Справа № 718/257/14-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/7399/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, третя особа ОСОБА_5, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року ОСОБА_4 пред'явила позов до Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про визнання дій незаконними, зобов'язання внести зміни до рішення №801-27/08 від 25 грудня 2008 року та змінити площу земельної ділянки.

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник оскаржила їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить рішення судів скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2010 року за ОСОБА_4 визнано право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, а саме на земельну ділянку площею 0,4784 га, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Рішенням виконавчого комітету Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 30 червня 1994 року «Про надання земельних ділянок у власність» ОСОБА_5 надано земельну ділянку розміром 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, суміжну із земельною ділянкою ОСОБА_6.

Рішенням Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №801-27/08 від 25 грудня 2008 року внесено зміни до рішення виконавчого комітету Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 30 червня 1994 року, а саме змінено розмір земельної ділянки, наданої ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку з 0,15 га на 0,1747 га.

На підставі рішення 27 сесії 5 скликання Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 25 грудня 2008 року № 801-27/08 видано ОСОБА_5 Державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку.

Вважаючи дії посадових осіб сільської ради щодо винесення рішення № 801-27/08 від 25 грудня 2008 року неправомірними, позивач звернулася із даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті суди першої та апеляційної інстанції виходили із того, що справу належить розглядати за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій не погоджується із огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у даній справі є рішенням Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №801-27/08 від 25 грудня 2008 року про внесення змін до рішення виконавчого комітету Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 30 червня 1994 року.

Вважаючи, що зазначеним рішеннями порушено її право на земельну ділянку, яку вона успадкувала після смерті її баби ОСОБА_6, позивач звернулась із даним позовом до суду.

З наведеного вбачається, що між сторонами виник спір про право.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Вирішуючи спір по суті, суди залишили поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому у власність земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що вирішення наведеного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, його розгляд повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанції прийшли до невірних висновків, що справа підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи було допущено порушення норм процесуального права, ухвалені рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі з тієї підстави, що спір підлягає вирішенню загальним місцевим судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України, а не в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 157, 211, 222, 228, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 вересня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року скасувати.

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, третя особа ОСОБА_5, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії закрити.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Суддя В.С. Заяць