Справа № 2а-2806/11/0970
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2011-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

"31" серпня 2011 р. Справа № 2a-2806/11/0970

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кишинський М.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до помічника судді ІваноФранківського міського суду ОСОБА_2, секретаря судового засідання ІваноФранківського міського суду ОСОБА_3, службової особи ІваноФранківської міської прокуратури ОСОБА_4, Генерального прокурора України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до помічника судді ІваноФранківського міського суду ОСОБА_2, секретаря судового засідання ІваноФранківського міського суду ОСОБА_3, службової особи ІваноФранківської міської прокуратури ОСОБА_4, Генерального прокурора України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення дій.

Відповідно до змісту адміністративного позову поданого позивачем вбачається, що позивач просить визнати дії помічника судді ІваноФранківського міського суду ОСОБА_2, секретаря судового засідання ІваноФранківського міського суду ОСОБА_3, службової особи ІваноФранківської міської прокуратури ОСОБА_4 протиправними та такими, що містять корупційні діяння, а також зобовязати Генерального прокурора України притягнути вищезазначених відповідачів до юридичної відповідальності за корупційні діяння та взяти під контроль судове рішення в даній справі.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Стаття 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»дає чітке визначення корупційному діянню, а саме корупційне правопорушення умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 4 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільноправову та дисциплінарну відповідальність.

З вищенаведеної норми чітко вбачається, що за корупційні діяння передбачається кримінальна, адміністративна, цивільноправова та дисциплінарна відповідальність, яка відповідно до норм Кримінального Кодексу України, Цивільного кодексу України та Кодексу про адміністративні правопорушення України повинна розглядатись в порядку Кримінальнопроцесуального кодексу України, Цивільногопроцесуального кодексу України та в порядку Кодексу про адміністративні правопорушення України, що в розумінні частини 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України не підсудні адміністративним судам та не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким, чином спір про визнання неправомірними дій відповідачів помічника судді ІваноФранківського міського суду ОСОБА_2, секретаря судового засідання ІваноФранківського міського суду ОСОБА_3, службової особи ІваноФранківської міської прокуратури ОСОБА_4 в порядку Кримінальнопроцесуального кодексу України, Цивільногопроцесуального кодексу України та в порядку Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Як вбачається з прохальної частини адміністративного позову, позивач просить визнати неправомірними дії службових осіб при вирішенні скарги в порядку статей 27 та 356 КПК України. Таким чином, позивач в поданому до суду адміністративному позові вважає, що дії відповідачів помічника судді ІваноФранківського міського суду ОСОБА_2, секретаря судового засідання ІваноФранківського міського суду ОСОБА_3, службової особи ІваноФранківської міської прокуратури ОСОБА_4 неправомірні за наслідками подання позивачем скарги щодо службової особи ІваноФранківської міської прокуратури ОСОБА_4 в порядку статей 27 та 356 КПК України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (даліадміністративна справа)переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З вищезазначених норм законодавства вбачається, що публічноправовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будьякий публічно правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення субєктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас, суд зазначає, що органи дізнання, слідства та прокуратури під час перевірки заяви про злочин та її вирішення, а також секретар судового засідання при складенні протоколу, виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції, які передбачені процесуальним законом

Отже, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори не випливають із здійснення субєктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Позивач також в своєму адміністративному позові зазначає про неправомірні дії нього з боку відповідачів помічника судді ІваноФранківського міського суду ОСОБА_2, секретаря судового засідання ІваноФранківського міського суду ОСОБА_3 та службової особи ІваноФранківської міської прокуратури ОСОБА_4 під час розгляду кримінальної справи в суді.

При цьому, відповідно до статтей 110, 234, 236 Кримінальнопроцесуального кодексу України дії органів дізнання, слідчого, прокурора можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з вимогами частин 1 та 2 статті 3 Кримінальнопроцесуального кодексу України провадження в кримінальних справах на території України здійснюється за правилами цього Кодексу незалежно від місця вчинення злочину. При провадженні в кримінальній справі застосовується кримінально-процесуальний закон, який діє відповідно під час дізнання, досудового слідства або судового розгляду справи.

Статтею 2 Кримінальнопроцесуального кодексу України передбачено, що завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

В рішенні Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23 травня 2001 року чітко зазначено, що кримінальне судочинство це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії. Однак, таке оскарження до суду окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури під час розгляду кримінальних справ може здійснюватися в порядку, встановленому Кримінальнопроцесуальним кодексом України, оскільки діяльність службових чи посадових осіб вищезазначених органів, як і діяльність суду, має свої особливості, не належать до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Крім того, захист прав заявників, з урахуванням обовязковості дотримання вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшла заява, перевірити, чи містить звернення викладені ознаки суспільно небезпечного діяння, встановленого Кримінальним кодексом України, відповідність заяви вимогам статті 95 Кримінально-процесуального кодексу України, дотримання відповідачем інших приписів, установлених Кримінально-процесуальним кодексом України.

Адміністративний суд не має повноважень на здійснення такої перевірки та на відновлення порушених у рамках кримінального процесу прав заявника.

Отже, окружні адміністративні суди законодавчо не вповноважені розглядати спори, які містять ознаки кримінального судочинства, а також досліджувати окремі процесуальні питання, в тому числі дії чи бездіяльність, які виникають між сторонами в процесі досудового слідства та в процесі розгляду кримінальної справи.

За таких обставин, порушення, які склалися під час розгляду кримінальних справ, у відповідності до частини 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України не підвідомчі адміністративним судам.

Пунктом 2 частини 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Крім того, суд зазначає, що в разі допущення порушення при розгляді справи судом процесуального закону, а саме не ведення секретарем судового садіння протоколу чи не проведення попереднього судового засідання в кримінальній справі, а також витребування електронного протоколу, як це вказує в позові позивач, визначається та досліджується в апеляційному та касаційному порядку судів кримінальної юрисдикції.

Таким чином, в даному адміністративному позові позивача про визнання неправомірних дій відповідачів помічника судді ІваноФранківського міського суду ОСОБА_2, секретаря судового засідання ІваноФранківського міського суду ОСОБА_3 та службової особи ІваноФранківської міської прокуратури ОСОБА_4 за корупційні діяння, повинна розглядатись в порядку КПК України з урахуванням кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо позовної вимоги зобовязання Генерального прокурора України притягнути відповідачів до юридичної відповідальності за корупційні діяння, то суд зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 30 Закону України «Про прокуратуру»повноваження прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів органами попереднього слідства і дізнання визначаються Кримінальнопроцесуальним законодавством, а тому повинні розглядатись в порядку кримінального судочинства з урахуванням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що даний спір слід розглядати в порядку кримінального судочинства з урахуванням Кодексу України про адміністративні правопорушення, а не в порядку адміністративного судочинства регламентованого КАС України.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя ,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до помічника судді ІваноФранківського міського суду ОСОБА_2, секретаря судового засідання ІваноФранківського міського суду ОСОБА_3, службової особи ІваноФранківської міської прокуратури ОСОБА_4, Генерального прокурора України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій.

Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз'яснити ОСОБА_1, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кишинський М.І.