Справа № 2а/593/97/2014 593/1219/14-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 р. Справа № 876/9477/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2014 року Бережанським районним судом Тернопільської області було зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті пенсії на пільгових умовах; зобовязання управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області з 11 квітня 2014 року призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що позивач за час своєї трудової діяльності працював трактористом більше ніж 20 років, тому має право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірним дії управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11 квітня 2014 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - управлінням Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що відсутні відомості, що підтверджують той факт, що позивач працював безпосередньо трактористом-машиністом та був зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З відповіді управління Пенсійного фонду України Бережанському районі Тернопільської області від 27 серпня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, з тих мотивів, що пільгова довідка, яка уточнює особливий характер праці на призначення пенсії трактористу-машиністу в сільському господарстві ОСОБА_1, видана діючим господарством ТзОВ «Відродження», яке є правонаступником селянської спілки «Відродження», однак стверджуючі документи про те, що селянська спілка «Відродження» є правонаступником колгоспу «Дружба» відсутні.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах за пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7, згідно якого до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва.

Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист.

До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Згідно з п.1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу зараховуються періоди (строки), протягом яких особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за які щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій, а ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з п.4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 1 січня 2004 року, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На підтвердження стажу своєї роботи на посаді тракториста, ОСОБА_1 надано трудову книжку, з якої вбачається, що позивач з 15 жовтня 1976 року по 03 березня 1990 року з врахуванням періоду служби в армії працював трактористом-машиністом у колгоспі «Дружба» Бережанського району; з 4 березня 1990 року по 25 листопада 1992 року працював трактористом у колгоспі «Правда України»; з 25 листопада 1992 року по 04 лютого 2000 року працював трактористом у селянській спілці «Літятинська» та з 04 лютого 2000 року по 03 квітня 2003 року працював трактористом-машиністом у приватному агропромисловому підприємстві «Промінь».

Крім записів у трудовій книжці позивача, той факт, що на день звернення до УПФ із заявою про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах, трудовий стаж позивача на посаді тракториста-машиніста становив понад 26 років підтверджується довідкою № 298 від 28 липня 2014 року, виданою Потуторською сільською радою Бережанського району на підставі книг обліку трудового стажу і заробітної плати та книг обліку праці і розрахунків за 1976-1990 роки, які знаходяться на збереженні в Потуторській сільській раді, що засвідчується довідко цієї ж сільради № 297 від 3 липня 2014 року; довідкою № 11 від 08 квітня 2014 року, виданою Літятинською сільською радою Бережанського району на підставі книг обліку трудового стажу і нарахування заробітної плати за 1990-2003 роки, які знаходяться на збереженні в Літятинській сільській раді, що засвідчується довідкою цієї ж сільради № 13 від 8 квітня 2014 року; довідкою № 34 від 14 лютого 2014 року, виданою приватним агропромисловим підприємством «Промінь» на підставі книг обліку нарахування оплати праці та трудового стажу; відомостями, які знаходяться на збереженні у Потуторівській сільській раді Бережанського району, про кількість вироблених позивачем трудоднів і трудову участь у колгоспному виробництві за 1946-1990 роки; відомостями, які знаходяться у Літятинській сільській раді Бережанського району, про кількість вироблених позивачем трудоднів і трудову участь у колгоспному виробництві за 1990-2003 роки; книгами обліку трудового стажу позивача за 1976-2003 роки та нарахування і виплату йому заробітної плати за ці роки; довідкою архівного відділу Бережанської РДА № 198 від 27 серпня 2014 року про зарахування позивачу невиробленого з поважних причин у 1998 році мінімуму; довідкою № 14 від 8 квітня 2014 року Літятинської сільської ради Бережанського району та довідкою архівного відділу Бережанської РДА, згідно яких рішенням загальних зборів колгоспників від 03 березня 1990 року (протокол № 1) колгосп «Правда України» в с. Літятин Бережанського району був утворений при розєднанні колгоспу «Дружба», 25 листопада 1992 року (протокол № 1) колгосп «Правда України» реорганізовано в селянську спілку «Літятинська», а останню 05 лютого 2000 року (протокол № 1) реорганізовано у приватне агропромислове підприємство «Промінь»; інформаційною довідкою реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції № 02-15/546 від 01 серпня 2014 року згідно даних Єдиного державного реєстру ПАП «Промінь», що знаходиться в с. Літятин Бережанського району, є правонаступником селянської спілки «Літятинська».

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що загальний стаж роботи позивача, згідно трудової книжки становить більше 25 років, з них стаж роботи трактористом-машиністом на підприємствах сільського господарства-більше 20 років, отже він має право на пенсію на пільгових умовах, згідно п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Бережанському районі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2014 року в справі № 593/1219/14-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

ОСОБА_2