Справа № 808/3769/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року об 11 год. 28 хв.Справа № 808/3769/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон»

до Миколаївської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Кліон», звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №504050002/2015/000004/2 від 13.05.2015;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504050002/2015/00013 від 13.05.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, за першим методом, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано усіх витребуваних документів на підтвердження заявленої митної вартості товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за першим методом. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та Pelagia AS, Норвегія, укладено контракт №162S/2014P від 19.12.2014 (далі-контракт) на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (за асортиментом, кількістю, вартістю та на умовах визначених сторонами і зазначених в інвойсах на кожну партію товару). Згідно вказаного контракту позивачем на митну територію України ввезений вантаж морожений оселедець цілий (далі - товар).

Відповідно до інвойсу Pelagia AS №10030501 від 10.02.2015 товар постачався за ціною 1,07 доларів США за кг, на умовах CIF Миколаїв, Україна.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що у звязку зі спадом попиту та незначним залишком терміну придатності поставляємого товару, 05.05.2015 між позивачем та Pelagia AS, Норвегія, укладено додаткову угоду до Контракту №162S/2014P від 19.12.2014, відповідно до якої змінено ціну товару з 1,07 доларів США за кг на 0,825 доларів США за кг.

У звязку зі змінами до контракту 05.05.2015, замість виданого раніше інвойсу від 10.02.2015 №10030501 компанією Pelagia AS надано позивачу інвойс від 05.05.2015 №10030501-1.

Для здійснення митного оформлення товару 12.05.2015 позивачем засобами електронного звязку до митного посту «Миколаїв морський» Миколаївської митниці ДФС подано митну декларацію по формі МД-2 №504050002/2015/102838, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 558860,33 гривень (тобто 16,99 грн або 0,825 доларів США за 1 кг), тобто за ціною договору (перший метод визначення митної вартості) (а.с.12).

Разом з вантажно-митною декларацією позивачем для оформлення товару надано пакет документів, а саме:

- контракт №162S/2014P від 19.12.2014 з додатковими угодами від 14.01.2015, від 26.03.2015, від 20.04.2015, від 05.05.2015;

- лист постачальника від 05.05.2015 про зміну ціни та перевиставлення інвойсу;

- інвойс від 05.05.2015 №10030501-1;

- інвойс від 10.02.2015 №10030501;

- калькуляція постачальника від 10.02.2015;

- прайс-лист від 08.02.2015;

- сертифікат страхування від 10.02.2015;

- ветеринарне свідоцтво від 18.03.2015 серія Ш-29 №059396;

- сертифікат походження №400501 від 26.02.2015;

- лист постачальника від 16.02.2015 про відправлення товару;

- лист постачальника від 16.02.2015 про оформлення експертної декларації.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять розбіжності, а саме:

підпис продавця Тор Вікенес, зазначений у додатковій угоді від 26.03.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014, не співпадає з підписом, зазначеним у контракті №162S/2014P від 19.12.2014;

страховий поліс №83623977 від 10.02.2015 неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром;

розбіжність ціни товару, вказаної у додатку від 05.05.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014, і калькуляцією від 10.02.2015, прайс-листом від 08.02.2015, страховим полісом №83623977 від 10.02.2015;

інвойс №10030501-1від 05.05.2015, заявлений у графі 44 МД №504050002/2015/102838 від 12.05.2015, відсутній у додатку від 05.05.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014 та таким чином не підпадає під дію контракту №162S/2014P від 19.12.2014;

надана калькуляція від 10.02.2015 не містить обовязкових складових витрат, понесених за митною територією України (зокрема витрати на зберігання товару, навантаження/розвантаження відповідно до листа Pelagia від 16.02.2015).

У зв'язку із наявністю розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею 12.05.2015 направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надання наступних додаткових документів: виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (витрати на зберігання, транспортування, навантаження/розвантаження); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації оформленої в Норвегії; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

13.05.2015 на виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: експертний висновок Запорізької ТПП №ОИ-225 від 06.05.2015; коносамент №5298-124065/75693 від 23.11.2013; доручення постачальника від 04.01.2015; лист позивача від 13.05.2015 №06/02-371 з поясненнями розбіжностей; лист постачальника від 11.05.2015 з поясненнями розбіжностей та про відсутність каталогів; лист постачальника від 11.05.2015 з даними бухгалтерського обліку; експертна декларація постачальника №080790/2013/233096 від 26.11.2013.

