Справа № 320/8181/15-а
Суддя: Колодіна Л. В.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 27.11.2015
Справа № 320/8181/15-а
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2015 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Колодіної Л.В.,
при секретарі Арифовій Л.А.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Ходякова А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у виплаті компенсації за піднайом житла та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за піднайом житла з моменту подачі рапорту.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є військовослужбовцем, який У зв`язку з відсутністю службового житла у військовій частині та через те, що військова частина не орендує житло для проживання військовослужбовців, змушений орендувати житло для проживання разом із своєю сім`єю самостійно. Перебуває на квартирному обліку у Мелітопольському гарнізоні для отримання житла за рахунок Міністерства оборони.
Позивач зазначає, що статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначений обов`язок держави забезпечувати військовослужбовців житловим приміщенням або компенсовувати їм кошти за піднайом житлового приміщення. Така компенсація здійснюється на підставі погодженого рапорту військовослужбовця.
Позивач вказує, що за результатами розгляду його рапорту командиром військової частини йому було відмовлено у виплаті компенсації за піднайом (найом) житла, про що було повідомлено листом за вих. № 35/фс від 03.02.2015 року.
Як підставу для відмови відповідачем було зазначено, що дружині позивача - ОСОБА_2 спільно з ще двома власниками належить частка квартири за адресою АДРЕСА_1 житловою площею 29,2 кв.м., тобто дружині належить 9,73 кв.м. житлової площі. Військова частина посилається на «Правила учета граждан, нуждающих в улучшении жилищных условий, и предоставлении им жилых помещений (Постановление исполкома Запорожского обласного Совета народних депутатов и президиума обласного совета профсоюзов от 08.01.1985 г. №2», де зазначено мінімальна норма по Запорізькій області 6 кв.м., у зв`язку з чим військова частина вважає що у позивача відсутні підстави нарахування та виплати компенсації за піднайом житла.
Позивач вважає, що має право на отримання грошової компенсації за піднайом житлового приміщення, а тому просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за піднайом житла з моменту подачі рапорту від 20.05.2014 року.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, дружина позивача ОСОБА_2 , ід.номер НОМЕР_2 має частку власності 1/1, форма власності приватна, спільна, сумісна житлової площі 29,2 кв.м.. Таким чином, права на отримання грошової компенсації за піднайом житлового приміщення - позивач не має.
Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що у адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є військовослужбовцем Збройних сил України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться у м. Мелітополі Запорізької області.
Позивач перебуває на квартирному обліку у Мелітопольському гарнізоні для отримання житла за рахунок Міністерства оборони, що підтверджується довідкою від 04.03.2014 року № 668 разом зі своєю дружиною, ОСОБА_2 /а.с.24/. Шлюбні відносини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 14.02.2014 року, а/з №76 /а.с.22/.
Згідно довідки Харківського інституту № 668, ОСОБА_1 проходив службу з 1991 року по 1995 рік та перебував на казарменому положенні /а.с.23/.
Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2014 року №47, ОСОБА_1 зареєстрований за місцем знаходження військової частини з 02.09.1999 року до отримання житлової площі у встановленому порядку. Спільно з ним зареєстрованих членів сім`ї немає /а.с.20/.
Відповідно до інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.02.2015 року №17574097 у вказаному реєстрі відсутні відомості про майно належне позивачу /а.с.18/.
Відповідно до ВИТЯГУ з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 26.10.2015 року ОСОБА_2 має в спільній частковій власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 . Ця квартира має житлову площу 29,2 кв.м., загальну 50,9 кв м.
Згідно довідки ТОВ «Житломасив» від 24.12.2014 року, ОСОБА_2 дійсно мешкає разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.14/.
Позивач 20.05.2014 року звертався до відповідача з рапортом про отримання грошової компенсації за піднайом житла /а.с.25/. За результатами розгляду рапорту командиром військової частини позивачу було відмовлено у виплаті компенсації за піднайом (найом) житла, про що було повідомлено листом за вих. № 35/фс від 03.02.2015 року.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2015 року №688/фс, ОСОБА_1 з 20 травня 2014 року виплачувалась компенсація за піднайом житлового приміщення у встановлених розмірах по 30 жовтня 2014 року. Всього за зазначений період виплачено 5 704 грн. 26 коп. Починаючи з 01.11.2014 року виплату припинено.
При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.
Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081, військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. З цією метою у кожній військовій частині формується фонд службового житла. У разі відсутності службового житлового фонду у військовій частині військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови у зазначених казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло з метою забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднаймання (наймання) житлового приміщення у встановленому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень» від26.06.2013р. №450 встановлено грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення в розмірі фактичних витрат, але не більше: у м. Києві - 2 мінімальні заробітні плати; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - 1,5 мінімальної заробітної плати; в інших населених пунктах - 1 мінімальної заробітної плати. При цьому військовослужбовцям за наявності у них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри збільшуються в 1,5 рази.
Відповідно до п. 8.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 р. №737 (далі - Інструкція), грошова компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення (далі - грошова компенсація) виплачується: особам офіцерського складу у разі, якщо вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби (навчання), не отримали за рахунок держави грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина не орендує для них та членів їх сімей житло; курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, у разі ненадання їм жилої площі в сімейних гуртожитках, відсутності таких гуртожитків та жилого приміщення за місцем проходження ними військової служби (навчання).
Пунктом 8.2. вказаної Інструкції встановлено грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення в розмірі фактичних витрат.
З системного аналізу наведених нормативних положень вбачається, що для отримання грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення позивач повинен надати докази наявності фактичного піднайому (найому) житла та відповідні докази розміру фактичних витрат позивача на піднайом житлового приміщення. Вказана позиція суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 11.10.2013р. № К-26882/10, від 12.09.2013р. №К-4784/09.
Як встановлено судом, позивач орендує житлове приміщення для проживання разом зі своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що військова частина не орендує житло для проживання військовослужбовця. Суд також враховує те, що відповідно до свідоцтва на право власності вищевказаної квартири, дружина позивача ОСОБА_2 має частку спільної власності у розмірі 9,73 кв.м. житлової площі, а дана частка є меншою мінімальної норми (на двух осіб), встановленої «Правилами учета граждан, нуждающихся в улучшении жилищных условий, и предоставления им жилых помещений (Постановление исполкома Запорожского обласного Совета народних депутатов и президиума обласного совета профсоюзов от 08.01.1985 г. №2)» по Запорізькій області.
Відповідно до ст. 48 ЖК України не допускається надання житлового приміщення нижче встановленого мінімального розміру, тобто менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею у відповідному населеному пункті.
З огляду на наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо відмови у виплаті компенсації за піднайом житла та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за піднайом житла з моменту подачі рапорту знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягають задоволенню.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень», ст. 48 ЖК України, ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_4 ) щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , у виплаті компенсації за піднайом житла.
Зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , компенсацію за піднайом житла з моменту подачі рапорту від 20.05.2014 року.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Л.В. Колодіна