Справа № 802/3807/15-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 листопада 2015 р. Справа № 802/3807/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Альчука Максима Петровича,

суддів: Вергелеса Андрія Валерійовича

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Боровської Т.А.

позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Державної фіскальної служби України, Вінницької митниці Державної фіскальної служби України

про: визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 працював на посаді заступника начальника Вінницької митниці ДФС України. Державною фіскальною службою України прийнято наказ № 718 від 18.09.2015 року про звільнення позивача з посади. На виконання даного наказу Вінницькою митницею ДФС України прийнято наказ № 400-о від 21.09.2015 року "Про розрахунок та звільнення працівників митниці", яким ОСОБА_2 звільнено з посади заступника начальника Вінницької митниці ДФС України за одноразове грубе порушення відповідно до п.1 ч. 1 ст. 41 КзпП України.

Дії щодо прийняття наказів та самі накази позивач вважає протиправними. Позивач наголошує, що підстава його звільнення з посади за неналежне виконання службових обовязків щодо організації роботи при митному контролі та митному оформленні товарів, невжиття своєчасних заходів стосовно припинень порушень митних правил при транзиті та тимчасовому ввезенні на митну територію України транспортних засобів особистого користування є необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсності. Зазначає, що до виконання обовязків заступника начальника він приступив тільки з січня 2015 року, а в перевіряємий період увійшов час, коли обовязки заступника начальника виконувала інша особа. Також вказує на те, що в оскаржуваних наказах відсутнє чітке визначення змісту скоєного порушення, а саме неналежне виконання службових обов'язків, за яке позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин позивач просить визнати протиправними та скасувати дані накази, поновити його на посаді заступника начальника Вінницької митниці ДФС України, стягнути з ДФС України заробітну плату за час вимушеного прогулу з 21.09.2015 року по день постановлення рішення.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви.

Представник Вінницької митниці ДФС України щодо позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на обґрунтування письмових заперечень (а.с. 41).

Представник ДФС України щодо позову також заперечив, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на обґрунтування письмових заперечень (а.с. 56-58). Окремо пояснив, що на виконання розпорядження голови ДФС України "Про проведення перевірок" від 07.07.2015 року № 184-р з 08.07.2015 року по 07.08.2015 року посадовими особами територіальних органів ДФС у Вінницькій області проведено внутрішню перевірку стану організації Вінницької митниці за період діяльності з 01.01.2014 року по 30.06.2015 року щодо забезпечення повноти оподаткування товарів та з інших питань. Під час вказаної перевірки встановлено численні порушення при організації митного контролю й митного оформлення товарів, транспортних засобів, боротьби з контрабандою та протидії митним правопорушенням та з інших питань у Вінницькій митниці ДФС на митних постах, відповідальним, за які зокрема є ОСОБА_2 У зв'язку з чим позивача притягнуто до відповідальності у відповідності до ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення та звільнено із займаної посади.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 24.05.2002 року позивач перебував на митній службі України на посаді інспектора вантажного відділу Вінницької митниці.

Відповідно до наказу ДФС України від 28.01.2015 року № 251-0 ОСОБА_2 призначено на посаду заступника начальника Вінницької митниці.

Відповідно до покладених обов'язків заступник начальника митниці ОСОБА_2 зобов'язаний спрямовувати, координувати та контролювати роботу: відділу організації митного контролю та оформлення; митних постів "Вінниця-центральний"; "Жмеринка"; "Немирів"; "Дністер"; "Ямпіль"; "Піщанка".

Позивач має спеціальне звання "радник податкової та митної справи І рангу", яке йому присвоєне наказом голови ДФС України від 21.08.2015 року № 2650-о.

На виконання розпорядження голови ДФС України "Про проведення перевірок" від 07.07.2015 року № 184-р, з 08.07.2015 року по 07.08.2015 року робочою групою у складі працівників ГУ ДФС у Вінницькій області та територіальних органів митниці ДФС, на чолі із начальником відділу внутрішнього аудиту та контролю ДФС у Вінницькій області, з відома та у присутності начальника Вінницької митниці ДФС, проведено внутрішню перевірку стану організації роботи Вінницької митниці ДФС за період діяльності з 01.01.2014 року по 30.06.2015 року щодо забезпечення повноти оподаткування товарів та з інших питань.

Результати перевірки оформлені актом про результати внутрішньої перевірки Вінницької митниці ДФС № 9547/7/02-80/3, згідно якого під час перевірки встановлено, що митницями ДФС протягом 2015 року не забезпечено належний контроль за правильністю визначення митної вартості товарів, зокрема, при митному оформленні не проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з довідковою інформацією та рівнями митної вартості ідентичних та/або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Зазначене свідчить про неналежне виконання ч. 1 cт. 54 Митного кодексу України, пп. 2.4 -2.5 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 13.07.2012 .№ 362 (далі - Методичні рекомендації № 362).

При цьому, Вінницькою митницею ДФС:

у квітні 2015 року здійснено оформлення 22 тонн вказаного товару, який направлявся на адресу ПП «Марго». Різниця митних платежів - 768 тис. грн. порівняно з фактично сплаченими (митний пост «Немирів», начальник ОСОБА_6 з 29.12.2014, перший заступник начальника митниці ОСОБА_7 з 29.12.2014, заступник начальника митниці ОСОБА_2 з 28.01.2015).

не проведено порівняння рівня митної вартості при здійсненні митного оформлення товарів Вінницькою митницею ДФС, зокрема товарів «прокат плоский з вуглецевої сталі» у січні 2015 року (митний пост «Немирів», начальник ОСОБА_6 з 29.12.2014 року, перший заступник начальника митниці ОСОБА_7 з 29.12.2014 року, заступник начальника митниці ОСОБА_2 з 28.01.2015), «полівінілхлорид» у березні 2015 року (митний пост «Жмеринка», начальник ОСОБА_8 з 31.12.2014 року, перший заступник начальника митниці ОСОБА_7 з 29.12.2014, заступник начальника митниці ОСОБА_2 з 28.01.2015). Вказане ймовірно спричинило різницю митних платежів у сумі 15,25 тис. грн. порівняно з фактично сплаченими.

за результатами співставлення заявленого у березні 2014 року - серпні 2015 року ТОВ «Валром Україна» рівня митної вартості товару «полівінілхлорид (ПВХ)» з митними оформленнями ідентичного товару (згідно з даними ЄАІС), орієнтовна різниця митних платежів склала б 1 245,3 тис. грн. (митний пост «Жмеринка», начальник ОСОБА_8 з 31.12.2014 року, перший заступник начальника митниці ОСОБА_7 з 29.12.2014, заступник начальника митниці ОСОБА_2 з 28.01.2015).

Вінницькою митницею ДФС 17.07.2015 та 24.07.2015 здійснено митне оформлення товару «перкарбонат натрію...» за рівнем митної вартості 0,49 дол. США/кг. Мінімальний рівень митної вартості з урахуванням країни походження товару згідно з даними ЄАІС складав 0,63 дол. США/кг (митний пост «Вінниця - центральний», начальник - ОСОБА_9, з 29.12.2014 року, заступник начальника митниці ОСОБА_2 з 28.01.2015). Ймовірна різниця митних платежів становить 526,4 тис. грн. порівняно з фактично сплаченими.

Також, митницями ДФС не забезпечено здійснення належного контролю за правильністю визначення класифікації товарів згідно з УКТЗЕД.

Вінницькою митницею ДФС протягом січня - червня 2015 року також допускались випадки невірної класифікації товарів «дроселі для пуску та регуляції розрядних ламп», «частини світильників електричних», «запасні частини для котлів водогрійних на твердому паливі» згідно з УКТЗЕД що призвело до заниження митних платежів на загальну суму 1,2 тис. гривень (митний пост «Вінниця - центральний», начальник - ОСОБА_9 1.1. з 29.12.2014, заступник начальника митниці ОСОБА_2 з 28.01.2015).

На порушення ч. 3 ст. 380 Митного кодексу України у зоні діяльності Вінницької митниці у вересні-жовтні 2014 року ввезено громадянами-резидентами транспортні засоби у митному режимі "тимчасове ввезення до 1 року" без надання письмового зобов'язання про зворотне вивезення та сплати всіх митних платежів (транспортні засоби марки Mercedes-Benz 250D, Mercedes-Benz 110 VTTO) (заступники начальника митниці ОСОБА_10 з 31.12.2014 року, ОСОБА_2 з 28.01.2015 року). Орієнтовна сума митних платежів склала б 570,7 тис. грн.

Також порушенням, за яке позивач притягнутий до відповідальності, є невивезення 50 транспортних засобів, митне оформлення яких здійснено Вінницькою митницею ДФС у митному режимі "транзиту" при цьому у 30 випадках інформація до правоохоронних органів для відповідного реагування не надсилалась, у 7 випадках орієнтування АСМО "Інспектор-2006" не внесено (заступники начальника митниці ОСОБА_10 з 31.12.2014 року, ОСОБА_2 з 28.01.2015 року).

Перевіркою порядку функціонування зон митного контролю встановлено, що окремі зони митного контролю (місця доставки товарів транспортними засобами) не відповідають вимогам Порядку створення зон митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.05.2012 року № 583.

Так, у зоні митного поста "Дністер" Вінницької митниці ДФС місце доставки товарів не обладнане необхідними засобами пожежогасіння, камери відеоспостереження не охоплюють усю територію зони митного контролю, що не включає можливість проникнення сторонніх осіб (митний пост "Дністер", начальник поста ОСОБА_11, заступник начальника митниці ОСОБА_2 з 28.01.2015 року).

На підставі вказаних висновків акту перевірки Державною фіскальною службою України видано наказ № 718 від 18.09.2015 року "Про результати перевірок", яким позивача звільнено з посади заступника начальника Вінницької митниці ДФС за неналежне виконання службових обов'язків щодо організації роботи при митному контролі та митному оформленні товарів (а.с. 10-23).

Відповідно до зазначеного наказу Вінницькою митницею видано наказ № 400-о від 21.09.2015 року "Про розрахунок та звільнення працівників митниці", яким позивача звільнено із займаної посади за одноразове грубе порушення (а.с. 24).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, колегія суддів виходила з наступного.

Законодавством, яке регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Кодекс законів про працю України, а також Закон України "Про державну службу".

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України (далі - КзпП України) за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно із ч. 3 ст. 149 КзпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Статтею 1 Закону України "Про державну службу" (далі - Закон) визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро України та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Основні обов'язки державних службовців визначені статтею 10 Закону. Так, державний службовець повинен дотримуватись Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; не допускати порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосередньо виконувати покладені на нього службові обов'язки, своєчасно і точно виконувати рішення державних органів чи посадових осіб, розпорядження і вказівки своїх керівників; зберігати державну таємницю, інформацію про громадян, що стала йому відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншу інформацію, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійно вдосконалювати організацію своєї роботи і підвищувати професійну кваліфікацію; сумлінно виконувати свої службові обов'язки, ініціатива і творчість в роботі. Державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень. У разі одержання доручення, яке суперечить чинному законодавству, державний службовець зобов'язаний невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні повідомити вищу за посадою особу.

Дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює (ч.1 ст. 14 Закону).

Встановлення фактів проходження державної служби держслужбовцями відбувається з урахуванням Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року № 950.

Відповідно до п. 1. Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування може бути проведено службове розслідування, зокрема: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян.

Згідно п. 8 Порядку за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються:

факти і суть звинувачень або підозри, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, термін служби у органі державної влади і перебування на займаній посаді особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, результати щорічної оцінки виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, покладених на неї завдань та обов'язків, види заохочення та дисциплінарного стягнення, а також ступінь участі у виконанні окремих доручень (завдань);

заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, обґрунтована інформація про їх відхилення чи задоволення;

висновки службового розслідування, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, безпідставні звинувачення або підозру;

обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

За матеріалами службового розслідування особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути притягнута до відповідальності згідно із законодавством (абз. 4 п. 10 Порядку).

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що законодавець навів вичерпний перелік дисциплінарних стягнень, які можуть бути застосовані до державних службовців, а також підстави припинення державної служби та порядок застосування таких стягнень.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом під час судового засідання ОСОБА_2 працював в органах митного контролю, тобто був державним службовцем.

Всупереч визначеним нормам законодавства, наказ голови Державної фіскальної служби України від 18.09.2015 року № 718 "Про результати перевірок митниці" прийнятий на підставі висновків акту про результати внутрішньої перевірки Вінницької митниці ДФС, під час якої виявлено неналежне виконання службових обов'язків щодо організації роботи при митному контролі та митному оформленні. При цьому службове розслідування стосовно неналежного виконання позивачем службових обов'язків ДФС України не проводилось.

Крім того, під час прийняття даного наказу, головою ДФС України не враховано тієї обставини, що 21.08.2015 року ОСОБА_2 присвоєне спеціальне звання "радник податкової та митної справи І рангу", за високі досягнення і професіоналізм в роботі, дисциплінованість та сумлінність позивач отримував неодноразові подяки та грамоти, за весь час роботи до нього дисциплінарні стягнення не застосовувались.

Таким чином, звільняючи позивача із займаної посади, головою ДФС України порушено процедуру, яка передує застосуванню дисциплінарного стягнення до державного службовця. При цьому, обираючи позивачу дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення головою ДФС України не враховано попередню роботу позивача, за успішне виконання якої, він неодноразово заохочувався, в тому числі до присвоєння чергового рангу.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 41 КзпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також, зокрема у випадках одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

При цьому рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення керівника. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити цілу систему порушень, за які був звільнений позивач, а лише одноразове грубе порушення, бажано, конкретних трудових обовязків.

Верховний Суд України в ухвалі від 18.11.2004 року у справі за позовом Г. до Антимонопольного комітету України про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу звертає увагу на те, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України підставою для звільнення керівника за цією нормою є вчинення ним одноразового грубого порушення трудових обов'язків, а не триваюче, зокрема неналежне керівництво роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих працівників тощо.

Визначення ступеню тяжкості правопорушення керівника в кожному конкретному випадку належить до компетенції осіб, що наділені правом призначення та звільнення даної категорії працівників. Однак, так як обовязковою ознакою підстави звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є грубість порушення, необхідно передбачити, яку шкоду завдало (могло завдати) таке порушення. Найбільш ґрунтовним аргументом в даному випадку є доведення причинно-наслідкового звязку між вчиненим одноразовим порушенням трудових обовязків і шкідливими наслідками, які спричинило або могло спричинити це порушення.

Згідно з позицією Верховного суду України, яка викладена в ухвалі від 21.07.2010 року (справа № 6-22448св09), характер проступку та обставини, за яких його вчинено, не свідчать про те, що таке порушення трудових обовязків є грубим.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Враховуються характер дій або бездіяльності працівника, вчинення порушення умисно або з необережності та суттєвість наслідків порушення: негативні наслідки, які настали, або такі, що ймовірно могли настати із завданням роботодавцю значної матеріальної або моральної шкоди, зокрема невиконання вимог податкового, трудового, господарського законодавства.

В судовому засіданні представники відповідачів не надали жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують, що позивачем вчинене одноразове грубе порушення.

Натомість наказ № 718 від 18.09.2015 року "Про результати перевірок митниць ДФС" ґрунтується на висновках акту про результати перевірки Вінницької митниці ДФС та містить цілу систему порушень, за які притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності, шляхом звільнення з посади заступника начальника Вінницької митниці ДФС, у зв'язку із неналежним виконанням службових обов'язків. Тобто відсутній факт одноразового грубого порушення в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 41 КзпП України.

Разом з тим, суд враховує і те, що позивач був призначений на посаду тільки в січні 2015 року, а перевіркою охоплювався період роботи 2014 рік та перше півріччя 2015 року. Тобто висновки перевіряючих про допущені порушення та неналежним чином організовану роботу ОСОБА_2 за 2014 рік є взагалі безпідставним.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наказ № 718 від 18.09.2015 року "Про результати перевірок ДФС" прийнятий головою Державної фіскальної служби України є протиправним та підлягає скасуванню в частині звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника Вінницької митниці ДФС України.

Щодо позовної вимоги визнання протиправним та скасування наказу Вінницької митниці ДФС України № 21.09.2015 року № 400-о "Про розрахунок та звільнення працівників митниці" в частині звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника Вінницької митниці ДФС України.

Даний наказ прийнято відповідно до наказу Державної фіскальної служби України № 718 від 18.09.2015 року "Про результати перевірок ДФС". Враховуючи висновок суду щодо визнання протиправним та скасування наказу № 718, вказана позовна вимога також підлягає задоволенню.

В силу положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, з метою захисту порушених прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним поновити його на тій посаді, з якої він був незаконно звільнений, тобто на посаді заступника начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України з дати припинення державної служби, тобто з 21.09.2015 року.

При цьому рішення суду в цій частині відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України підлягає негайному виконанню.

Надаючи оцінку вимозі позивача про стягнення з Державної фіскальної служби України середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.09.2015 року по день ухвалення рішення суду із розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 417,78 грн., суд керується наступними мотивами.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з абз. "з" п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року (далі Порядок), цей Порядок застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

З огляду на викладене, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд бере до уваги довідку, видану начальником ВФЕРБО про обчислення середньої заробітної плати згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» ОСОБА_2 № 462/02-80-05 від 03.11.2015 року (а.с. 55), згідно з якою середньоденний заробіток позивача на дату звільнення зі служби становив 417,78 грн.

Відтак, оскільки за період з 21.09.2015 року по 25.11.2015 року було 46 робочих днів, середній заробіток, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 за весь час вимушеного прогулу становить 19217,88 грн. (46х417,78).

Крім того, оскільки нарахування та виплата заробітної плати на час звільнення з державної служби позивачу проводились Вінницькою митницею ДФС України, то і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу має відбуватись за рахунок коштів цього державного органу (установи).

Отже, позовні вимоги в цій частині належить задовольнити частково, а саме шляхом стягнення з Вінницької митниці ДФС України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 19217,88 грн.

Таким чином, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у справі, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову, а саме в частині визнання протиправними та скасування наказу Державної фіскальної служби України № 718 від 18.09.2015 року "Про результати перевірок ДФС" в частині звільнення з посади заступника начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2, наказу Вінницької митниці Державної фіскальної служби України № 400-о від 21.09.2015 року "Про розрахунок та звільнення працівників митниці" в частині звільнення з посади заступника начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2, поновлення позивача на посаді заступника начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України з 21.09.2015 року та стягнення з Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 19217,88 грн.

Враховуючи відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України № 718 від 18.09.2015 року в частині звільнення з посади заступника начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2.

Визнати протиправним та скасувати наказ Вінницької митниці Державної фіскальної служби України № 400-о від 21.09.2015 року "Про розрахунок та звільнення працівників митниці" в частині звільнення з посади заступника начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_2.

Поновити ОСОБА_2 на посаді заступника начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України з 21.09.2015 року.

Стягнути з Вінницької митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 19217 грн. 88 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя ОСОБА_12

судді: ОСОБА_13

ОСОБА_1