Справа № 2-а-1057/11
Суддя: Маршал І. М.
Дата ухвалення: 2011-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1057/11
Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2011 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Маршал І.М.

розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області про визнання неправомірними дій субєкта владних повноважень, зобовязання нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії «дитині війни», -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2011 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - управління Пенсійного Фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачене підвищення до пенсії дитині війни в розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 3 вересня 2010 року по день винесення постанови суду з врахуванням проведених виплат за вказаний період.

Ухвалою від 23 березня 2011 р. позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області в частині вимог щодо зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачене підвищення до пенсії дитині війни в розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 3 по 20 вересня 2010 року з врахуванням проведених виплат за вказаний період залишено без розгляду.

Відкрито скорочене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області в частині вимог щодо визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачене підвищення до пенсії дитині війни в розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 21 вересня 2010 року по день винесення постанови суду з врахуванням проведених виплат за вказаний період та відповідачу надано строк для подачі заперечень проти позову.

Відповідачем не подано письмових заперечень проти позову.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази приходжу до наступного - позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, станом на 2 вересня 1945року їй було менше 18 років ( згідно даних паспорту серії НА№268337, виданого Славутським МВ УМВС України в Хмельницькій області 28 грудня 1996 року), а отже вона має статус «дитини війни», що засвідчується посвідченням №101727. Позивач отримує пенсію через управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та місті Славута.

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року №2195-4 дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2010-2011 р.р. в законодавчому порядку будь-які обмеження щодо дії ст. 6 цього Закону не встановлювалися.

У 2010 -2011 р.р. позивачу виплачувалася надбавка до пенсії у фіксованому розмірі 49,80 грн. щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" .

Проте, положення постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" суперечать вимогам Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а отже не підлягають застосуванню.

Критерієм обрахунку підвищення до пенсії, яке підлягає нарахуванню та виплаті «дітям війни», є мінімальна пенсія за віком, розмір якої визначено статтею 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

В силу ст. 2 ч. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІV застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 ч. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Положення частини 3 цієї статті не є перешкодою для застосування зазначеної величини, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком.

Вимогами ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення»встановлено, що пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абз.1 п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002р. №121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади. Відповідно до зазначеного Положення на Пенсійний фонд України покладено обов`язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до п.15 Положення "Про Пенсійний фонд України", Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створені в установленому порядку його територіальні управління.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що кожен громадянин України має право на соціальний захист.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відсутність бюджетного фінансування доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону № 2195-ІV, не може бути причиною невиконання покладених на УПФ зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань ( Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Кечко проти України" від 18 листопада 2005року).

Крім того, як зазначив Європейський Суд з прав людини у вказаному рішенні, в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).

За таких обставин суд приходить до того, що позивач має право на щомісячне підвищення до пенсії, згідно ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», тому відмова відповідача у нарахуванні і виплаті недоплаченої, як дитині війни, щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є незаконною.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України суд при вирішенні справи може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ч.2 ст.11 КАС України для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить вийти за межі позовних вимог і зобовязати відповідача виплачувати позивачеві дану соціальну допомогу по день припинення права на неї, оскільки дане щомісячне підвищення до пенсії є довічним, не зникне після ухвалення судового рішення у даній справі, продовжуватиме існувати і не може бути обмеженим або скасованим, в силу ст.22 Конституції України

Керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 46, 55, 57, 95, 96 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст.6, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 2,4, 6, 8, 11, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 99, 159, 160, 161, 162,183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити .

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області провести перерахунок призначених виплат згідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком і виплатити ОСОБА_1 недоплачені як «дитині війни» суми щомісячної державної соціальної допомоги за період з 21 вересня 2010 року по день припинення права на таку допомогу, з урахуванням проведених виплат.

Постанова підлягає до негайного виконання.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу з направленням її копії апеляційній інстанції до апеляційного адміністративного суду через Славутський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Маршал І. М.