Справа № 442/7298/15-а
Суддя: Коваль Р. Г.
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/7298/15-а
Провадження № 2-а/442/234/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді: Коваля Р.Г.

при секретарі: Далявській Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС у м. Львові, командира 1 роти 1 батальйону патрульно-постової служби МВС у м. Львові рядового міліції ОСОБА_2 про незаконні (неправомірні) дії командира 1 роти 1 батальйону патрульно-постової служби МВС у м. Львові рядового міліції ОСОБА_2 при притягненні до адміністративної відповідальності, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з даним позовом до відповідачів та просить визнати неправомірними дії командира 1 роти 1 батальйону патрульно-постової служби МВС у м. Львові рядового міліції ОСОБА_2, скасувати постанову серії ПС 2 № 685372 від 03.11.2015 року за ст. 122 ч 1 КУпАП про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. як незаконну, адміністративну справу провадженням закрити та стягнути в його користь судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.10.2015 року о 11 год. 30 хв. командир 1 роти 1 батальйону патрульно постової служби МВС у м. Львові рядовий міліції ОСОБА_2 склав на нього адміністративний протокол серії АП 2 № 240155 за те, що він керував автомобілем марки ВАЗ 11185- 110-20, ДНЗ ВС 4284 АР та здійснив стоянку на смузі для руху транспортних засобів, порушив знак 5.20.3, чим унеможливив рух інших транспортних засобів по вул. Городоцькій, 31 у м. Львові, чим нібито порушив п. 15.10 «д», 8.4 «г» Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а 03.11.2015 року виніс постанову серії ПС 2 № 685372 у справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено штраф в сумі 255,00 гривень.

Зазначає, що 21.10.2015 року, біля 11 години він керував автомобілем НОМЕР_1, який належить йому у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Він рухався в м. Львові від вул. Григоренка, 3 і виїхав на вул. Городоцьку. При виконанні лівого повороту на вул. Городоцьку його автомобіль зупинився від механічних неполадок двигуна. За допомогою фізичної сили він відіпхав автомобіль з проїзної частини дороги на вільну смугу для руху, де було припарковано інші автомобілі, включив сигнальні вогні аварійної зупинки і пішов шукати ближчу авто майстерню, а коли повернувся, то побачив, що до його автомобіля підійшли працівники патрульної служби, які як тільки побачили, що він перебуває у формі працівника міліції відразу почали складати адміністративний протокол.

Він намагався пояснити працівникам патрульної поліції, що виконав вимушену зупинку, а тому ввімкнув аварійну сигналізацію, про те рядовий міліції ОСОБА_2 на його пояснення не звертав ніякої уваги, а склав адміністративний протокол, в якому в поясненні він зазначив, що залишив свій автомобіль у зв'язку з поломкою автомобіля, включив аварійку та пішов шукати майстра щоб завести автомобіль, з протоколом не згідний так як правил дорожнього руху не порушував, однак його доводи ніхто до уваги не взяв.

В кінці жовтня 2015 року він отримав повідомлення прибути до патрульної поліції м. Львова для отримання постанови про стягнення штрафу, з якою він не погоджується.

Якщо б він навіть виконав зупинку автомобіля у вказаному місці у м. Львові по вул. Городоцькій, 31 то не порушив би будь яких вимог Правил дорожнього руху, тому що п. 15.10 «д» Правил дорожнього руху вказує на заборону зупинки у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Залишений ним автомобіль не перешкоджав ніяким транспортним засобам, тому що він не створив затору, автомобіль, що стоїть це є перешкода для руху, яку можна об'їхати, так як ширина проїжджої частини дороги має більше як 10 метрів. Правилами дорожньою руху визначено, що вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху, а тому за такі дії водій не може нести будь яку відповідальність.

Якби він унеможливив рух інших транспортних засобів, то такий факт був би належним чином зафіксований.

Під час винесення постанови службовою особою не дотримано вимог ст. ст. 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

При розгляді адміністративної справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що він вчинив будь-яке правопорушення, і в його діях містяться ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

У звязку з наведеними доводами, які викладені в позовній заяві вважає оскаржувану постанову командира 1 роти 1 батальйону патрульно-постової служби МВС у м. Львові рядового міліції ОСОБА_2 незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги з підстав, які викладені в позовній заяві, просили суд позов задоволити в повному обсязі. Наголосили, що зупинка автомобіля була вимушеною, жодної перешкоди створено не було так як автомобіль можливо було обїхати, оскільки проїжджа частина дороги є широкою. Відповідач в свою чергу не надав жодних доказів щодо правомірності винесеної оскаржуваної постанови.

Відповідач командир 1 роти 1 батальйону патрульно-постової служби МВС у м. Львові рядового міліції ОСОБА_2 у судове засідання не зявився та не повідомив про причину своєї неявки, однак належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник Управління патрульної служби МВС у м. Львові в судове засідання не зявився однак подав суду заперечення у якому відзначає, що винесена оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є законною, обгрунтованою та справедливою, її зміст не суперечить нормам законодавства, оскільки факт адміністративного правопорушення мав місце.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.10.2015 року о 11 год. 30 хв. командир 1 роти 1 батальйону патрульно постової служби МВС у м. Львові рядовий міліції ОСОБА_2 склав на позивача ОСОБА_1 адміністративний протокол серії АП 2 № 240155 за те, що він керував автомобілем марки ВАЗ 11185- 110-20, ДНЗ ВС 4284 АР та здійснив стоянку на смузі для руху транспортних засобів, порушив знак 5.20.3, чим унеможливив рух інших транспортних засобів по вул. Городоцькій, 31 у м. Львові, чим порушив п. 15.10 «д», 8.4 «г» Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з пояснень позивача ОСОБА_1 в протоколі, вину у скоєнні порушення він заперечував.

03.11.2015 року була винесена оскаржувана постанова серії ПС 2 № 685372 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 гривень за порушення вимог ч. 1 ст.122 КУпАП.

Вирішуючи позов, суд виходить з такого.

Підпункт 4 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12. 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного праве порушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпаП доказами по справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані можуть встановлюватися, зокрема, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Стаття 11 КАС України в якості одного з принципів адміністративного судочинства вказує диспозитивність та змагальність сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Докази, на підставі яких встановлено наявність адміністративного правопорушення з боку позивача, будь-яких даних, які б підтверджували вину позивача в скоєнні зазначеного правопорушення, окрім протоколу про адміністративне правопорушення від 21.10.2015 року, з яким позивач не погодився, що було ним зазначено безпосередньо в самому протоколі, на підставі якого було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в постанові від 03.11.2015 року не зазначено.

Зазначена постанова перевірялась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Як встановлено в судовому засіданні 20.10.2015 року, позивач на власному автомобілі рухався в м. Львові від вул. Григоренка, 3 і виїхав на вул. Городоцьку. При виконанні лівого повороту на вул. Городоцьку його автомобіль зупинився від механічних неполадок двигуна. За допомогою фізичної сили він відіпхав автомобіль з проїзної частини дороги на вільну смугу для руху, де було припарковано інші автомобілі, включив сигнальні вогні аварійної зупинки і пішов шукати ближчу авто майстерню. Позивач намагався пояснити працівникам патрульної поліції, що виконав вимушену зупинку, про те рядовий міліції ОСОБА_2 на його пояснення не звертав ніякої уваги, склав адміністративний протокол, в якому в поясненні позивач зазначив, що залишив свій автомобіль у зв'язку з поломкою автомобіля, включив аварійку та пішов шукати майстра щоб завести автомобіль, з протоколом не згідний так як правил дорожнього руху не порушував, однак його доводи до уваги взяті не були.

За змістом ст. ст. 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов'язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об'єктивної та суб'єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним здійснене в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні свідки вчиненого правопорушення.

Відповідачем до суду не надано доказів того, що в даному випадку виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, було здійснено у відповідності до вимог КУпАП, Закону України «Про міліцію», Закону України «Про дорожній рух».

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показів свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В свою чергу судом не може бути взятий до уваги як належний та допустимий доказ відеозапису зафіксований відеотехнікою розміщеною на форменому одязі працівника патрульної служби МВС щодо вчинення адміністративного правопорушення оскільки суду не надано доказів того, що такий проводився відповідно до норм чинного законодавства, чи мав відповідний дозвіл працівник патрульної служби здійснювати таку фіксацію за допомогою спеціальних технічних засобів.

Крім цього працівник патрульної служби не встановив яким саме транспортним засобам було унеможливлено рух по вул. Городоцькій, 31, у м. Львові, хоча про це зазначає в оскаржуваній постанові, у водіїв цих автомобілів не відібрано пояснення.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

В порушення вказаних вимог в оскаржуваній постанові не наведено достатніх доказів вчинення правопорушення позивачем, у зв'язку з чим вказана постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для визнання дій командира 1 роти 1 батальйону патрульно-постової служби МВС у м. Львові рядового міліції ОСОБА_2 неправомірними оскільки при винесені оскаржуваної постанови серії ПС 2 № 685372 від 03.11.2015 року про накладення штрафу на позивача в сумі 255 грн. він оцінював за своїм переконанням, а постанова про накладення штрафу оцінена судом і скасована. Окрім того, дії щодо винесення постанови, самі по собі (без постанови), не мають самостійного правового значення, не породжують у позивача жодних обов'язків, а отже й не порушують прав та інтересів позивача.

Питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення перебуває поза межами компетенції суду при розгляді адміністративного позову, до того ж скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності виключає можливість притягнення особи до такої відповідальності, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити і в цій частині заявлених вимог.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку щодо задоволення заявленого адміністративного позову в частині скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути з Управління патрульної служби МВС у м. Львові 487 гривень 20 копійок сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 9-12, 71, 86, 138, 139, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Скасувати постанову серії ПС 2 за № 6853 від 03.11.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

Стягнути з Управління патрульної служби МВС у м. Львові в користь ОСОБА_1 487 гривень 20 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з моменту її проголошення шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Суддя: Р.Г. Коваль