Справа № 803/751/15-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року Справа № 876/5548/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року у справі за позовом Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

17.04.2015 року позивач Ковельська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті податку з доходів фізичних осіб в сумі 10 357,45 грн. на користь Любомльської селищної ради.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету Любомльської селищної ради заборгованості по податку з доходів фізичних осіб в сумі 10357,45 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що згідно розрахунку виникнення податкового боргу станом на 06.04.2015 року відповідач має податковий борг по податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 10 357,45 грн. Відповідно до ст.59 ПК України позивачем здійснено заходи щодо погашення заборгованості шляхом виставлення податкової вимоги, яка була отримана особисто відповідачем, проте заборгованість перед бюджетом не погашена.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що його заборгованість за кредитним договором перед АТ «ОСОБА_2 Аваль» не була прощеною, оскільки зобов'язання по Договору про надання кредиту перед банком не припинялись, у банку залишалося право вимагати повернення несплаченої суми кредиту, банк не приймав рішень щодо припинення моїх зобов'язань за цим кредитним договором шляхом прощення боргу. Таким чином, заборгованість у вигляді пені, списана АТ «ОСОБА_2 Аваль» за рахунок коштів страхового резерву, не є анулюванням заборгованості.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що у період з 16.12.2014 р. по 18.12.2014 р. працівниками Любомльського відділення Ковельської ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства фізичною особою громадянином ОСОБА_1 за період 01.01.2013 року по 01.12.2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 22.12.2014 року №378/1701-, згідно висновків якого перевіркою встановлено, що згідно наданих АТ «ОСОБА_2 Аваль» відповідач у 2013 році отримав дохід як додаткове благо, який згідно абз.«д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України підлягає включенню до загального річного оподатковуваного доходу та підлягає відображенню в податковій декларації про майновий стан і доходи. Відповідачем не включена до загального річного оподатковуваного доходу у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом (пенею) у сумі 46 481,75 грн., що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 9760,36 грн., також в порушення п.49.18. ст.49 ПК України не подана декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік.

В акті зазначено, що відповідачем фактично отримано дохід як додаткове благо в 2013 році від АТ «ОСОБА_2 Аваль», які нараховані у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, з врученням боржнику відповідного повідомлення про таке анулювання боргу та включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1-ДФ за 3 кв. 2013 року, яке було отримане відповідачем особисто 18.07.2013 року.

На підставі вказаного акта перевірки Любомльським відділенням Ковельської ОДПІ Головного Управління Міндоходів у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.01.2015 року № 000002310, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування в сумі 9716,63 грн., в т.ч.: 7672,50 грн. за основним платежем, 2088,13 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вищевказане податкове повідомлення рішення було направлено на адресу відповідача та отримане останнім особисто 06.01.2015 року. В адміністративному чи судовому порядку податкове повідомлення-рішення не оскаржувалось, а тому є чинним.

За несвоєчасну сплату грошового зобов'язання відповідачу нарахована пеня в сумі 596,82 грн., що підтверджується розрахунком пені, обчисленої на виявлені органом ДФС суми занижень податкових зобов'язань.

Питання щодо оподаткування регулюються Податковим кодексом України (далі ПКУ) і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Положення ПКУ регулюють відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із положеннями п. 41.1 та п. 41.5 ст. 41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до приписів п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

В силу абз. «д»п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

У відповідності до п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Згідно вимог п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Пунктом 49.18.4 ст.49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за період 2013 року не подавав, податок із суми анульованого боргу не сплатив.

Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по податках і платежах видно, що станом на 06.04.2015 року відповідач має податковий борг по податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 10 357,45 грн.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що безпідставними є покликання відповідача на те, що заборгованість перед банком відповідно до умов договору анульована та за його рішенням нарахована пеня не є доходом платника податків, який підлягає оподаткуванню в розумінні ПК України, тому не повинна була включатися до річної податкової декларації за 2013 рік, то колегія суддів такі відхиляє, оскільки дані твердження спростовуються пунктом «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Згідно ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Встановлено, що відповідно до вимог ст.59 ПК України позивачем здійснено заходи щодо погашення заборгованості шляхом виставлення податкової вимоги форми «Ф» № 248-03 від 19.01.2015 року, яка була отримана особисто ОСОБА_1 22.01.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення, проте заборгованість перед бюджетом не погашена.

У відповідності до п.20.1.19 ст.20 ПК України контролюючий орган має право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи та стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Будь-яких доказів у підтвердження погашення вказаної заборгованості відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що факт наявності спірної забргованості відповідача в сумі 10 357,45 грн. є доведеним, тому судом першої інстанції правомірно задоволено адміністративний позов Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_1 про її стягнення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.195, п.п. 1, 2, ч.1 ст.197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року у справі №803/751/15-а за позовом Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

ОСОБА_3