Справа № 2а/0370/3531/12
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2015 р. м. Київ К/800/50772/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.
за участю секретаряТитенко М.П.
та представників сторін: від позивача Мартинюк С.І.
від відповідачаОстапчук Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПриватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг»
на постановуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014
у справі № 2а/0370/3531/12
за позовомПриватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг»
доЛуцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Волиньхолдінг» звернулось до суду з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.10.2012.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13.11.2012 адміністративний позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014 постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13.11.2012 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У письмовому заперечені на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

У судовому засіданні суду касаційної інстанції представником відповідача заявлено клопотання про заміну відповідача (Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби) його правонаступником - Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його обґрунтованість та необхідність його задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

- відповідачем проведено камеральну перевірку поданої позивачем податкової звітності з податку на додану вартість за липень 2012 року, за результатами якої складено акт №4495/15-2/20134889 від 21.09.2012;

- названим актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено податковий кредит з податку на додану вартість за липень 2012 року на суму 33 457 грн.

- на підставі акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2012, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 41 821,25 (з яких: 33 457 грн. - основний платіж та 8 364,25 грн. - штрафні санкції).

Відповідач вважає, що позивачем безпідставно до податкового кредиту за липень 2012 включено суму ПДВ у розмірі 33 457 грн. на підставі податкової накладної, яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по податковій накладній, яка відповідає вимогам чинного законодавства та яка у відповідності до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач безпідставно відобразив у складі податкового кредиту суми податку на додану вартість по податковій накладній, яка продавцем не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, не подавши скаргу на продавця.

Суд касаційної інстанції висновки суду апеляційної інстанції вважає помилковими, з огляду на таке.

Відповідності до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно копії витягу з програми М.Е.DOC 10.00.087-33734191 «реєстр первинних документів» ФГ «Інтегровані системи» та довідки ДПІ у Голопристанському районі Херсонської області про результати зустрічної звірки ФГ «Інтегровані системи» щодо документального підтвердження господарських відносин з позивачем, 27.04.2012 о 13 год. 19 хв. контрагентом позивача ФГ «Інтегровані системи» надіслало до Єдиного реєстру податкових накладних податкову накладну №107 від 24.04.2012, в результаті чого квитанція про реєстрацію чи відмову у реєстрації названої податкової накладної протягом операційного дня ФГ «Інтегровані системи» не була надіслана.

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, що в результаті направлення контрагентом позивача ФГ «Інтегровані системи» податкової накладної №107 від 24.04.2012 до Єдиного реєстру податкових накладних відповідна квитанція про реєстрацію чи відмову в реєстрації такої податкової накладної протягом операційного дня не надходила, суд першої інстанцій дійшов вірного висновку щодо правомірного включення позивачем до складу податкового кредиту за липень 2012 суми податку на додану вартість на підставі податкової накладної, яка в силу положень абз.6 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає помилковими висновки суду апеляційної інстанції щодо безпідставного формування позивачем податкового кредиту за липень 2012 на підставі податкової накладної, не зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних, без подання заяви зі скаргою на постачальника (ФГ «Інтегровані системи») згідно абз.11 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Зважаючи на вищевикладене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а помилково скасована постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 160, 220, 221, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну відповідача (Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби) його правонаступником - Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області.

2. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдінг» задовольнити.

3. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014 скасувати та залишити в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13.11.2012 у даній справі.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний