Справа № 2а/1570/3696/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Київ К/9991/19912/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Головного управління державної казначейської служби в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2011

у справі № 2а/1570/3696/2011 Одеського окружного адміністративного суду

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси (далі - ДПІ),

до Головного управління Державного казначейства України в Одеській області (далі - ГУ ДКУ в Одеській області)

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2011 позов задоволено частково: зобов'язано ДПІ надати до ГУ ДКУ в Одеській області висновок про повернення ОСОБА_2 надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб внаслідок застосування права на податковий кредит за 2009 рік в сумі 1341,10 грн.; зобов'язано ГУ ДКУ в Одеській області після отримання висновку ДПІ прийняти рішення про нарахування штрафу на користь ОСОБА_2 за несвоєчасне повернення надміру сплаченого податку в сумі 1341,10 грн. та повернути ОСОБА_2 надміру сплачений податок з доходів фізичних осіб внаслідок застосування права на податковий кредит за 2009 рік у сумі 1341,10 грн. та сплатити штраф за несвоєчасне повернення надміру сплачений податок з доходів фізичних осіб в розмірі 1341,10 грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 13,00 грн.; в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2011 (з врахуванням ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2012 про виправлення помилки, допущеній в цій постанові щодо прізвища, ім'я та по батькові позивача) скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2011, позов задоволено частково: стягнуто з ГУ ДКУ в Одеській області на користь ОСОБА_2 надміру сплачений податок з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню внаслідок застосування платником податку права на податковий кредит, в розмірі 1341,10 грн.; стягнуто з ДПІ штраф за несвоєчасне повернення надміру сплаченого податку внаслідок застосування права на податковий кредит у сумі 1341,10 грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 13,00 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 змінено спосіб виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2011 на стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню внаслідок застосування платником податку права на податковий кредит в розмірі 1341,10 грн.

У касаційній скарзі ГУ ДКУ в Одеській області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2011 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2011 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що ОСОБА_2 подала до ДПІ податкову декларацію про доходи, одержані у 2009 році, в якій відобразила витрати по сплаті за навчання сина у сумі 9850,00 грн., додавши до декларації підтверджуючі документи (копії квитанцій про сплату грошових коштів в цій сумі; договору з навчальним закладом) та заяву про відшкодування податку, яка підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з нарахуванням податкового кредиту. При цьому позивач не зазначала банківського рахунку, на який просила б перерахувати їй належну до повернення суму податку.

Згідно з розрахунку суми податку з доходів фізичних осіб, що підлягає поверненню платнику податку або сплаті до бюджету, у тому числі у зв'язку з нарахуванням податкового кредиту, складеного ДПІ на підставі поданої ОСОБА_2 декларації, сума надміру сплаченого нею податку з доходів фізичних осіб за 2009 рік складає 1 341,10 грн. (а.с. 31), розмір якої сторонами у справі не оспорюється, як оспорюється факт витрат позивача у зв'язку з навчанням сина в розмірі 9850,00 грн.

На підставі висновку, поданого ДПІ до ГУ ДКУ в Одеській області 26.05.2010 про повернення ОСОБА_2 з бюджету податку з доходів найманих працівників, сума в розмірі 1 341,00 грн. була зараховано ГУ ДКУ на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 філії «ЮГРУ» ЗАТ КБ «Приват Банк».

Проте, належні до виплати кошти до кінця 2010 року не були отримані ОСОБА_2 та повернуті АБ «Приват Банк» до ДПІ по реєстру № 42 (а.с. 44) через те, що податковий орган не повідомив позивача про можливість отримання належних їй коштів протягом бюджетного року до 25.12.2010, про необхідність чого ГУ ДКУ в Одеській області доведено до відома ДПІ у повідомленні від 27.05.2010 про зарахування коштів, належних для повернення платникам податку як зайво сплачені. За адресою реєстрації позивача, зазначеної у декларації, поштовим переказом сума коштів, яка підлягала поверненню, не надходила.

Відповідно до пункту 1.16 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-IV (втратив чинність з 01.01.2011) (далі - Закон № 889-IV) податковий кредит - сума (вартість) витрат, понесених платником податку - резидентом у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року (крім витрат на сплату податку на додану вартість та акцизного збору), на суму яких дозволяється зменшення суми його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року, у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із пунктом 4.1, підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 цього Закону загальний річний оподатковуваний дохід складається із суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року. До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 вказаного Закону визначено, що до складу податкового кредиту включаються фактично понесені витрати, підтверджені платником податку документально, а саме: фіскальним або товарним чеком, касовим ордером, товарною накладною, іншими розрахунковими документами або договором, які ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) та визначають суму таких витрат.

Платник податку має право включити до складу податкового кредиту звітного року витрати, фактично понесені ним протягом звітного року: суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості середньої професійної або вищої форми навчання такого платника податку, іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення, але не більше суми, визначеної у підпункті 6.5.1 пункту 6.5 статті 6 цього Закону, у розрахунку за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Такі витрати включаються при навчанні платника податку або іншого члена його сім'ї першого ступеня споріднення - до податкового кредиту одного з таких членів за їх вибором.

Згідно з пункту 18.8 статті 18 цього Закону сума коштів, яка підлягає поверненню платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, визначену у декларації, протягом 60 календарних днів від дня отримання такої декларації.

Підпунктом 20.4.1 пункту 20.4 статті 20 цього Закону визначено, що особою, яка несе відповідальність за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, є: а) податковий орган, який порушує строки подання розрахунку такої суми або занижує його розмір; б) орган Державного казначейства України, що порушує строки такого повернення або занижує його розмір.

За неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, на користь платника податку сплачуються такі штрафи: якщо платник податку не отримує таку суму у строк, визначений цим Законом, при затримці від 91 календарного дня, наступного за останнім днем граничного строку її виплати, - у розмірі 100 відсотків від такої суми.

Нарахування таких штрафів самостійно здійснюється органом Державного казначейства України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (абзаци перший, четвертий, п'ятий підпункту 20.4.2 цього пункту).

Відповідно до абзаців першого та другого підпункту 20.4.3 пункту 20.4 цієї ж статті повернення суми надміру сплаченого податку, у тому числі внаслідок застосування права на податковий кредит, та штрафів відповідно до підпункту 20.4.2 цього пункту здійснюється органом державного казначейства з рахунку, на який зараховується цей податок до його розподілу між рівнями відповідних місцевих бюджетів.

У разі коли штрафні (фінансові) санкції застосовуються внаслідок наявності причин, визначених підпунктом «а» підпункту 20.4.1 цього пункту, така сума стягується у безспірному порядку з бюджетного рахунку, призначеного для утримання відповідного податкового органу.

Відповідно до пункту 6 Порядку нарахування штрафів за неповне або несвоєчасне повернення суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 № 127, на органи Держказначейства покладено повноваження по розрахунку суми штрафу, визначення джерела сплати такої суми на користь платника та перерахування відповідних коштів платнику.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що з вини податкового органу позивач була позбавлена можливості отримати надміру сплачений податок у сумі 1341,10 грн., що підлягав поверненню їй з бюджету внаслідок застосування права на податковий кредит у 2009 році. Враховуючи, що ДПІ був поданий висновок до ГУ ДКУ щодо виплати цієї суми позивачу, застосувавши норми підпункту 20.4.3 пункту 20.4 статті 20 Закону № 889-IV, дійшов вірного висновку, що стягнення суми надміру сплаченого податку повинно бути здійснено з рахунку, на який цей податок зараховується, а з рахунку, призначеного для утримання ДПІ, - стягнення суми штрафних санкцій.

Доводи, наведені ГУ ДКУ у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції.

За наведених обставин підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління державної казначейської служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев