Справа № 825/3482/15-а
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2015 року Чернігів Справа № 825/3482/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

при секретарі - Пушенко О.І.,

за участі позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 20.10.2015 року звернулась до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і просить зобовязати Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 включити його до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо позивача як вкладника АТ «Дельта Банк», якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом згідно Договору № 001-24500-130814 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції з яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 13.08.2014 року в сумі 167132,30 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити виплату відшкодування за вкладом згідно Договору № 001-24500-130814 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції з яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 13.08.2014 року в сумі 167132,30 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Свої вимоги мотивує тим, що з листа відповідача від 23.09.2015р. вбачається, що її не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів та до Загального реєстру вкладників за договорами банківського вкладу та за договорами банківського рахунку. Причиною зазначеного є те, що відповідач вважає нікчемним договір банківського вкладу № 004-24505-110215 11 лютого 2015 року, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач вважає зазначене протиправним, оскільки договір банківського вкладу, укладений між ним та банком, є публічним договором відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Укладений між позивачем та AT «Дельта Банк» договір вкладу є типовим продуктом банку і не містить жодних індивідуальних умов, пільг або переваг. Визнавши договір вкладу нікчемним на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, Уповноважена особа Фонду ОСОБА_4 не зазначив, які саме умови даного договору надають переваги або пільги ОСОБА_1, прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку та не вказав які це пільги і переваги і в чому вони полягають тощо. Той факт, що умови договору вкладу є типовими і не надають жодних пільг чи переваг позивачу, свідчить про відсутність правових підстав для визнання договору вкладу нікчемним на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону. Позивач наполягає на тому, що перерахування коштів на його рахунок від третьої особи допускається відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та такий договір вкладу не можу бути визнано нікчемним. Також позивач вважає, що відповідачі в односторонньому порядку не мають права визнавати договір нікчемним, а можуть лише вимагати розірвання депозитного договору і тільки у визначених ст.1075 ЦКУ випадках, тільки через суд.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру. Оскільки визнання нікчемним договору вкладу є наслідком протиправних дій Уповноваженої особи Фонду ОСОБА_4, відсутні будь-які правові підстави для не включення позивача до Переліку вкладників, а відтак, і до Загального Реєстру вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Враховуючи наведене, позивач вважає свої вимоги обґрунтованими.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в письмових запереченнях зазначив, що Уповноважена особа Фонду зобов'язана провести перевірку правочинів на предмет виявлення нікчемних та проінформувати сторони про нікчемність правочину та вжити заходів, направлених на повернення майна (коштів) банку переданого за таким нікчемним правочином, відповідно жодної бездіяльності Уповноваженою особою та Фондом гарантування допущено не було, навпаки Уповноваженою особою були вчинені дії, у відповідності до вимог чинного законодавства. З урахуванням висновків Комісії та на виконання норм Закону України Про СГВФО, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 23.09.2015 року було направлено на адресу позивача повідомлення про нікчемність правочину, укладеного між Позивачем та ПАТ «Дельта Банк». Також відповідач зазначає, що виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. У переданому уповноваженою особою Переліку вкладників інформація про Позивача відсутня, в зв'язку з чим дані про Позивача не могли бути враховані при складанні та затвердженні Загального реєстру Фондом гарантування. Таким чином, відповідно до приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у Фонду гарантування ще не виникло жодного обов'язку перед позивачем, і тому права позивача не могли бути порушені Фондом гарантування, жодної підстави для спонукання Фонду гарантування судом до вчинення відповідних дій на даний час не існує. У разі надходження додаткової інформації Фонд автоматично включить позивача до Загального реєстру без рішення суду, а тому такі позовні вимоги носять ознаки передчасності. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Враховуючи наведене, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник відповідача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просиві в їх задоволенні відмовити, зазначив, що 30.10.2014 року Постановою НБУ № 692/БТ «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», відповідно до якої банк було віднесено до категорії проблемних на строк до 180 днів та з метою стабілізації діяльності ОСОБА_5 та відновлення його фінансового становища було запроваджено певну низку обмежень, в тому числі - заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Отже, починаючи з 30.10.2014 року ОСОБА_5 було заборонено здійснювати будь-які операції, що призводять до збільшення встановленої державною суми відшкодування. При цьому, як зазначено в рішенні виконавчої дирекції Фонду (протокол № 174/15 від 27.07.2015 року) оскільки керівників структурних підрозділів було повідомлено про наявність зазначеної постанови НБУ та відповідні обмеження лише 15.01.2015 р., а отже факт надання переваги ОСОБА_5 кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015 р. Тобто, за таких обставин, укладення між банком та фізичними особами після 16.01.2015 р. договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами ОСОБА_5, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання ОСОБА_5 кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів, що перевищує встановлений державною розмір, за рахунок Фонду через третіх осіб. Вищезазначене відноситься і до правовідносин, які склалися між позивачем та банківською установою на підставі укладеного договору банківського вкладу № 004-24505-110215 від 11 лютого 2015 року з відкриттям депозитного рахунку № 0916, кошти на який надійшли шляхом так званого «дроблення» великого депозиту іншого клієнта банку, а саме фізичної особи - гр. ОСОБА_6, що підтверджується витягом з реєстру операцій (залучений :с матеріалів справи) та свідчить, що ці операції не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів та здійснювались за рахунок внутрібанківських проводок. Ця обставина свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами ОСОБА_5 сум, що перевищують суми гарантованого відшкодування за доведеними операціями, а отже їх нікчемність. Крім того, зазначена операція з перерахування грошових коштів з рахунку фізичної особи ОСОБА_6 № 9819 на поточний рахунок Позивача № 0916, суперечить п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ ОСОБА_7», що є обовязковими до застосування сторонами (умова договору), зарахування на окладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що шляхом розміщення грошей на рахунку позивача та інших осіб шляхом «дроблення», створено перевагу третій особі - ОСОБА_6 перед іншими добросовісними вкладниками банку шляхом виплати на користь зазначеної особи через третіх осіб, в т.ч. через позивача, всієї суми з бюджетних коштів Фонду в першу чергу, що призводить до збільшення витрат Фонду без будь-яких законних на те підстав. Крім того, наказ Уповноваженої особи Фонду, на підставі якого визнано спірний правочин нікчемним, Позивачем в установленому законом порядку оскаржено не було, а отже виникає колізія правових норм в частині коли Позивач вимагає, щоб суд зобовязав Уповноважену особу Фонду надати інформацію до Фонду з метою здійснення виплати Позивачу грошових коштів за рахунок Фонду при наявності не оскарженого, чинного, законного та діючого на сьогоднішній день наказу, яким даний правочин був визнаний нікчемним з підстав ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів». Отже, оскільки спірний договір та внесення коштів на рахунок визнано нікчемним, то Позивач не має вкладу у банку та не є вкладником банку, і як наслідок грошові кошти, про які зазначено в адміністративному позові, не підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а отже відсутні і підстави для зобовязання відповідача включити ОСОБА_1 до повного переліку вкладників. Враховуючи зазначені обставини, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що 11 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ Дельта Банк (банк) було укладено договір банківського вкладу (депозиту) Найкращий від Миколая у гривнях № 004-24505-110215 (а.с. 10). Відповідно до умов договору банком відкрито ОСОБА_1 вкладний (депозитний) рахунок № 0916, на який згідно платіжного доручення № 45716395 від 11.02.2015 року перераховано 165000,00 грн. з поточного рахунку ОСОБА_6 (а.с. 11)

