Справа № 2а-407/12/0970
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2012-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2012 р. Справа № 2a-407/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Микитюка Р.В.

при секретарі Дущак С.М.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

від відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції

про скасування постанови серії ВП №19179538 від 04.04.2011 року про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції (далі - відповідач) про скасування постанови серії ВП №19179538 від 04.04.2011 року про накладення штрафу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач 04.04.2011 року безпідставно виніс постанову про накладення штрафу, якою на ОСОБА_1 як на засновника ПП "Владар" накладено штраф в розмірі 680,00грн., чим порушено вимоги Закону України "Про виконавче провадження". В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона не являється посадовою особою (керівником) ПП «Владар», а лише засновником приватного підприємства, а тому не може нести відповідальності як боржник, оскільки боржником є ПП «Владар».

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив, подавши суду письмове заперечення, в якому зазначив, що у виконавчій службі на виконанні знаходиться виконавче провадження № 19179538 по виконанню наказу № 13611 від 26.12.2007 року про повернення ПП "Владар" самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0.79 га в с. Міжгіря та знесення самочинно побудованих приміщень.

11.03.2011 року державним виконавцем надіслано листа ПП "Владар" з зобовязанням до 28.03.2011 року виконати рішення, однак в наданий термін рішення не виконано.

04.04.2011 року на підставі Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в сумі 680,00 грн., як на засновника ПП «Владар». Зазначив, що постанова про накладення штрафу винесена відповідно до вимоги Закону України «Про виконавче провадження». Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, розглянувши позовну заяву, подане заперечення, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, встановив наступне.

13.05.2010 року державним виконавцем відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження №19179538 по виконанню виконавчого документу - наказу №13611 від 26.12.2007 року, видного Господарським судом Івано-Франківської області про повернення ПП "Владар" самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,79 га в с. Міжгір'я Богородчанського району та знесення самочинно побудованих виробничих приміщень типу "Ангар".

Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2011 року за №109/11-24 відділом ДВС Богородчанського районного управління юстиції на адресу ПП «Владар»та позивачу було направлено зобовязальний лист з вимогою до 21.02.2011 року виконати рішення суду.

01.03.2011 року державним виконавцем в присутності понятих складено акт про невиконання рішення суду.

03.03.2011 року на підставі ст.ст. 5, 87 Закону України «Про виконавче провадження»державним виконавцем винесено постанову про накладення на засновника ПП «Владар» ОСОБА_1 штраф в розмірі 340,00 грн.

11.03.2011 року державним виконавцем повторно надіслано листа ПП "Владар" в тому числі і позивачу з зобовязанням до 28.03.2011 року виконати рішення і попереджено, що в вразі невиконання рішення до позивача буде застосовано штрафні санкції.

Позивач, не погоджуючись із рішенням державного виконавця про накладення штрафу, оскаржила його 18.03.2011 року до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2011 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову. Дана постанова була оскаржена позивачем в апеляційному порядку, однак ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2011 року - без змін.

01.04.2011 року відповідачем в присутності понятих складено акт про невиконання рішення суду у наданий термін.

04.04.2011 року на підставі ст.87 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в сумі 680,00 грн., як на засновника ПП "Владар".

Згідно частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено принцип обовязковості судових рішень.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України "Про судоустрій", судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиціальність) судових рішень для інших судів, органів прокуратури, слідства, дізнання визначається процесуальним законом.

Як вбачається із змісту ст.ст. 115, 116 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи:

- виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду, Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України та Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України.

Статтею 5 цього Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, серед іншого, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно ст.87 Закону України "Про виконавче провадження" (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі.

Пунктом 8.1.2 "Інструкції про проведення виконавчих дій" закріплено, що у разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції, передбачені статтею 87 Закону, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, установленому частиною другою статті 87 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи та стверджено в судовому засіданні представником відповідача, матеріали виконавчого провадження надсилались державним виконавцем за трьома адресами а саме: за юридичною адресою ПП "Владар" м.Івано-Франківськ, вул. А.Сахарова, 30; за поштовою адресою ПП "Владар" м.Івано-Франківськ, вул. Миколайчука, 14/35; за місцем знаходження майна в с. Міжгір'я Богородчанського р-ну. Повідомлення про одержання кореспонденції (копій матеріалів виконавчого провадження) повертались за підписом ОСОБА_1.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що відповідно до наказу №121 від 20.08.2008 року про призначення директора вона була звільнена з посади директора ПП «Владар», а тому не може нести відповідальності як посадова особа (керівник) ПП «Владар».

Суд зазначає, що відповідно до розділу 4 п.4.1 статуту ПП «Владар»зазначено, що підприємством управляє власник або призначений ним директор.

Пунктом 4.2 та 4.3 Статуту передбачено, що при призначенні директора власник письмово визначає питання, які вирішує директор. Директор здійснює юридичні дії від імені Підприємства без довіреності.

Як вбачається з матеріалів справи засновник ПП "Владар" ОСОБА_1 на момент вчинення виконавчих дій виконувала обовязки директора, що підтверджується повідомленням прокуратури Богородчанського району Івано-Франківської області від 15.04.2011 року №93-809 вих-11 про порушення 06.04.2011 року кримінальної справи відносно директора ПП «Владар»ОСОБА_1, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України (невиконання рішення суду).

Крім того, суд зазначає, що факт виконання позивачем обовязків директора ПП «Владар»на момент вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №19179538 доведений постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.03.2011 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2011 року, а тому в силу вимог ч.1 ст. 72 КАС України дана обставина доказуванню не підлягає.

Таким чином, суд, вважає, що постанова державного виконавця винесена з дотриманням норм чинного законодавства, тому підстав для її скасування немає.

Оцінивши в сукупності подані докази, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та таким, що не обґрунтовується на вимогах Закону України Про виконавче провадження, в зв'язку з чим постанова про накладення штрафу від 04.04.2011 року винесена з дотриманням норм чинного законодавства, дії державного виконавця щодо винесення постанов про накладення штрафу є правомірними та законними, а в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Микитюк Р.В.

Постанова складена в повному обсязі 28.02.2012 року.