Справа № П/811/4334/14
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року справа № П/811/4334/14.

провадження № 2-ап/811/37/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1В.) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі відповідач, Кіровоградська ОДПІ), в якому просить суд визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області від 12.09.2014 року №, №, № та №, а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0004717-01 від 12.09.2014 року та рішення про застосування штрафних санкції № від 12.09.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за наслідками проведеної планової перевірки посадові особи податкового органу дійшли висновку про те, що позивачем порушено вимоги податкового законодавства під час здійснення господарської діяльності, в результаті чого винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідачем подано письмові заперечення на позов, вимоги не визнаються в повному обсязі та зазначається, що прийняття оскаржуваних рішень обумовлено порушенням податкового законодавства, що виявлені під час перевірки, а тому рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

За таких обставин, відповідач зазначає, що оскаржувані рішення винесені правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.09.2015 року подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Досліджуючи спірні правовідносини суд зазначає наступне.

На підставі наказу №1332 від 21.07.2014 року посадовими особами Кіровоградської ОДПІ проведено документальну виїзну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності,достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013року, результати якої оформлено актом №614/11-23-17-01/НОМЕР_1 від 21.08.2014 року (а.с.76-130).

В акті перевірки податковим органом, серед інших, зафіксовано порушення:

- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 2321,38 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 2321,38 грн.;

- п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" донараховано ЄСВ в сумі 123074,64 грн., в тому числі за 2011 рік 50004,00 грн., за 2012 рік 6834,12 грн. та за 2013 рік 66236,43 грн.;

- п.44.1, 44.3 ст.44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України фізичною особою підприємцем не надано на перевірку книгу обліку розрахункових операцій в повному обсязі;

- п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України заниження та завищення податкового зобов'язання на суму 4966,67 грн.;

- п.9,10 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" не зберігання фіскального звітного чеку;

- вимоги п.2.3 глави 2 "Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні" №637 - порушення граничних сум розрахунків готівкою, встановлених відповідною постановою Правління Національного банку України від 06.06.2013року №210;

- вимоги п.2.6 глави 2 "Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні" №637- не оприбуткування готівки на суму 1036,00 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом прийнято:

- податкове повідомлення рішення № від 12.09.2014 року, яким застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 850,00 грн. (а.с.131);

- податкове повідомлення рішення № від 12.09.2014року, яким застосовано суму штрафних санкцій в розмірі 5180,00 грн. (а.с.132);

- податкове повідомлення рішення № від 12.09.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на 1241,67 грн. (а.с.133);

- податкове повідомлення рішення № від 12.09.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 3482,07 грн. (а.с.134);

- податкове повідомлення рішення № від 12.09.2014року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "адміністративні штрафи та інші санкції" на 510,00 грн. (а.с.135);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0004717-01 від 12.09.2014р. на суму 123074,64 грн. (а.с.136);

- рішення № від 12.09.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 11495,84 грн. (а.с.137).

В обґрунтування своєї правової позиції, позивачем замовлено економічну експертизу, проведення якої доручалось судовому експерту ОСОБА_2 (свідоцтво №1180). За результатами експертизи надано висновок №1/2 від 16.10.2014 року (а.с.148-155).

Крім того, позивачем зазначено, що первинна документація передана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в зв'язку з проведенням судово-бухглатерської експертизи, в результаті якої складено висновок №6/1 від 26.01.2015 року (а.с.182-199).

З висновками експерта позивач погодився в повному обсязі, відповідач заперечень на висновки експерта не надав.

Судом встановлено, що позивач на проведення експертизи надала експертові усі оригінали необхідних та витребуваних ним документів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Можливість використання як засобу доказування в адміністративній справі висновку експерта, а також встановлення вимог до висновку експерта та визначення його доказової сили передбачено статтею 82 КАС України.