Після розгляду наданих позивачем митному органу вантажно-митних декларацій та додаткових документів відповідачем 13.05.2015 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №504050002/2015/000004/2, яким визначену митну вартість за наявною у митного органу інформацією на рівні 1,128 доларів США за 1 кг товару, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504050002/2015/00013 від 13.05.2015.

Позивач, не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації та рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є субєктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем на виконання запитів, отриманих від митного органу, надавались додаткові документи, а саме: експертний висновок Запорізької ТПП №ОИ-225 від 06.05.2015; коносамент №5298-124065/75693 від 23.11.2013; доручення постачальника від 04.01.2015; лист позивача від 13.05.2015 №06/02-371 з поясненнями розбіжностей; лист постачальника від 11.05.2015 з поясненнями розбіжностей та про відсутність каталогів; лист постачальника від 11.05.2015 з даними бухгалтерського обліку; експертна декларація постачальника №080790/2013/233096 від 26.11.2013.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем жодним чином не обґрунтовано, у звязку з чим не прийняті до уваги додатково подані позивачем документи.

13.05.2015 відповідачем прийнято рішення про визначення митної вартості імпортованого товару із застосуванням резервного методу визначення митної вартості, товар випущений у вільний обіг у відповідності до Х розділу Митного кодексу України.

Разом з тим, суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем до митного оформлення документи не підтверджують заявлену позивачем митну вартість імпортованого товару, з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена позивачем митна вартість товару, згідно ч.10 ст.58 Митного кодексу України, включає вартість товару згідно розрахунків 558860,33 грн. (27142,50 доларів США х 20,589862 курс), інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.

Щодо розбіжності «підпис продавця Тор Вікенес, зазначений у додатковій угоді від 26.03.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014, не співпадає з підписом, зазначеним у контракті №162S/2014P від 19.12.2014», суд зазначає, що дана розбіжність жодним чином не впливає на числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, позивачем в обґрунтування даної розбіжності була надана довіреність від 04.01.2015, видана компанією Pelagia, відповідно до якої експертний координатор ОСОБА_3 уповноважується підписувати інвойси, прайс-листи, калькуляції, відвантажувальні документи, пояснювальні листи відносно відправок, додаткові угоди між ТОВ «Кліон» та Pelagia AS, від імені компанії (а.с.50-51). Проте, відповідач жодної оцінки зазначеним обставинам не надав та залишив даний документ поза увагою.

Стосовно встановлених розбіжностей «страховий поліс №83623977 від 10.02.2015 неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром», «розбіжність ціни товару, вказаної у додатку від 05.05.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014, і калькуляцією від 10.02.2015, прайс-листом від 08.02.2015, страховим полісом №83623977 від 10.02.2015», «інвойс №10030501-1від 05.05.2015, заявлений у графі 44 МД №504050002/2015/102838 від 12.05.2015, відсутній у додатку від 05.05.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014 та таким чином не підпадає під дію контракту №162S/2014P від 19.12.2014» та «надана калькуляція від 10.02.2015 не містить обовязкових складових, понесених за митною територією України (зокрема витрати на зберігання товару, навантаження/розвантаження відповідно до лист

Позивачем до митного оформлення наданий лист компанії Pelagia від 05.05.2015, відповідно до якого повідомлено, що у звязку із 30% залишком строку придатності продукції, відвантаженої на адресу ТОВ «Кліон» згідно інвойсів 10030527, 100300500, 10030501, 10030521 від 10.02.2015 та 100030503-1 від 11.03.2015, а також у звязку з відсутністю попиту на дану продукцію, між сторонами проведено переговори та досягнуто домовленості про зміну ціни на вказану продукцію. Також повідомлено про перевиставлення інвойсів, у тому числі замість інвойсу № 10030501 від 10.02.2015 виданий інвойс № 10030501-1від 05.05.2015 (а.с.33-34).

На думку суду, викладені у листі обставини можуть бути обєктивною підставою для зниження вартості товару, оскільки повністю узгоджуються з принципами та цілями здійснення господарської діяльності

Крім того, згідно листа компанії Pelagia від 11.05.2015 (а.с.54-55) повідомлено, що страховий сертифікат №83623977 від 10.02.2015 був виданий на товар відвантажений на адресу ТОВ «Кліон» по коносаменту К004 від 14.02.2015, відповідно до інвойсу №10030501 від 10.02.2015. До інвойсу №10030501 від 10.02.2015 були видані калькуляція б/н від 10.02.2015, страховий сертифікат №83623977 від 10.02.2015, прайс-лист б/н від 08.02.2015. У звязку з проведеними переговорами між компанією Pelagia та ТОВ «Кліон» укладено додаткову угоду б/н від 05.05.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014 про зміну цін на продукцію. А тому, у звязку з укладанням додаткової угоди ціни у вищевикладених прайс-листах, калькуляціях та страхових листах не співпадають з ціною зазначеною в додатковій угоді до контракту №162S/2014P від 19.12.2014.

Таким чином, суд дійшов висновку про достатність обґрунтування позивачем вищезазначених розбіжностей.

Щодо посилання митного органу на відсутність в калькуляції від 10.02.2015 обовязкових складових витрат, понесених за митною територією України, суд зазначає, що з пояснень компанії Pelagia викладених в листі від 11.05.2015, встановлено, що витрати на зберігання, завантаження/розвантаження товару враховані в пункті 3 калькуляції б/н від 10.02.2015, як «інші витрати».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем при первісному поданні документів, а також додатково наданими документами усунуто встановленні митним органом розбіжності під час здійснення митних формальностей щодо імпортованого позивачем товару.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для виникнення сумнівів митного органу щодо митної вартості товару, серед іншого, стали результати оцінки ризику модулем АСАУР - сформовано профілі ризику, імовірність виникнення ризиків, відповідно до наказу Держмитслужби України від 27.05.05 №435 «Про затвердження Концепції створення, упровадження і розвитку системи аналізу та керування ризиками та Положення про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю» (зі змінами). Так, за заявленою митною декларацією системою згенеровано обовязкову митну процедуру за кодом 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості» та кодом 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів». Тобто, необхідно здійснити посилений контроль перевірки правильності визначення митної вартості товарів.

Суд зазначає, що відповідно до статті 361 Митного кодексу України з метою запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. При цьому, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Цілями застосування системи управління ризиками є, зокрема: запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об'єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Суд зазначає, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Враховуючи викладе, суд дійшов висновку, що позивач додатково наданими документами усунув виявлені митним органом розбіжності та підтвердив заявлену митну вартість на імпортований товар.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: «вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей за основним та другорядними методами на рівні 1,128 долари США за 1 кг товару (МД №504050002/2015/102630 від 30.04.2015).

Суд вважає за необхідне зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

На підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару позивачем до матеріалів справи, серед іншого, надано експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-225 від 06.05.2015 (а.с.53), відповідно до якого: ринкова вартість оселедець морожений цілий, розмірний ряд 350 г+ (Clupea Harengus), вид упаковки картонний короб по 20 кг, код ТН ВЄД НОМЕР_1, країна походження Норвегія, за період 01.03.2015 06.05.2015, на умовах поставки CIF-Миколаїв, Україна, складала: мінімальна ціна 0,820 USD/кг та максимальна 1,116 USD/кг. Позивачем імпортувався товар оселедець морожений цілий, на умовах поставки CIF-Миколаїв, Україна, за ціною 0,825 доларів США за кг, що відповідає рівню цін на світовому ринку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано передбачені чинним законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення підлягають скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 160-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №504050002/2015/000004/2 від 13.05.2015.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Миколаївської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504050002/2015/00013 від 13.05.2015.

Судові витрати в розмірі 255,78 грн. (двісті пятдесят пять гривень 78 коп.) присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко