Справа № 338/765/15-а
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Справа № 876/6917/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Дяковича В.П.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобовязання провести перерахунок призначеної пенсії,

ВСТАНОВИВ :

21 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області (далі УПФ України в Богородчанському районі) в перерахунку йому пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи та зобовязати відповідача зарахувати в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців) період роботи з 02.11.1979 року по 01.12.1994 року, з 01.12.1994 року по 31.08.1997 року, з 01.09.1997 року по 15.01.1998 року та з 18.01.1999 року по 15.05.1999 року, як трудовий стаж, здобутий у районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Крім того, просив зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплатити йому пенсію з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи з моменту призначення пенсії.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2015 року позовні вимоги за період з березня 2000 року по 20 листопада 2014 року залишено без розгляду.

Постановою цього ж суду від 08 червня 2015 року вказаний адміністративний позов у справі № 338/765/15-а задоволено частково. Визнано неправомірною відмову УПФ України в Богородчанському районі в перерахунку пенсії ОСОБА_2 з врахуванням пільгового стажу. Зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії позивача, зарахувавши у пільговому обчисленні період роботи з 02.11.1979 року по 01.12.1994 року, з 01.12.1994 року по 31.08.1997 року, з 01.09.1997 року по 15.01.1998 року та з 18.01.1999 року по 15.05.1999 року, як трудовий стаж, зароблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців. Зобов'язано УПФ України в Богородчанському районі зробити перерахунок пенсії, що виплачується ОСОБА_2, з урахуванням пільгового стажу з 21 листопада 2014 року.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просив зазначену постанову скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що обчислення стажу роботи в районі Крайньої Півночі після 1 січня 1991 року застосовується в одинарному розмірі.

Крім того, апелянт стверджує, що позивачем не надано відповідний трудовий договір чи довідку, що уточнює особливий характер роботи та умов праці в районах Крайньої Півночі, а тому немає підстав для зарахування стажу роботи позивача у спірний період у півтора кратному розмірі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходив із того, що факт роботи позивача у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в спірні періоди підтверджується трудовою книжкою та довідкою від 12.02.2015 року № 10-178, у яких зазначено про розповсюдження на позивача пільг, передбачених Указом Президії Верховної ОСОБА_3 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указом Президії Верховної ОСОБА_3 Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт на посаді машиніста-кочегара, слюсаря-ремонтника, оператора котельні Івано-Франківського УБР під час виконання підприємством робіт в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в період з 02.11.1979 року по 01.09.1985 року вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), з 02.09.1985 року по 31.12.1987 року вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), 01.01.1988 року по 31.07.1989 року вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), з 01.08.1989 року по 01.12.1994 року вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області), що підтверджується довідкою, що є в матеріалах пенсійної справи, виданої Прикарпатським управлінням бурових робіт № 10-304 від 03.03.2015 року.

У довідці від 03 березня 2015 року за № 10-304 вказано, що робота вахтово-експедиційним методом проводилась у режимі 15 робочих днів у місяць у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районах по 12 годин за добу. До заробітної плати виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалися додаткові відпустки.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV) період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови № 148, Указу від 26 вересня 1967 року.

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету ОСОБА_3 Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 27 жовтня 2015 року у справі № 338/1079/14-а при перегляді ухвали Вищого адміністративного суду від 28 травня 2015 року, яка в силу приписів частини 1 статті 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними і помилково задоволені судом першої інстанції.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2015 року у справі № 338/765/15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

ОСОБА_3

Постанова у повному обсязі складена 03 грудня 2015 року.