Справа № 2а-560/2010
Суддя: Кузіна Ж.В.
Дата ухвалення: 2010-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2а-560/2010
Провадження № 560
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2010 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

Головуючого судді Кузіної Ж.В.

При секретарі Дзюбенко Р.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації ,Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги посилаючись на те, що він має статус громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесений до 2 категорії, та має право на щорічне отримання допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, проте відповідачем йому була виплачена така допомога у розмірі 120 грн., що є порушенням його прав. Тому звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати бездіяльність Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо неперерахування щорічної разової грошової допомоги за 2009р. протиправною, зобов»яти перерахувати та здійснити нарахування такої допомоги у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з розміру встановленого на момент виплати з урахуванням проведених виплат. Стягнути з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на його користь недоплачену щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2009р.

У судове засідання позивач та представник позивача не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, надали суду заяви про розгляд справи відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації в судове засідання не з»явився, надав суду письмові заперечення, в яких позов не визнав посилаючись на те, що виплата вказаної допомоги була проведена у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року та була виплачена позивачу у листопаді 2009р. , справу розглянути в їх відсутність.

Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав , спірна допомога була призначена та виплачена позивачу відповідно до вимог законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Тому, враховуючи наявність достатніх доказів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи , віднесений до 2 категорії, що підтверджується посвідченнями серія А № 153302.

У листопаді 2009 року позивачу була виплачена одноразова щорічна допомога на оздоровлення як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 100 грн.

Відповідно до ст.. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( в редакції, що діє з 22.05.2008р.) інвалідам 2 групи ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС передбачена одноразова щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Законом України «Про Державний бюджет на 2009р.» дію ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинено. Відповідно до ст.. 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2009рік» надано право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати , в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Але оскільки дію ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинено, то розміри щорічної допомоги на оздоровлення є встановленими ст.48 Закону.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставах, у межах і в спосіб , що передбачені Конституцією та Законами України. Ч.1 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» було визначено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, підвищується Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України при прийняття нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров»я ,оскільки відповідно до ч.1 ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров»я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставним. Згідно ч.7 ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на відповідний рік, а не Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам ,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом,який встановлює пільги та доплати особам,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином , виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору , відповідач у 2009 р. повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо позовних вимог про стягнення з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь позивача недоплаченої щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік в сумі 3620 грн. , то суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» щорічну виплату разової грошової допомоги на оздоровлення здійснюють органи праці та соціального захисту населення за місцем проживання зазначених осіб.

Як встановлено з матеріалів справи , а саме письмових заперечень Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, позивачу, цим же органом була призначена та виплачена допомога на оздоровлення.

Центр нарахування виплат здійснює лише технічну роботу, а тому саме місцевий орган праці та соціального захисту є тим органом,який безпосередньо відповідає від імені держави щодо забезпечення належних виплат конкретному громадянину,при цьому питання фінансування цих органів не впливають на права громадян. Обов»язок щодо нарахування та чинення дій щодо виплати соціальної допомоги позивачу відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» законодавством держави покладений на відповідача - Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, а тому саме Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації є належним відповідачем,яке повинно здійснювати дії по поновленню прав позивача.

Суд вважає за можливе судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст..ст. ст.ст. 10, 11, 71, 158, 159, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати бездіяльність Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги на оздоровлення відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною.

Зобов»язати Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру заробітної плати , встановленої на момент виплати, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний термін з дня складення постанови в повному обсязі та подачі апеляції у 20-денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 23 квітня 2010 року.

Головуючий Ж.В.Кузіна