Частинами 4, 5 вищезазначеної статті визначено, що експерт дає свій висновок у письмовій формі. Висновок експерта приєднується до справи. Суд має право в судовому засіданні запропонувати експерту дати усне пояснення до свого висновку. Висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

Суд зазначає, що висновок експерта - це наданий експертом (експертами) у письмовій формі докладний опис проведених під час судової експертизи досліджень, зроблені у їх результаті висновки щодо досліджених об'єктів, явищ і процесів та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені судом, що дають інформацію про обставини у справі.

Перевіркою достовірності витрат за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 рок, відображених в додатках №5 до декларації про майновий стан та доходи, безпосередньо пов'язаних з одержанням доход та документально підтверджених витрат, податковим органом встановлено завищення витрат на суму 210578,20 грн., в тому числі за 2012 рік на суму 19695,13 грн., за 2013 рік на суму 190883,07 грн.

Відповідно до вимог п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи.

Пунктом 177.4 ст.177 Податкового кодексу України визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності, згідно з розділом ІІІ цього кодексу.

Згідно з п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього кодексу.

Згідно з пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати.

Витрати операційної діяльності, визначаються згідно з п.138.4,138.6-138.9, пп. 138.10.2-138.10.4 п.138.10, п. 138.11 ст.138 Податкового кодексу України.

Згідно з п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт та наданням послуг.

В ході розгляду справи встановлено, що експертом здійснено аналіз висновку податкового органу про завищення позивачем витрат, які задекларовані у графі "4" (вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції), в звязку з тим, що до їх складу були віднесені залишки нереалізованого товару за 2012 2013 роки. Так, експерт дійшов висновку про те, не підтверджується донарахування податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 2321,38 грн. (стор. 15 висновку №1/2 від 16.10.2014р.) (а.с.155).

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 12.09.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання в розмірі 2321,38 грн. та застосовано 1160,69 грн. штрафних санкцій, підлягає визнанню протиправним та скасуванню в повному обсязі.

Під час перевірки достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманих від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичними особами, посадовими особами податкового органу встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 чистого доходу на суму 600829,79 грн., в тому числі за 2011 рік на суму 390251,59 грн. (акт перевірки №124/17-1/НОМЕР_1 від 10.05.2012 року), за 2012 рік на суму 19695,13 грн. та за 2013 рік на суму 190883,07 грн.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок в розмірі 34,7 ,%, встановлено порушення вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого ФОП ОСОБА_1 донараховано єдиний соціальний внесок в загальній сумі 123074,64 грн., в тому числі за 2011 рік 50004,00 грн., за 2012 рік 6834,21 грн. та за 2013 рік 66236,43 грн.

Відповідно до висновку експерта №1/2 від16.10.2014 року підтверджено в частині донарахування ЄСВ на загальну суму 586,43 грн., в тому числі за 2012 рік 241,86 грн. та за 2013 рік в розмірі 344,57 грн.(стор. 15 висновку №1/2 від 16.10.2014р.) (а.с.155).

В той же час, висновком експерта №6/1 від 26.01.2015 року встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 суми оподатковуваного доходу (чистого доходу) за 2011 рік на 144800,01 грн. (а.с.195).

Таким чином, вимога про сплату боргу №Ф-0004717-01 від 12.09.2014 року, якою позивача зобовязано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені в розмірі 128074,64 грн., підлягає визнанню протиправною та скасуванню в частині 72484,21 грн. = (123074,00грн. (сума за результатами перевірки) (50004,00 грн. +241,86 грн. + 344,57 грн.) (підтверджені суми заниження доходу) податкових зобов'язань по ЄСВ та 7542,02 грн. (7500,6 + (241,86грн. х10%)+(344,57 грн.х5%) нарахованих штрафних санкцій.

Згідно ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з ч.2 ст.9 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Податковим органом, під час проведення перевірки зроблено висновок про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2011-2013 рік на суму 600829,79 грн.

