Справа № 813/6054/14
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 876/9323/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Малетич М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року в адміністративній справі за позовом Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У вересні 2014 року позивач ДТГО «Львівська залізниця» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ДПІ у Виноградівському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області (на даний час ДПІ у Виноградівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 08.07.2014 р. № НОМЕР_1, яким ВП «Вагонного ДЕПО Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця» збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів найманих працівників у розмірі 294823,37 грн., в тому числі 179008,33 грн. за основним платежем та 115815,04 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано прийняте ДПІ у Виноградівському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області податкове повідомлення-рішення від 08.07.2014 р. № НОМЕР_1.

З цією постановою суду першої інстанції від 15.09.2014 року не погодився відповідач і подав апеляційну скаргу. Вважає апелянт, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відокремлений підрозділ «Вагонного ДЕПО Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця» порушив вимоги пп.168.4.3, пп.168.4.4 п.168.4 ст.168 ПК України, а саме за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2012 р. перерахував податок на доходи фізичних осіб за місцезнаходженням адміністративно-господарського управління (м. Чоп, Ужгородського району), а не за місцезнаходженням структурних підрозділів, які входять до складу ВП «Вагонного ДЕПО Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця». Вважає апелянт, що структурний підрозділ (цех) у розумінні ГК України при застосуванні норм ПК України в частині сплати податку на доходи фізичних осіб слід відносити до відокремленого підрозділу, не уповноваженого нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб. Відповідно обовязок податкового агента щодо нарахування (сплати) податку на доходи фізичних осіб з найманих працівників структурного підрозділу (цеху) виконує юридична особа. При цьому, податок на доходи, нарахований працівникам структурного підрозділу (цеху), перераховуються до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого підрозділу (цеху).

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду від 15.09.2014 року та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач по справі подав заперечення на апеляційну скаргу, у якому звертає увагу на її безпідставність та необґрунтованість.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та межі апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено, що ДТГО «Львівська залізниця» з 31.05.2006 р. має відокремленим підрозділом «Вагонне ДЕПО Ужгород», який перебуває на обліку в Ужгородській міжрайонній ДПІ (м. Чоп) (а.с. 87-92 Т.1, 36 Т.2).

Також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ДПІ у м. Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській області у період з 20.05.2014 р. по 10.06.2014 р. проведена позапланова виїзна перевірка відокремленого підрозділу «Вагонне ДЕПО Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 р. по 31.12.2012 р..

За наслідками перевірки складено Акт № 1686/07-01-22/01071166 від 17.06.2014 р. у висновках якого зазначено, що ВП «Вагонне ДЕПО Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця» протягом перевіреного періоду порушено, зокрема п.168.4 ст.168 ПК України в частині несплати (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету за місцезнаходженням дільниць, які входять до складу ВП «Вагонне ДЕПО Ужгород» в сумі 1109526,36 грн., в т.ч. : - по Виноградівському району (смп. Королево) 179008,33 грн.; - по Берегівському району (смп. Батево) 374290,92 грн.; - по Тячівському району (смп. Солотвино) 15718,34 грн.; - по м. Мукачево 155329,34 грн.; - по Турківському району Львівської області (с. Сянки) 138283,24 грн.; - по Сколівському району Львівської області (с. Лавочне) 246896,19 грн. (а.с. 10-76 Т.1).

На підставі вказаного вище Акта перевірки від 17.06.2014 року відповідачем винесено відносно ВП «Вагонне ДЕПО Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця» податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.07.2014 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів найманих працівників у розмірі 294823,37 грн., в тому числі 179008,33 грн. за основним платежем та 115815,04 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 8, 9 Т.1).

За результатами адміністративного оскарження залишено без задоволення скаргу ДТГО «Львівська залізниця» про скасування вказаного вище податкового повідомлення-рішення від 08.07.2014 року (а.с. 77-86 Т.1).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення від 08.07.2014 року, з врахуванням наступного.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента-юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

При цьому, пп. 168.4.3 п. 168.4 ст. 168 ПК України передбачено, що суми податку на доходи, нараховані відокремленим підрозділом на користь фізичних осіб, за звітний період перераховуються до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу. У разі якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб за такий відокремлений підрозділ, усі обов'язки податкового агента виконує юридична особа. Податок на доходи, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, перераховується до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

Підпунктом 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 ПК України передбачено, що юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах Державного казначейства України за місцезнаходженням відокремлених підрозділів. Органи Державного казначейства України в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних місцевих бюджетів. Територіальні управління Державного казначейства України в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних місцевих бюджетів.

Відповідно до п.176.2 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до ст.64 ГК України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами.

Так, з матеріалів справи видно, що ВП «Вагонне ДЕПО Ужгород» як відокремлений підрозділ ДТГО «Львівська залізниця» діє на підставі Положення про цей відокремлений підрозділ, перебуває на обліку як платник податку з доходів фізичних осіб за своїм місцезнаходженням в Ужгородській міжрайонній ДПІ (м. Чоп), і на підставі ст. 168 ПК України йому надано повноваження щодо нарахування, утримання і сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб. Отже, в розумінні положень ПК України, ВП «Вагонне ДЕПО Ужгород» юридично наділений статусом податкового агента.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що залізничні станції (виробничі структурні підрозділи), які входять до складу ВП «Вагонне ДЕПО Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця», не мають затверджених ДТГО «Львівська залізниця» положень, які б надавали їм статусу відокремлених підрозділів, а відтак і повноважень податкових агентів, що, зокрема, спростовує твердження податкового органу про обов'язок таких виробничих структурних підрозділів нараховувати заробітну плату найманим працівникам та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з виплачених їм доходів.

Таким чином, ВП «Вагонне ДЕПО Ужгород» ДТГО «Львівська залізниця» виконав обовязок щодо нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету, сплативши (перерахувавши) суми податку за своїм місцезнаходженням: до бюджету м. Чоп. А тому у відповідача відсутні правові підстави для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобовязання з податку з доходів найманих працівників.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржена постанова суду першої інстанції від 15.09.2014 року винесена за результатами повного та об'єктивного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року в адміністративній справі за позовом Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» до Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 30.11.2015 року.