Справа № 813/3219/13-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Справа № 876/13726/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Гудима Л.Я., Макарика В.Я,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року у справі за позовом Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері до Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

Волинський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері (далі - прокурор) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 09.10.2013 року) до Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» (далі - ДТГО «Львівська залізниця») про визнання протиправними дій щодо відхилення подання прокурора № 68-286 вих.-13 від 22.02.2013 року, зобов'язання вжити заходів щодо усунення вказаних у поданні прокурора порушень Кодексу України про адміністративні правопорушення та наказу Міністерства транспорту та зв'язку України № 337 від 12.04.2006 року «Про затвердження порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення на залізничному транспорті», притягнути до дисциплінарної відповідальності начальника ВП «Ковельська дистанція колії ОСОБА_1

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року позов задоволено частково. Визнано дії Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» щодо відхилення подання прокурора Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері № 68-28 вих. від 22.02.2013 року протиправними. Зобов'язано Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» вжити заходи щодо усунення вказаних у поданні Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері № 68-28 вих. від 22.02.2013 року порушень Кодексу України про адміністративні правопорушення та наказу Міністерства транспорту та зв'язку України № 337 від 12.04.2006 року «Про затвердження порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення на залізничному транспорті». Вирішити питання з врахуванням діючих норм Кодексу Законів про працю України що притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника ВП «Ковельська дистанція колії ОСОБА_1

Із таким судовим рішенням не погодилася Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову - про відмову задоволенні позову. Відповідач, зокрема, зазначив в апеляційній скарзі, що висновки прокурора про порушення відповідачем норм чинного законодавства не відповідають фактичним обставинам справи. Так, працівники залізниці у відповідноті до ст. ст. 123, 255 КУпАП мають право, а не обов'язок складати протоколи про порушення правил дорожнього руху. При цьому судом не було перевірено повноваження прокурора подавати позов, не з'ясовано обставини проведення перевірки, дотримання норм статті 19 Закону України «Про прокуратуру».

У судовому засіданні представник апелянта Скрипчук Х.М. підтримала апеляційну скаргу та пояснила, що судом першої інстанції при вирішенні спору безпідставно не взято до уваги, що вимоги подання прокурора є незаконними, адже висновки перевірки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Представник прокуратури Цинайко Н.В. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та зазначила, що судове рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених судом висновків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Волинською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері згідно ст. ст. 19, 21 Закону України «Про прокуратуру» на підставі постанови про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 11.12.2012 року № 03-20/397 вих.12 проведено перевірку діяльності відокремленого підрозділу «Ковельська дистанція колії» державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» з питань додержання законодавства про безпеку руху та адміністративні правопорушення.

За результатами перевірки 22 лютого 2013 року Волинською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері направлено начальнику ДТГО «Львівська залізниця» подання про усунення порушень законодавства про безпеку руху та адміністративні правопорушення на залізничному транспорті, причин та умов, що їм сприяли. Цим поданням зобов'язано вжити заходів щодо усунення порушень Кодексу України про адміністративні правопорушення та наказу Міністерства транспорту та зв'язку України № 337 від 12 квітня 2006 року «Про затвердження порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення на залізничному транспорті». Притягнути до дисциплінарної відповідальності начальника ВП «Ковельська дистанція колії» ОСОБА_1

04 квітня 2013 року Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері було повідомлено про відхилення вищевказаного подання.

Тому прокурор звернувся до суду з позовом на підставі ст. 20 Закону України «Про прокуратуру».

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

На час виникнення спірних правовідносин та звернення прокурора з адміністративним позовом правові основи діяльності органів прокуратури внормовувались Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».

Відповідно до статі 23 Закону «Про прокуратуру» подання - це акт реагування прокурора на виявлені порушення закону з вимогою (вимогами) щодо:

1) усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли;

2) притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності;

3) відшкодування шкоди;

4) скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом;

5) припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб.

У разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, а також якщо подання не вносилося, прокурор може звернутися до суду щодо :

1) визнання незаконним нормативно-правового акта відповідного органу повністю чи в окремій його частині;

2) визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень;

3) визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій.

Таким чином, чинним на час звернення прокурора до суду законодавством, прокурору надано право внесення органу подання про усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли та притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності. Проте, право звернення прокурора з позовними вимогами про визнання протиправними дій щодо відхилення подання законодавством не передбачено.

Що стосується вимог адміністративного позову в частині зобов'язання відповідача усунути вказані у поданні порушення та притягнути посадову особу до відповідальності.

Як вбачається з тексту подання, прокурором при проведенні перевірки було встановлено, що посадовими особами відокремленого підрозділу «Ковельська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця» вимоги законодавства щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 123 КУпАП, зібрання доказів у справах та направлення матеріалів до органів, уповноважених на притягнення до адміністративної відповідальності не виконуються. У 2012 році в органи ДАІ у Волинській області працівниками дистанції було направлено 21 повідомлення про порушення водіями транспортних засобів правил проїзду залізничних переїздів, однак протоколи за виявленими фактами адміністративних правопорушень, передбачених ст. 123 КУпАП посадовими особами дистанції не складалися та, в порушення ст. 257 КУпАП, п. 2.9 КУпАП до органів внутрішніх справ та судів, які уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 123 КУпАП, не надсилалися. У посадових інструкціях дорожніх майстрів та начальника дистанції не вказано, що вони уповноважені складати протоколи за ст. 123 КУпАП. Також встановлено порушення діловодства.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 255 КУпАП дорожні майстри та начальники дистанції колії мають право складати протоколи про адміністративні правопорушенні, передбачені ст. 123 КУпАП.

Таке право нормами КУпАП також надано і працівникам внутрішніх справ.

Статею 256 КУпАП визначено вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), а також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 122-2 КУпАП України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) невиконання водіями вимог працівника міліції, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, - тягне за собою накладення штрафу від дев'яти до одинадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Згідно п. 20-1 ст. 11 Закону України «Про міліцію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається зокрема право зупиняти транспортні засоби лише в разі: порушення правил дорожнього руху водіями; відсутності номерного знака на транспортному засобі або наявності номерного знака, який не відповідає встановленим вимогам, закріплений у не встановленому для цього місці, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів; наявності ознак, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; наявності даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; перебування транспортного засобу в розшуку; наявності даних про використання транспортного засобу з протиправною метою; необхідності опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції чи як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; проведення цільових заходів (операції, відпрацювання, оперативні плани) для перевірки документів на право користування і керування транспортним засобом, документів на транспортний засіб; виконання рішень про обмеження чи заборону руху, прийнятих уповноваженими на це державними органами; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення визначеного порядку встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Працівник підрозділу міліції повинен повідомити водія про причину зупинення транспортного засобу, суть вчиненого правопорушення.

Отже, законодавством передбачено право працівників органів внутрішніх справ на зупинку транспортного засобу.

Однак. законом не передбачено право дорожніх майстрів та начальника дистанції колії зупиняти водіїв для складання протоколу.

Отже, оскільки працівники залізниці, виявивши порушення, направляли відповідні повідомлення до органів внутрішніх справ для встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності (як зазначено у поданні, у 2012 році було 21 повідомлення), відсутні підстави вважати, що відповідачем не вживались заходи для притягнення порушників до відповідальності та запобігання порушенням.

Щодо відсутності у посадових інструкціях дорожніх майстрів та начальників дистанцій колії вказівки про їх право складати протоколи про адміністративні правопорушення, то це право передбачено чинним КУпАП, а відповідно до посадових інструкцій дорожні майстри та начальник дистанції колії у своїй діяльності керуються чинним законодавством, отже не зазначення цих повноважень у посадових інструкціях не є порушенням законодавства про безпеку руху.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до частини 2 статті 162 та приписів статті 163 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії із зазначенням в резолютивній частині судового рішення, які саме дії повинен здійснити відповідач для відновлення порушеного права.

В той же час, прокурором ані в позовній заяві, ані в поданні не зазначено, які саме дії повинен вчинити відповідач.

Вказане позбавляє суд можливості зазначити в резолютивній частині судового рішення, у випадку задоволення позову, які саме дії повинен здійснити відповідач для усунення порушень законодавства.

Тому позовна вимога про зобов'язання відповідача вжити заходів щодо усунення вказаних у поданні порушень є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги прокурора про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника ВП «Ковельська дистанція колії» ОСОБА_1, то на момент звернення прокурора до суду - 17 квітня 2013 року сплив строк накладання дисциплінарного стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування у відпустці.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Волинським прокурором з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері було внесено подання до ДТГО «Львівська залізниця» про усунення порушень та притягнення винної особи до відповідальності 22 лютого 2013 року, отже з цього часу власник вважається повідомленим про вчинення порушення.

На момент вирішення справи в суді першої інстанції сплив і шестимісячний строк з дня вчинення проступку, адже у поданні йде мова про 2012 рік.

Враховуючи викладене, оскільки на момент вирішення справи в суді сплив встановлений ст. 148 КЗпП України строк для накладання дисциплінарного стягнення, суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов і зобов'язав відповідача вирішити питання про притягнення начальника ВП «Ковельська дистанція колії» ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та приймає нову, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року, прийнявши нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» задовольнити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2013 року у справі № 813/2319/13-а, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити Волинському прокурору з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді Л.Я. Гудим

В.Я. Макарик

Повиний текст виготовлено 24 листопада 2015 року.