Оскільки судом встановлено часткову безпідставність висновків акту перевірки щодо заниження оподаткованого доходу, тому й безпідставним є висновки акту перевірки в частині того, що в порушення п.2, п.3 ст.7, п.11 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" позивачем на дану суму оподаткованого доходу не нараховані суми єдиного внеску у розмірі 11495,84 грн.

Отже, рішення №000517701 від 12.09.2014 р., яким позивачу застосовано штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску в сумі 11495,84 грн., внаслідок порушення п.2 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є протиправним, а тому позовні вимоги в частині нарахування в розмірі 7542,02 грн. є протиправним та, відповідно підлягає скасуванню у зазначеній частині.

Згідно з п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п. 44.5 ст. 44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Відповідно до вимог п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Так, податковим органом зазначено, що в порушення п.44.1,44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 на перевірку надано книги обліку розрахункових операцій не в повному обсязі (стор. 48 Акту перевірки) (а.с.123).

Суд не погоджується з вказаним висновком податкового органу з огляду на наступні обставини.

Так, після отримання повідомлення про проведення перевірки, позивач листом від 28.07.2014 року повідомила податковий орган, що в зв'язку з проведенням судово-бухгалтерської (економічної) експертизи вся фінансова, статистична та інша звітність передана для проведення експертизи (а.с.71).

Крім того, дослідивши копію висновку експертного дослідження №1/2 від 16.10.2014 року (а.с.148-155) та копію висновку №6/1 від 26.01.2015 року(а.с.182-199), судом встановлено, що оригінали книг обліку розрахункових операцій станом на 01.01.2012, 01.01.2013 та 01.01.2014, та за період з 0.04.2009 року по 31.12.2011 року дійсно були надані на дослідження експерту.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 надано докази неможливості надання до перевірки книг обліку розрахункових операцій, контролюючий орган неправомірно дійшов висновку про порушення підприємцем вимог п. 44.3 ст. 44 ПК України та застосував до позивача санкції, визначені ч. 121.1 ст. 121 ПК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 12.09.2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "адміністративні штрафи та інші санкції" на 510,00 грн.

Разом з тим суд враховує те, що відповідно до ч.5 ст. 82 КАС України висновок експерта для суду не є обов'язковим і як будь-який інший доказ у справі, не має наперед встановленої сили для суду. Але незгода суду з висновком експерта повинна бути вмотивована (з посиланням на інші докази, закон) в постанові або ухвалі, прийнятими за результатами розгляду справи.

Суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи судом не встановлено та відповідачем не надано суду будь-яких доказів чи посилань на норми законодавства, що спростовують висновки експерта.

Так, під час перевірки дотримання вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі Закон України №265) , податковим органом встановлено наступні порушення.

В порушення вимог п.9 ст.3 Закону України №265 позивачем не забезпечено зберігання фіскального звітного чеку, а саме в книзі обліку розрахункових операцій №/2 відсутній фіскальний звітний чек №0498 від 05.09.2012 року (стор. 45 Акту).

Пунктом 9 ст.3 Закону України №265 визначено, що суб'єкти господарювання,які здійснюють розрахункові операції, зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Згідно з п.4 ст.17 Закону №265 за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання.

Так, позивачем не надано пояснень щодо допущеного порушення та не спростовано висновки податкового органу.

Отже, суд приходить до висновку, що до ФОП ОСОБА_1 податковим органом правомірно застосовано штрафну санкцію в розмірі 340,00 грн. за не зберігання фіскального чеку.

Пунктом 10 ст.3 Закону України №265 визначено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції, зобов'язані друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів послуг)) контрольної стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Податковим органом під час перевірки встановлено порушення вимог п.10 ст.3 Закону України №265, а саме не забезпечення зберігання контрольних стрічок протягом трьох років, зокрема контрольної стрічки, створеної реєстратором розрахункових операцій з фіскальним номером № відсутня за 28.05.2012р.,29.05.2012 року та 30.05.2012 року в кількості 3 шт.

Розділ 4 "Облік ремонтів, робіт з технічного обслуговування і перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО" та розділ 3 "Облік розрахункових квитанцій" вищезазначеної КОРО відсутні записи про вихід з ладу РРО, відключення електроенергії та здійснення його ремонту, а також записи про використання розрахункових книжок в період виходу з ладу РРО (стор. 45 Акту перевірки).

Позивачем допущення вказаного порушення спростовано не було ні під час оскарження податкових повідомлень рішень в адміністративному порядку, ні під час судового розгляду справи по суті.

Відповідно до п.5 ст.17 Закону №265 за порушення вимог вказаного закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги) застосовуються фінансові санкції в таких розмірах: 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій або не збережено контрольну стрічку протягом трьох років, або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі.

Отже, з огляду на допущене позивачем порушення в частині не зберігання контрольних стрічок, податковим органом правомірно застосовано штрафну санкцію в розмірі 510 грн. (10х17) х3.

Відповідно до п.2.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою НБУ від 15.12.2004 року №637, підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою та з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки , так і за рахунок коштів, одержаних з установ банків.

При цьому, підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до п.2.65 Положення НБУ №637, вся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використовуватись РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Так, в акті перевірки зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 09.08.2013 року, на підставі фіскального звітного чеку №0035 готівка не була оприбуткована в книзі обліку розрахункових операцій № від 25.06.2013 року в день її фактичного надходження (09.08.2013р.) в сумі 1036,00 грн. (стор. 46 Акту перевірки).

Позивач, під час судового розгляду справи по суті, пояснень з приводу допущеного порушення не надала, доказів того, що вказаного порушення під час провадження господарської діяльності допущено не було суду також надано не було.

Абзацом 2 ст.1 Указу Президента України "Про застосовування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року №436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами громадянами України та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне оприбуткування) у касах готівки у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Таким чином, з огляду викладене вище, суд вважає, що податковим органом правомірно застосовано штрафну санкцію в розмірі 5180,00 грн. (1036,00 грн.х5) до ФОП ОСОБА_1

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а тому податкові повідомлення-рішення від 12.09.2014 року №, № НОМЕР_2, слід визнати протиправними та скасувати, вимогу про сплату боргу №Ф-0004717-01 від 12.09.2014 року, якою позивача зобов'язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені в розмірі 128074,64 грн., підлягає визнанню протиправною та скасуванню в частині 72484,21 грн. нарахованих штрафних санкцій та рішення №000517701 від 12.09.2014 р., яким позивачу застосовано штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску в сумі 11495,84 грн., внаслідок порушення п.2 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в частині нарахування в розмірі 7542,02 грн. є протиправним та, відповідно підлягає скасуванні у зазначеній частині.

В задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.09.20154 року № та № - суд відмовляє з підстав викладених вище.

Відповідно до частини третьої статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позовні вимоги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 12.09.2014 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 3482,07 грн.

3.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 12.09.2014 року № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "адміністративні штрафи та інші санкції" на 510,00 грн.

4.Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу №Ф-0004717-01 від 12.09.2014 року, якою позивача зобов'язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені в розмірі 128074,64 грн., в частині 72484,21 грн. нарахованих штрафних санкцій.

5.Визнати протиправним та скасувати рішення №000517701 від 12.09.2014 р., яким позивачу застосовано штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску в сумі 11495,84 грн., внаслідок порушення п.2 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в частині нарахування в розмірі 7542,02 грн.

5.В задоволені решти позовних вимог відмовити.

6.Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (код -НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УК у м.Кіровогр./м.Кіровоград/ 22030001; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО: 823016; Код ; Код класифікації доходів бюджету: 22030001; Призначення платежу: судовий збір за позовом ФОП ОСОБА_1, Кіровоградський окружний адміністративний суд) витрати зі сплати судового збору у розмірі 922 (дев'ятсот двадцять дві грн. 29 коп.).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Жук