Справа № 2а-564/12/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2012 р. Справа № 2a-564/12/0970

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Гундяка В.Д.,

при секретарі Круглій О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Івано-Франківську справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «555-ІФ»до Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

20.02.2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі-ТзОВ) «555-ІФ»звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську про визнання податкового повідомлення-рішення нечинним. Позовні вимоги мотивувало тим, що згідно оскаржуваного рішення податковим органом безпідставно зменшено позивачу суму відємного значення обєкта оподаткування з податку на прибуток підприємства в розмірі 979 703 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що внаслідок вкладення значних коштів у будівництво обєктів нерухомості для можливості їх подальшого використання у власній господарській діяльності підприємством були понесені значні валові витрати, в результаті чого в 2010 році у Товариства виникло відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток. За результатами камеральної перевірки ТзОВ «555-ІФ»було складено акт від 26.10.2011 року, на підставі якого відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08.11.2011 про зменшення позивачу суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 979 703 грн. Вказав, що підставою для складання оскаржуваного повідомлення-рішення стали викладені в акті перевірки висновки Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську щодо порушення Товариством вимог пункту 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України шляхом неправомірного включення ТзОВ «555-ІФ»у податкову декларацію з податку на прибуток до складу відємного значення за 2 квартал 2011 року збитків за результатами господарської діяльності попередніх років, а не лише першого кварталу 2011року. На думку представника позивача висновки податкового органу щодо порушення підприємством норм Податкового кодексу України, є протиправними, як такі, що побудовані на власному, однобічному тлумаченні відповідачем норм чинного законодавства. Вважає, що при заповненні декларації позивач діяв у повній відповідності до положень Податкового Кодексу України та Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, чинного на момент формування даних декларації за перший квартал 2011 року. Окремо відзначив, що згідно даних правових норм наявність за підсумками першого кварталу 2011 року від'ємного значення об'єкта оподаткування, отриманого як результат розрахунку об'єкта оподаткування за підсумками вказаного періоду, є підставою для включення суми такого від'ємного значення до витрат 2 календарного кварталу. Отже, повідомлення-рішення від 08.11.2011 є неправомірним та таким, що прийняте податковим органом безпідставно, а тому підлягає до скасування. Позов просив задовольнити.

Представники відповідача позов не визнали з підстав, наведених у поданому запереченні. Суду пояснили, що протягом попередніх податкових періодів відповідач неодноразово декларував відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток, в тому числі і з протиправним завищенням такого значення. 26.10.2011 Державною податковою інспекцією в м.Івано-Франківську проведено камеральну перевірку ТзОВ «555-ІФ», за результатами якої складено акт щодо порушення платником податків вимог чинного законодавства, зокрема пункту 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, відповідно до якого до складу 2 кварталу 2011 року включається виключно відємне значення обєкту оподаткування отримане субєктами господарювання за результатами здійсненої господарської діяльності за перший квартал 2011 року. Однак позивач всупереч вимогам даної норми чинного законодавства безпідставно включив до декларації з податку на прибуток за 2 квартал 2011 суми збитків попередніх років, внаслідок чого завищив відємне значення обєкта оподаткування на 979 703 грн. Вважають, що на підставі наведеного податковим органом правомірно прийнято повідомлення- рішення за № НОМЕР_1 від 08.11.2011 щодо зменшення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток підприємства на 979 703 грн. Крім того представники податкового органу вказали, що на їх переконання жодних негативних наслідків чи порушення прав позивача прийняттям оскаржуваного рішення не спричинено. Тому позовні вимоги, на думку представників відповідача, є необгрунтованими та до задоволення не підлягають.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши в їх сукупності подані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Конституційний обовязок податкових органів щодо дотримання у своїй діяльності приписів чинного законодавства закріплено і у ст. 21 Податкового кодексу України (далі-ПКУ).

Судом встановлено, що 16.09.2011 року позивач подав відповідачу по справі уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 2 квартал 2011 року. Державною податковою інспекцією в м.Івано-Франківську 26.10.2011 року проведено камеральну перевірку щодо встановлення достовірності даних, відображених ТзОВ «555-ІФ»в даній уточнюючій декларації.

За результатами перевірки складено акт № 9290/15-1/32076620 від 26.10.2011 в якому зафіксовано, що позивач в порушення вимог пункту 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України до складу витрат 2 кварталу 2011 неправомірно переніс збитки попередніх років, чим на думку податкового органу завищив суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток за вказаний період на 979 703 грн.

В судовому засіданні встановлено, що ТзОВ «555-ІФ»подало до податкового органу заперечення на вищезгаданий акт перевірки, в якому вказало, що при заповненні декларації з податку на прибуток за 2 квартал 2011 позивач діяв у межах норм чинного законодавства, дії державного податкового інспектора відділу адміністрування податку на прибуток ОСОБА_3 щодо виключення із уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за другий квартал 2011 збитків за результатами господарської діяльності попередніх років у розмірі 979 703 грн є неправомірними та вчиненими в порушення прав Товариства, як платника податків.

Розглянувши вказане заперечення відповідачем надано платнику податку відповідь за № 27926/10/15-152/7680 від 03.11.2011, в якій зазначено, що висновки викладені в акті перевірки від 26.10.2010 є правомірними, так як позивачем при заповненні податкової декларації з податку на прибуток за 2 квартал 2011 року порушено вимоги пункту 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки за № 9290/15-1/32076620 від 26.10.2011 Державною податковою інспекцією в м.Івано-Франківську прийнято повідомлення-рішення за № від 08.11.2011, яким ТзОВ «555-ІФ»зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 979 703грн.

Судом встановлено, що непогодившись із висновками податкового органу, позивач у визначеному законом порядку оскаржив повідомлення-рішення від 08.11.2011 до Державної податкової адміністрації (далі-ДПА) в Івано-Франківській області та Державної податкової служби (далі-ДПС) України. Згідно рішень ДПА в Івано-Франківській області та ДПС України відповідно за № 55/10/25-019/13/25 від 12.01.2012 та № 2486/6/10-2415 від 10.02.2012 скаргу ТзОВ «555-ІФ»залишено без задоволення, а оскаржуване повідомлення рішення за № від 08.11.2011 року- без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний звязок, суд не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем вищевказаного податкового повідомлення-рішення виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (далі- КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до статті 4 ПКУ податкове законодавство ґрунтується на таких принципах, як рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу.

Згідно з пунктом 7.3. статті 7 ПКУ будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 1 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ норми розділу III Кодексу застосовуються під час розрахунків з бюджетом починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено цим підрозділом. До вказаного терміну для цілей визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток, у разі, якщо об'єкт оподаткування має від'ємне значення, застосовуються норми пункту 6.1. статті 6 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"(далі-Закону). Вказана норма у 2010 році діяла з урахуванням особливостей, встановлених пунктом 22.4 статті 22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", відповідно до якого було встановлено, що у звітних податкових періодах 2010 року, у складі валових витрат платника податку враховувалося 20 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 1 січня 2010 року.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи письмових доказів позивачем в уточнюючій декларації з податку на прибуток підприємства за II квартал 2011 року у рядку 06.6 (від'ємне значення об'єкта оподаткування за I квартал 2011) зазначена сума- 2 625 143 грн, з яких -1 645 440 грн сформовано за результатами господарської діяльності ТзОВ «555-ІФ»I кварталу 2011 року, а - 979 703 грн - складають збитки за 2010 рік.

В ході судового розгляду встановлено, що при заповненні даних декларації за I квартал 2011 року позивач керувався положенням статті 6.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", відповідно до якого сума від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього податкового року включається до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року, та, відповідно, стає витратами I календарного кварталу.

Згідно дослідженої судом декларації з податку на прибуток позивача за І квартал 2011 року на підставі норм п.22.4. статті 22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від'ємне значення, що виникло станом на 01.01.2010 року та від'ємне значення за 2010 рік у сумі 979 703 грн включено до рядка 04.9., який є розшифровкою загального рядка 04 Валові витрати. Таким чином, на підставі сформованих валових витрат І кварталу 2011 року, ТзОВ «555-ІФ»розраховано та визначено об'єкт оподаткування податком на прибуток за І квартал 2011 року, який має від'ємне значення у сумі 2 625 143 грн ( рядок 11 декларації з податку на прибуток за I квартал 2011 року).

Суд не погоджується із твердженням представників податкового органу, відповідно до якого у податкову декларацію за другий квартал 2011 року включається виключно відємне значення обєкта оподаткування, отримане субєктами господарювання за результатами здійснення господарської діяльності за перший квартал 2011 року без врахування відємного значення, що увійшло до складу першого кварталу 2011 року з 2010 року з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до пункту 1 розділу XIX "Прикінцеві положення" ПКУ розділ III "Податок на прибуток" набрав чинності з 1 квітня 2011 року та згідно з пунктом 1 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ застосовується під час розрахунків з бюджетом починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено цим підрозділом.

В нормі пункту 3 підрозділу 4 Перехідних положеннях ПКУ законодавець, як і раніше, під час коригування порядку формування розміру валових витрат з урахуванням від'ємного значення у 2010 році, шляхом прийняття Закону України від 20.05.2010 №2275-VІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визначив особливий порядок формування обєкту оподаткування податком на прибуток.

Згідно з вищевказаною нормою ПКУ пункт 150.1 статті 150 цього Кодексу застосовується у 2011 році з урахуванням такого:

якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першою кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Тобто дане застереження базувалося на тому, що розрахунок першого кварталу 2011 року є кінцевим результатом розрахунку об'єкта оподаткування (аналогічно, як річний розрахунок) за законом, який втрачав чинність.

Одночасно, положення пункту 150.1 статті 150 Кодексу передбачають наступне:

"Якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення."

На переконання суду правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що пункт 3 підрозділу 4 Розділу XX "Перехідні положення" ПКУ не містить заборони на врахування у 2011 та 2012 роках збитків, які виникли до 01.01.2011, а отже, останні повинні враховуватись у складі витрат поточних податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення від'ємного значення. При цьому негативні наслідки для платника податків настають виключно у випадку, якщо у першому кварталі 2011 року він не задекларує повну суму від'ємного значення, а відтак в подальшому у другому, другому і третьому, другому - четвертому кварталах він позбавлений права додаткового декларування сум, що не були зазначені у декларації 1 кварталу та перенесені до декларації другого кварталу 2011 року.

Також в статті 139 ПКУ при визначенні вичерпного переліку витрат, що не враховуються при визначенні оподаткування прибутку не зазначено такого визначення як відємне значення обєкта оподаткування за підсумками першого кварталу без врахування від'ємного значення, що увійшло до складу першого кварталу 2011 року з 2010 року. Тобто зазначена законодавча норма не містить обмеження витрат, що мають бути враховані у складі валових витрат 2 кварталу 2011 року.

Суд також звертає увагу на те, що у формі декларації з податку на прибуток , яка розроблена у відповідності до вимог ПКУ та затверджена наказом ДПА України за №144 від 28.02.2011 року для обліку відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток І кварталу 2011 року, зафіксованого у рядку 08, передбачений рядок 06.6.

Згідно досліджених судом декларацій з податку на прибуток за І та ІІ квартали 2011 року відємне значення обєкта оподаткування, зазначене платником в рядку 08 декларації за І квартал «2 625 143 грн.»повністю відповідає сумі, зазначеній ТзОВ 555-ІФ»в рядку 06.6 декларації за ІІ квартал 2011 року.

Відповідно до пункту 4.4. статті 4 ПКУ установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України. Відтак права та обовязки податкового органу передбачені статтями 20, 21 ПКУ не містять повноважень щодо звуження визначеного ПКУ обєкту оподаткування, у тому числі щодо зменшення врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування в результатах наступних податкових періодів.

Суд залишає без уваги пояснення представників відповідача та надані в їх обгрунтування докази, зокрема акти планових виїзних перевірок, щодо неправомірного збільшення відємного значення податку на прибуток та неврахування платником висновків податкового органу з цього приводу, як безпідставні.

Так в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3, яка проводила вищезазначену камеральну перевірку, визнала, що для перевірки нею були використані виключно податкові декларації з податку на прибуток за 2010 рік, та І і ІІ квартали 2011 року. Акти попередніх виїзних перевірок платника до уваги при проведенні камеральної перевірки не приймались. Крім цього суд враховує, що як доказ добровільного виконання податкового-повідомлення-рішення про визначення позивачу податкового зобовязання з податку на прибуток за наслідками планової виїзної перевірки, яка передувала проведенню камеральної, в судовому засіданні представником позивача надано суду платіжне доручення за №662 від 30.01.2011 року.

Також суд не погоджується з твердженням відповідача щодо відсутності порушення права платника внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, як з таким, що прямо суперечить змісту ст.58 ПКУ.

Відповідно до ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів належними та допустимими доказами обґрунтованість своїх висновків.

Одночасно при вирішенні питання щодо задоволення позову суд приходить до переконання про необхідність виходу за межі позовних вимог в порядку ч.2 ст. 11 КАСУ, так як для повного захисту права позивача про захист якого він просить, оскаржуване рішення слід визнати недійсним. Так відповідно до приписів п.56.18. ст.56 ПКУ належним способом захисту порушеного права платника в даному випадку є визнання податкового повідомлення-рішення саме недійсним, а не нечинним. Крім того в останньому випадку правові наслідки податкового повідомлення-рішення втрачаються не з часу його прийняття, а з моменту набрання законної сили рішенням суду.

Отже, на підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з виходом за їх межі, а відтак податкове повідомлення-рішення за № від 08.11.2011 слід визнати недійсним та скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Враховуючи дане положення, суд присуджує стягнути з Державного бюджету України на користь ТзОВ «555-ІФ»32,19 грн. судових витрат.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.4, 7, 139, п.150.1.ст.150, п. 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового Кодексу України, п. 6.1. статті 6, п.22.4 ст.22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств, керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.1 ст.94, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 08.11.2011 визнати недійсним та скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «555-ІФ» 32(тридцять дві) грн.19 коп. судових витрат.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 20.03.2012 року.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4