Справа № П/811/2949/14
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2015 рокусправа № П/811/2949/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.10.2014р. у справі №П/811/2949/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрія-Бліг"

до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Олександрія-Бліг" (далі по тексту позивач, ТОВ "Олександрія-Бліг") звернулося до адміністративного суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі по тексту відповідач, податковий орган) від 20.08.2014 року № про нарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 174688,00 грн. та № в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 5260281,00 грн.

Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є незаконними, необґрунтованими та безпідставними, не відповідають фактичним обставинам спору та нормам законодавства України.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. При цьому суд зазначив, що факт здійснення господарських операцій підтверджується позивачем належним чином оформленими первинними та розрахунковими документами, що згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України свідчить про належне формування позивачем на підставі цих первинних документів валових витрат, а також відповідно до положень ст. 198 Податкового кодексу України - податкового кредиту з податку на додану вартість.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального права.

Під час розгляду апеляційної скарги сторони узгодили податковий компроміс щодо податкових зобовязань з податку на прибуток за податковим повідомленням-рішенням від 20.08.2014 року № в сумі 174688,00 грн. та в частині нарахованого грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 3474664грн. за податковим повідомленням-рішенням від 20.08.2014 року №.

У звязку з вказаними обставинами ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.10.2014р. у справі №П/811/2949/14 в частині позовних вимог, узгоджених податким компромісом, визнати нечинною та провадження у справі в цій частині позовних вимог закрито.

Таким чином, апеляційний суд здійснює розгляд апеляційної скарги відповідача щодо рішення суду першої інстанції стосовно позовних вимог, не охоплених податковим компромісом.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, на підставі наказу №401від 11.06.2014 року податковим органом проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Олександрія Бліг" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2013р.

За результатами перевірки складено акт №279/22-00-31969320 від 07.08.2014р. (т.1,а.с.28-114), в якому зазначається про порушення позивачем:

-пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено податок на прибуток в сумі 139750,00 грн., в тому числі за ІІІ квартали 2012 року в сумі 62142,00 грн., за 2013 рік 77608,00 грн.;

- п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого платником податку завищено податковий кредит за серпень 2013 року в сумі 32190,00грн., внаслідок формування податкового кредиту в податкових деклараціях з ПДВ по операціях з ТОВ "Котовський винзавод" по яких відсутня реальність вчинення господарських операцій;

- п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого платником завищено податковий кредит на суму 140875,00 грн. (в тому числі за липень 2012р. 18768,00 грн., серпень 2012 р. 26173,00 грн., вересень 2012р.-14242,00 грн., жовтень 2012р. 19804,00 грн., липень 2013р. 25658,00 грн., за серпень 2013р. 36230,00 грн.) за рахунок віднесення до податкового кредиту сум ПДВ від маркетингових послуг, не пов'язаних з господарською діяльністю;

- п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого платником завищено податковий кредит за лютий 2013 року на суму 3374,00 грн. за рахунок включення сум ПДВ без підтверджуючих первинних документів;

- п. 198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого платником завищено податковий кредит в сумі 10854,00 грн., в тому числі за 2013р. 7285,00 грн., за листопад 2013р. - 3569,00 грн. за рахунок не проведення коригування податкового кредиту з вартості отриманих та неоплачених товарів, по яких минув термін позовної давності за кредиторською заборгованістю по контрагенту Тернопільська філія "Винзавод "Південні Вікна".

На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом прийняті:

- податкове повідомлення - рішення № від 20.08.2014 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5 265 342,00 грн., в тому числі за основним платежем 3 510 228,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 755 144,00 грн. (т.1, а.с.189);

- податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 20.08.2014р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 174 688,00 грн., в тому числі за основним платежем 139750,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 34938,00 грн. (т.1, а.с.190).

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Отже наявність податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, не є єдиною умовою формування податкового кредиту. При цьому будь-які документи, складені на підтвердження факту здійснення окремої господарської операції, набувають статусу документа за своїм суттєвим навантаженням лише у разі фактичності здійснення господарської операції, з приводу якої складається відповідний документ, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Позиція податковго органу грунтуються на висновках про безтоварність господарських операцій, що здійснювались між позивачем та його контрагентами, та на підставі яких були сформовані показники податкової звітності позивача.

З матеріалів справи вбачається, що філіям ТОВ "Олександрія-Бліг" присвоєно ідентифікаційні коди, вони діють на умовах згідно Положень про Філії, директори Філій наділені повноваженнями діяти від імені ТОВ "Олександрія-Бліг" в межах Довіреностей.

Підрозділи зареєстровані як самостійні платники податку на прибуток, податку з доходів фізичних осіб, а також платниками єдиного внеску до Пенсійного фонду, які самостійно нараховують заробітну плату працівникам та звітують перед Державними податковими інспекціями, Пенсійними фондами та Регіональними управліннями статистики. Мають відокремлені баланси та печатки зі своїм найменуванням.

Основний вид діяльності філій це оптова торгівля алкогольними напоями як виробництва ТОВ "Олександрія-Бліг" так і інших виробників.

Філії включено в додаток до ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) реєстраційний номер 005289 від 20.12.2011 року.

Філіям делеговано право виписування податкових накладних.

Філії самостійно укладають угоди на придбання та реалізацію товару, керуючись вимогами Положення про філію (т.2, а.с.191-197).

Так, Подільсько-Поліська регіональна філія ТОВ "Олександрія-Бліг", являється відокремленим структурним підрозділом ТОВ "Олександрія-Бліг", за правовим статусом без юридичної особи.

Судом встановлено, що 29.09.2010 року між Подільсько-Поліською регіональною філією ТОВ "Олександрія-Бліг" (покупець за договором ) та ТОВ "Винзавод "Південні вікна" (постачальник за договором) укладено договір купівлі-продажу №49. Відповідно до умов договору постачальник зобовязується поставити алкогольну продукцію, відповідно до накладних. Які є невід'ємною частиною договору (т.3, а.с.18).

Долучені до матеріалів копії первинних документів (податкових накладних та товарно-транспортних накладних (т.3,а.с.19-28), свідчать про фактичне отримання товару.

Відповідачем в акті перевірки зазначено, що товари (послуги), які отримані платником ПДВ та не оплачені протягом терміну позовної давності, вважаються безоплатно отриманими, оскільки відсутній факт їх придбання, а тому право на податковий кредит щодо таких товарів (послуг) у платника податків відсутнє.

Відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, фінансова допомога фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога це сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником, що не стягнута після закінчення строку позовної давності.

Відповідно до пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПКУ доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з інших доходів: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п.198.2 ст.198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Отже, у разі списання непогашеної кредиторської заборгованості, по якій минув термін позовної давності, витрати на придбання таких товарів, робіт та послуг коригуванню не підлягають.

29.03.2012 року між ТОВ "Котовський винзавод" (постачальник за договором) та Луцькою філією ТОВ "Олександрія-Бліг" (покупець за договором) укладено договір поставки №5, на постачання алкогольної продукції (т.3, а.с.47-50).

Долучені до матеріалів копії первинних документів (видаткових накладних, податкових накладних та товарно-транспортних накладних (т.3, а.с.51-57) свідчать про фактичне виконання сторонами умов даного договору.

Розрахунки між ЛФ "Олександрія-Бліг" та ТОВ "Котовський винзавод" проведено шляхом перерахування відповідних сум на банківський рахунок, що підтверджується копіями платіжних доручень (т.3, а.58,72-76).

Таким чином, суд дійшов вірного висовку про те, що господарська операція між ЛФ "Олександрія-Бліг" та ТОВ "Котовський винзавод" здійснювалася в межах звичайної господарської діяльності підприємств, є реальною, відповідає дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаної операції.

Відповідач не довів, що контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання зобовязань по спірним господарським операціям, відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобовязань, тощо.

Заналізу наданих до суду первинних документів вбачається, що вони складені у відповідності до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Судом встановлено, що придбана у ТОВ "Винзавод "Південні вікна" та ТОВ "Котовський винзавод" продукція використана позивачем у межах власної господарської діяльності, а саме реалізована іншим суб'єктам господарювання, що підтверджується звітамивідомостями, видатковими накладними та товарно-транспортними накладними (т.3, а.с.77-131).

Щодо формування позивачем податкового кредиту в податкових деклараціях з ПДВ по операціях з ПП ФірмаГелла слід зазначити, що податковому органу надано всі первинні документи по вказаних взаємовідносинах. Проте податковий орган не визнав надані позивачам первині документи в звязку з надходженням від слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Кіровоградській області інформації щодо здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань №0000107 від 16.07.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України по факту умисного ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ "Олександрія-Бліг" по результатах здійснених протягом вересня 2012 року квітня 2013 року безтоварних та нікчемних фінансово-господарських операцій із субєктом фіктивного підприємництва ПП Фірмою "Гелла" та відповідно до пояснень керівника, головного бухгалтера та засновника ПП Фірми "Гелла" гр. ОСОБА_1 відповідно до яких він не має ніякого відношення до фінансово господарської діяльності ПП Фірмою "Гелла".

Враховуючи вказане, податковий орган дійшов висновку, що первинні документи складені з порушенням вимог діючого законодавства та не можуть вважатись документами, підтверджуючими право на включення до податкового кредиту суми ПДВ оскільки підписані гр. ОСОБА_1 яка не є уповноваженою особою та взагалі не має жодного відношення до фінансово господарської діяльності ПП Фірмою "Гелла".

Проте, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги доводи відповідача.

Так відповідно до ст. 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

За витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців №19192428 станом на 22.08.2014 рік засновником та керівником ПП Фірми "Гелла" є ОСОБА_1 (т.2, а.с.198-203).

Частиною 5 ст.8 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців встановлено, що установчі документи юридичної особи, а також зміни до них, викладаються письмово, прошиваються, пронумеровуються та підписуються засновниками (учасниками) або уповноваженими особами, якщо законом не встановлено інший порядок їх затвердження. У випадках, які передбачені законом, установчі документи повинні бути погоджені з відповідними державними органами.

Для проведення змін до відомостей про юридичну особу, повязану із зміною засновників або із зміною керівника, державному реєстратору предявляється паспорт громадянина України, також при здійсненні нотаріальних дій (при засвідченні нотаріусом підпису засновника на статуті в новій редакції або зміни до статуту нотаріусу в обовязковому порядку предявляється паспорт громадянина України).

Матеріали справи підтверджують, що засновником та керівником ПП Фірми "Гелла" був ОСОБА_1, який підписував документи та провадив господарську діяльність, в результаті свого волевиявлення вніс рішення про припинення діяльність ПП Фірми "Гелла" та за результатами позапланової документальної перевірки ПП Фірму "Гелла" припинено.

В процесі проведення господарської діяльності позивача та ПП Фірми "Гелла" підприємства подавали до контролюючих органів декларації з податку на додану вартість та реєстри виданих та отриманих податкових накладних, в яких містяться данні про контрагентів, номери, дати, суми операцій.

Доказів того, що контролюючий орган повідомляв підприємства про наявність у реєстрах розбіжностей до суду не надано.

На час розгляду справи по суті до суду також не надано доказів винесення вироку за кримінальним провадження №0000107 від 16.07.2014 року, а тому посилання податкового органу на пояснення гр. ОСОБА_1 щодо непричетності до фінансово господарської діяльності ПП Фірми "Гелла" до уваги не береться.

Отже з урахуванням матеріалів справи фактичне здійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включені до складу податкового кредиту та валових витрат, доведено.

Виходячи з вищевикладеного, суд визначився про правомірне формування позивачем податкового кредиту в податкових деклараціях з ПДВ по операціях з ПП ФірмаГелла.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідачем у ході перевірки позивача використано акти про неможливість проведення зустрічних звірок та акти перевірок контрагентів позивача.

Разом з тим, Податковий кодексу України не ставить право на податковий кредит в залежність від обовязкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобовязань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбанні товару (послуги) не безпосередньо до Бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товару (послуг), який у складі вартості придбаного товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобовязання стосовно сплати податку до Бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника.

Приймаючи рішення, суд керувався практикою Верховного Суду України у подібних правовідносинах (постанова від 11.12.2007 р., справа № 21-137во06), де ВСУ зазначає про те, що у разі невиконання контрагентом зобовязання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Така позиція, також, узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини (справа Булвес АД проти Болгарії , 2009 рік, заява № 3991/03), де визнано, що платник податку на додану вартість не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не взнав про такі зловживання і не міг про них знати.

Як свідчать матеріали справи, що розглядається, на час вчинення господарських операцій між позивачем та контрагентами останні мали статус юридичної особи, були зареєстровані відповідно до вимог чинного законодавства України та включені до ЄДРПОУ. Тобто для позивача вказані особи були реальними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду. Судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.10.2014р. у справі №П/811/2949/14 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.10.2014р. у справі №П/811/2949/14 в частині позовних вимог, неузгоджених податковим компромісом, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна