Справа № 813/2408/15
Суддя: Ліщинський Андрій Михайлович
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 р. Справа № 876/10387/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Ліщинського А.М.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, Державного реєстратора реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправними рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

08.05.2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям номеру), індексний номер: 3311284 від 20.06.2013р. за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю літ.№ «М-1», площею 26,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та про скасування запису про державну реєстрацію права власності від 20.06.2013р. за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ.№ «М-1», площею 26,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року закрито провадження у справі. Роз'яснено позивачу, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Позивач ухвалу оскаржив, не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі покликається на те, що даний спір слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що згідно з рішенням по державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.06.2013р. №3311284 (а.с.86) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.06.2013р. №5126867 (а.с.89-90) право власності на спірний об'єкт нерухомості зареєстровано за третьою особою ОСОБА_2

В цьому контексті суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не призведе до поновлення порушених, на його думку, прав, оскільки дії відповідача по реєстрації права власності вичерпали свою дію після реалізації, і подальше оспорювання правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на об'єкт нерухомості має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне, а саме спір щодо визнання права власності на спірне майно.

Проте, колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям номеру), індексний номер: 3311284 від 20.06.2013р. за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю літ.№ «М-1», площею 26,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та про скасування запису про державну реєстрацію права власності від 20.06.2013р. за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ.№ «М-1», площею 26,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Крім цього колегія суддів зазначає, що питання юрисдикції справ в котрих оскаржуються рішення реєстраційної служби встановлено у п.8 постанови пленуму ВАСУ від 20.05.2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Так відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ст.9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус.

Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Відповідно до ч.2 ст.30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовують правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, оскільки даний спір слід розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому справу слід направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 204 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199 п.3, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі 813/2408/15 - скасувати та прийняти нову, якою направити справу для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.М.Ліщинський

Судді О.І.Довга

І.І.Запотічний