач стверджує, що у зв'язку з невідшкодуванням ПП «Пік-РТ» на користь УПФУ в Святошинському районі міста Києва боргу в розмірі 25717,12 грн. ускладняється виконання Пенсійним фондом одного з основного завдань - забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійних виплат, повного і своєчасного фінансування витрат на виплату пенсії та інших соціальних виплат.

У позовній заяві позивачі просять:

- визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві щодо повернення виконавчого документа стягувачеві щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2010 року за №2а-2289/09/2670;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Боголей І.Ю. від 17.06.2014 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2010 року за №2а-2289/09/2670.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надавши до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції 06.08.2013 р. прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №39201547 з примусового виконання виконавчого листа №2а-2289/09/2670, виданого 24.09.2010 р. Окружним адміністративним судом м. Києва про стягнення з приватного підприємства «Пік-РТ» боргу у розмірі 25717,12 грн.

17.06.2014 р. державним виконавцем органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.

Незгода позивача із зазначеною постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV).

Відповідно до ст. 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону №606-ХІV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 19 Закону №606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Пунктом 2 ст. 1 ст. 47 Закону №606-ХІV передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Так, відповідно до п.3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за N 489/20802) повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

При цьому при поверненні виконавчого документа стягувачу необхідно враховувати, що підставою для повернення виконавчого документа згідно з пунктом 9 частини першої статті 47 Закону є встановлення безпосередньо у Законі заборони звертати стягнення на окреме майно чи кошти боржника. Якщо заборона випливає із норми закону, наприклад така заборона встановлена судом, який відповідно до закону має право заборонити звернення стягнення на майно боржника, необхідно керуватися пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Відповідачем до суду не надано жодних належних доказів на підтвердження вжиття державним виконавцем заходів щодо розшуку майна, на яке звернуто стягнення, в т.ч. акта державного виконавця, складення якого є обов'язком згідно норм чинного законодавства.

Натомість, у наданих позивачем суду копіях матеріалів виконавчого провадження відсутній зазначений акт та докази вжиття заходів щодо розшуку майна, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві як протиправну.

Оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то у разі незгоди з діями та рішенням суб'єкта владних повноважень, вимога про визнання протиправними дій відповідача, в тому числі щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, адже таке право підлягає захисту, зокрема, шляхом скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень доведено суду правомірність прийнятої оскаржуваної постанови.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги заступника прокурора Святошинського району м. Києва задоволено частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Боголей І.Ю. від 17.06.2014 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.05.2010 року за №2а-2289/09/2670.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов