Справа № 813/3257/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року Справа № 876/8191/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Сердюк О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року в справі за позовом Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області до державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2015 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області до державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська» про надання дозволу на погашення податкового боргу державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська» в сумі 338582,05 грн. за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що податковий борг відповідачем самостійно не сплачено, а вжиті податковим органом заходи погашення податкового боргу не дали позитивних результатів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року позов задоволено. Постановлено надати Державній податковій інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська» () у розмірі 338582,05 грн. за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем державним підприємством «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська», подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти іншу про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскільки ДП «Львіввугілля» перебуває на стадії приватизації, то відчужувати майно підприємства відповідно до норм Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» заборонено.

На підставі ст. 55 КАС України судом апеляційної інстанції проведено заміну позивача - Державну податкову інспекцію у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області замінено на Державну податкову інспекцію у м. Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що згідно з довідкою позивача від 26 травня 2015 року № 348/555/13-13/23-00 податковий борг відповідача становить 338582,00 грн.

Згідно з актом опису майна від 29 лютого 2012 року № 4 та Витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна, майно відповідача перебуває у податковій заставі.

Наявні в матеріалах справи інкасові доручення № 59 від 30 січня 2015 року, № 217 від 23 лютого 2015 року, № 413 від 16 березня 2015 року повернуті установами банків без виконання через відсутність коштів на рахунках.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму грошового зобовязання.

Пунктом 87.2 статті 87 ПК України вказано, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно п.88.1 ст.88 ПК України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обовязків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до п.89.2 ст.89 ПК України, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Згідно з п.89.3 ст.89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Відповідно до п.95.1 і п.95.2 ст.95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно із нормою п.95.3 ст.95 ПК України, орган державної податкової служби повинен звернутися до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Відтак, лише рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відокремлені підрозділи підприємства відповідача перебувають в стадії приватизації, а відповідно до норм чинного законодавства відчужувати майно боржника, який перебуває на стадії приватизації заборонено з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного майна» передбачено, що приватизація державного майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об'єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом економічної діяльності ДП «Львіввугілля» є добування камяного вугілля.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.12 цього ж Закону, з моменту прийняття рішення про приватизацію об'єкта стосовно його майна (нерухомого майна, інших необоротних активів) та земельної ділянки державної власності, на якій розташований такий об'єкт, забороняється, зокрема здійснення операцій (дій), внаслідок яких може відбутися відчуження зазначеного майна чи зменшення його вартості або зменшення розміру земельної ділянки державної власності. Зазначене обмеження діє до завершення приватизації об'єкта.

Строк проведення приватизації об'єкта не повинен перевищувати двох років з моменту прийняття рішення про його приватизацію.

Приватизація об'єкта вважається завершеною з моменту його продажу або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом приватизації (розміщення акцій), і оформляється рішенням відповідного державного органу приватизації.

Прийняття рішення про приватизацію відповідними суб'єктами є однією із стадій, визначених цим законом порядку приватизації державного майна (стаття 11 Закону України «Про приватизацію державного майна»).

Законом України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» визначено особливості правового, економічного та організаційного регулювання приватизації державного майна вугледобувних підприємств та особливості їх діяльності у післяприватизаційний період. Згідно з п. 1 ст. 1 цього ж Закону вугледобувне підприємство - гірниче підприємство, основним видом економічної діяльності якого є підземне або відкрите добування вугілля, до складу якого можуть входити шахти, шахтоуправління, розрізи та інші відокремлені підрозділи, що виконують допоміжні функції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» приватизація об'єктів, зазначених у ст.4 цього Закону, здійснюється такими способами: визначення способу приватизації об'єкта приватизації, включеного до переліку об'єктів приватизації, здійснюється державними органами приватизації спільно з органом, уповноваженим управляти державним майном, відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Стаття 13 вказаного Закону передбачає, що з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств. На строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» дія норм статей 2 і 13 цього Закону поширюється виключно на вугледобувні підприємства, щодо яких прийнято рішення про приватизацію після набрання чинності цим Законом, та вугледобувні підприємства, приватизовані після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2012 року № 987 було затверджено перелік обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, та критеріїв визначення способу їх приватизації, серед яких, відокремлені підрозділи ДП «Львіввугілля», а саме: «Шахта «Межирічанська», «Шахта «Відродження», «Шахта «Великомостівська», «Шахта «Лісова», «Шахта «Червоноградська» та «Шахта «Зарічна».

У відповідності до Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 240 від 14 березня 2014 року здійснення передприватизаційної підготовки об'єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2015 році, а також відповідальність за здійснення такої підготовки, покладено на керівників державних вугледобувних підприємств.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2015 року № 271 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015 році» затверджено, серед іншого, перелік об'єктів державної власності, що підлягають приватизації у 2015 році, до складу якого входять відокремлені підрозділи ДП «Львіввугілля», а саме: «Шахта «Межирічанська», «Шахта «Відродження», «Шахта «Великомостівська», «Шахта «Лісова», «Шахта «Степова», «Шахта «Червоноградська» та «Шахта «Зарічна».

На виконання цієї постанови Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 344 від 08 червня 2015 року «Про передприватизаційну підготовку підприємств» відповідальність за здійснення передприватизаційної підготовки вугледобувних об'єктів приватизації покладено на керівників державних вугледобувних підприємств, зокрема і на керівника ДП «Львіввугілля».

Встановлено, що позивач просить надати дозвіл на погашення податкового боргу ДП «Львіввугілля» за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі згідно з актом опису майна від 29 лютого 2012 року, відповідно до якого в податкову заставу передано лише майно (в даному випадку ним є вугілля, порода) відокремленого підрозділу ДП «Львіввугілля», а саме ВП «Шахта «Червоноградська», який згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 271 від 12 травня 2015 року включено до переліку обєктів державної власності, що підлягають приватизації у 2015 році.

Колегія суддів наголошує, що в силу вимог Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» включення до переліку об'єктів приватизації відокремлених підрозділів ДП «Львіввугілля» надає їм статусу об'єкта приватизації, на який розповсюджуються положення про мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна, а тому відчужувати майно підприємства відповідно до норм чинного законодавства заборонено.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 27 травня 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог не відповідає обставинам справи.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська» задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2015 року в справі № 813/3257/15 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області до державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Червоноградська» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна боржника відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

ОСОБА_1

Постанову складено в повному обсязі 30 листопада 2015 року.