Позивач 18.02.2015 року звернулась до ПАТ Дельта Банк із заявою про дострокове припинення дії договору вкладу.

Відповідно до п. 1.10 цього договору у разі дострокового припинення дії цього договору вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів № 6, відкритий на імя вкладника в установі банку на підставі договору № 001-24500-130814 на відкриття та обслуговування поточного рахунку від 13.08.2014 року (а.с. 9).

Листом від 22.06.2015 за № 05-3008035 ОСОБА_1 було повідомлено, що операції по її вкладному рахунку тимчасово обмежені, на час тимчасової адміністрації, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 12).

В подальшому, листом від 23.09.2015 № 8821/3233 тимчасова адміністрація ПАТ Дельта Банк повідомила, що договір банківського вкладу (депозиту) позивача № 004-24505-110215 від 11.02.2015 є нікчемним з підстав, встановлених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. У звязку з цим, відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (а.с. 13).

Постановою Правління Національного банку України від 30 жовтня 2015 року № 692/БТ «Про віднесення АТ Дельта Банк до категорії проблемних» банк було віднесено до категорії проблемних на строк до 180 днів та з метою стабілізації діяльності ОСОБА_5 та відновлення його фінансового становища було запроваджено певну низку обмежень та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 Про віднесення публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 за № 51 Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві Дельта Банк, згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ Дельта Банк ОСОБА_4.

Рішеннями виконавчої дирекції Фонду № 71 від 08.04.2015 та № 147 від 03.08.2015 строк здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та продовжено по 02.10.2015 включно.

02.10.2015 Постановою Національного банку України № 664 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ Дельта Банк з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015).

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 3-1) призначає працівників, до повноважень яких належить проведення моніторингу стану дотримання банком вимог порядку формування та ведення баз даних про вкладників, проведення банком банківських операцій, у тому числі збір інформації та копій документів, необхідних для підготовки проекту плану врегулювання, забезпечення проведення оцінки активів банку в порядку, встановленому Фондом (у тому числі заборгованості за кредитами перед банком, наявності та вартості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, заборгованості за цінними паперами, що є у власності банку, вимог банку до клієнта за списаною безнадійною заборгованістю та наявності і вартості забезпечення виконання зобов'язань за такою заборгованістю тощо); 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб; 8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно із п.п. 2-6 Розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 N 14 фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Судом встановлено, що Уповноваженою особою Фонду створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ Дельта Банк.

Під час перевірки робочою комісією встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надходили внаслідок так званого "дроблення" рахунку іншого клієнта, на якому була розміщена сума коштів, розмір якої становив не більше 200 000 грн., тобто позивач не вносив готівки до каси, операції виконувались за домовленістю вкладника, який подрібнював свій вклад, з працівниками банку.

Робоча комісія прийшла до висновку про те, що вказані дії відбувались з метою отримати кошти не від банку і не за рахунок банку, який в той момент вже не міг виконувати свої зобов'язання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, а отримати кошти від Фонду, тобто за рахунок державних коштів. За таких обставин, витрати Фонду значно збільшуються без будь яких законних на те підстав.

За результатами роботи вказаної комісії, 15.09.2015 складено протокол засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ Дельта Банк, призначеної наказом Уповноваженої особи № 408 від 29.05.2015, яким запропоновано Уповноваженій особі Фонду визнати нікчемними правочини (договори) вкладів (депозитів), перелік яких наведено в додатку № 1, який є невід'ємною частиною Протоколу (а.с. 72-74).

Уповноваженою особою Фонду наказом від 16.09.2015 № 813 визнано нікчемними правочини (договори) згідно з переліком, зокрема і договір № 004-24505-110215 від 11.02.2015 року, укладений з ОСОБА_1 (а.с. 66-71) .

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Суд не знаходить підстав вважати правочин, укладений ОСОБА_1 та ПАТ Дельта Банк нікчемним, оскільки договір вкладу № 004-24505-110215 від 11.02.2015 року був укладений до винесення Правлінням Національного банку України постанови № 150 від 02.03.2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», тобто позивач не був обізнаний на момент укладення договору про неплатоспроможність банку, а договір вкладу укладений позивачем з банком за формою є стандартним, який пропонувався до укладення невизначеному колу осіб, умови розміщення такого вкладу були публічно оголошені.

Відповідачем не було надано суду доказів того, що ОСОБА_1 укладено договір № 004-24505-110215 від 11.02.2015 року з метою порушення публічного порядку та незаконного заволодіння державними коштами, тобто не надано суду належних доказів нікчемності такого договору, посилання відповідача на те, що кошти перераховані на вкладний рахунок ОСОБА_1 з вкладного рахунку ОСОБА_6, з метою отримання таких коштів останньою позачергово за рахунок коштів держави в межах суми, передбаченої ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не підкріплені належними доказами існування такого наміру.

Відповідачами не наведено вимог чинного законодавства, які було порушено позивачем у зв'язку із цим, при цьому суд враховує, що відповідно до положень статті 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України.

Таким чином, на момент укладення договору вкладу між позивачем та банком, банк не було визнано неплатоспроможним, позивачем дотримано вимоги цивільного законодавства щодо можливості перерахування на вкладний рахунок коштів від інших осіб, та договором № 004-24505-110215 від 11.02.2015 року така можливість не була заборонена, тобто дії позивача були вчинені в межах норм та правил, встановлених законодавством та договором.

Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували недобросовісність позивача та його обізнаність щодо можливих неправомірних дій особи, на яку вказує відповідач.

Щодо посилань представника відповідачів на те, що банку відповідно до постанови Національного банку України від 30.10.2014 № 692/БТ було заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в даному випадку з 16.01.2015, суд зазначає, що позивач не знав та не зобовязаний був знати про таку заборону при укладенні ним відповідного договору.

Так, законодавством України закріплений принцип індивідуальної відповідальності, тому ОСОБА_1 не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи.

Отже обставини щодо наявності визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб підстав нікчемності правочину, не знайшли свого підтвердження, відповідачі належних та допустимих доказів щодо цього не надали.

Суд вважає, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить імперативну вимогу відшкодувати за рахунок Фонду кошти владнику за його вкладом, а отже за умови недоведеності протиправних дій позивача щодо укладення з банком договору депозитного вкладу, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобовязана внести ОСОБА_1 до переліку осіб, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивача, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_6І в частині зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' ОСОБА_4 включити позивача до переліку вкладників АТ ''Дельта Банк'', які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про ОСОБА_1, як вкладника АТ ''Дельта Банк'', якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до загального реєстру вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення виплати відшкодування за вкладом згідно Договору № 001-24500-130814 то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно із п. 2, 4 розділу IV ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 N 14 фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Отже, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує Загальний реєстр вкладників виключно на підставі переліку вкладників, складеного та наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, в звязку з відсутністю інформації про ОСОБА_1 у складеному ОСОБА_4 переліку вкладників дані про позивача не могли бути враховані при складанні та затвердженні Загального реєстру Фондом гарантування. Після вчинення цих дій здійснюється виплата коштів за рахунок фонду.

Отже, суд приходить до висновку про те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прав та інтересів позивача не було порушено, адже лише за наслідками вчинення дій саме Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб можуть вчинятися дії Фондом, тобто в цій частині вимоги позову є передчасними та необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги в частині зобовязання уповноваженої особи Фонду включити ОСОБА_1 до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати Фонду інформацію про позивача як вкладника банку, а відповідачем не доведено правомірність не включення ОСОБА_1. до переліку вкладників, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то суд вважає їх передчасними, оскільки цим відповідачем не було порушено прав ОСОБА_1, а тому в задоволенні позовних вимог про зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до загального реєстру вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення виплати відшкодування за вкладом згідно Договору № 001-24500-130814 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' ОСОБА_4 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ ''Дельта Банк'', які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про ОСОБА_1, як вкладника АТ ''Дельта Банк'', якому необхідно здійснити виплату відшкодування за вкладом в сумі 167132,30 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ча (01133, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 33Б ) 487 грн. 20 коп. судових витрат на користь ОСОБА_1 (14000, м. Чернігові, вул. Шевченка, 27/26, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур