Справа № 2а-5767/11/1070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року м. Київ К/9991/80995/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача Рубан Л.П.

представника відповідача Ступака Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Миронівської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2012

у справі №2а-5767/11/1070

за позовом Публічного акціонерного товариства «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів»

до Миронівської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправним та нечинним податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2012, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Миронівському районі Київської області від 23.09.2011 № . Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3,40 грн.

Миронівська міжрайонна державна податкова інспекція Київської області Державної податкової служби подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами норм матеріального права, без повного та всебічного з'ясування всіх обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України судом касаційної інстанції здійснено заміну відповідача у справі - Миронівської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби її правонаступником - Миронівською міжрайонною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Підставою для зменшення позивачу за податковим повідомленням-рішенням від 23.09.2011 № бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 548065 грн. за періоди: жовтень - лютий 2011 року слугували висновки планової виїзної перевірки, викладені в акті від 06.09.2011 № 328/23-011/00951770, про порушення позивачем вимог п.п. 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4, п.п. 7.4.5 п. 7.4. п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР та п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188,п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що полягало у неправомірному віднесенні до складу податкового кредиту податку на додану вартість, сплаченого за операціями з придбання позивачу сільськогосподарської продукції - насіння соняшника у ТОВ «Інвест ЛТД».

Висновки про порушення позивачем вказаних вимог законів податковий орган обґрунтовує висновками перевірки ТОВ «Інвест ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні діяльності з контрагентами-постачальниками ТОВ «Укрпроектстандарт», ПП «Фулгор», ТОВ «Агроторгсервіс», викладеними в акті від 21.01.2011 № 69/23-300/36700935.

Згідно з цими висновками у ТОВ «Інвест ЛТД» відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру.

Посилаючись на висновки акта перевірки щодо господарських операцій, здійснених між ТОВ «Інвест ЛТД» та ТОВ «Укрпроектстандарт», ПП «Фулгор», ТОВ «Агроторгсервіс»ТОВ «Інвест ЛТД», податковий орган дійшов висновку про те, що господарські операції між позивачем та контрагентом - ТОВ «Інвест ЛТД» не спричиняють настання правових наслідків, а отже є нікчемними.

При перевірці правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Для надання правової оцінки щодо формування платником податку на додану вартість податкового кредиту та бюджетного відшкодування за періоди, що передували січню 2011 року, слід застосовувати положення п. 7.4. п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, а починаючи з січня 2011 року - ст. 198, ст. 200 Податкового кодексу України.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, з метою призначення для подальшого використання в межах господарської діяльності, правильного обчислення податкового кредиту, від'ємного значення та бюджетного відшкодування, наявності первинних документів, будь-які порушення постачальником товару та його контрагентами податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не має повноважень та обов'язку здійснювати контроль щодо фінансово-господарської діяльності постачальника товару та контрагентів цього постачальника і зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит через порушення вимог законодавства зазначеними контрагентами.

Лише доведення податковим органом факту узгодженості дій платника податку з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями чи сприяння ухиленню постачальника від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх та допустимих доказах.

Як встановлено судом першої інстанції, на час проведення перевірки та розгляду справи відносно посадових осіб ТОВ «Інвест ЛТД» не було порушено кримінальної справи, вироків щодо ухилення від сплати податків за господарськими операціями з позивачем не ухвалювалось.

Висновок податкового органу про нікчемність правочину, укладеного між позивачем та ТОВ «Інвест ЛТД», базується лише на підставі висновків, викладених в акті перевірки цього постачальника, при цьому в ході такої перевірки не досліджувалось питання вчинення правочину між позивачем та цим постачальником.

Судами попередніх інстанцій досліджено питання щодо реального вчинення позивачем оспорюваних податковим органом господарських операцій в межах господарської діяльності, в результаті чого встановлено, що основним видом діяльності позивача є виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах, виробництво нерафінованої олії та жирів, а також виробництво продуктів борошномельно-круп'яної промисловості.

Судами встановлено, що господарські операції мали реальний характер, підтверджені відповідними первинними документами, що оцінені судами як такі, що відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відображають реальні господарські операції, зокрема: копіями рахунків-фактур, податкових накладних, товарно-транспортних накладних. Також судами досліджені копія витягу з журналу реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах (надходження) за період з 01.09.2010 по 31.12.2010 та копія витягу із кількісно-якісного обліку за період з 01.09.2010 по 31.12.2010, в результаті чого достовірно встановлено факт транспортування вантажу.

Суди попередніх інстанцій повно встановили обставини у справі та правильно застосували норми матеріального права, що врегульовують спірні правовідносини при формуванні податкового кредиту. Підстав для задоволення касаційної скарги суд касаційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Миронівської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В.Ланченко

Ю.І. Цвіркун