Справа № 135/1162/15-а
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/1162/15-а
Провадження № 2-а/135/66/15
ПОСТАНОВА

іменем України

27.11.2015 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Когаль А.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області про визнання розпорядження субєкта владних повноважень протиправним, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області, згідно якої просила визнати неправомірним розпорядження № 18 від 10.08.2015 року Управління Пенсійного фонду України у місті Ладижин Вінницької області про відмову у призначенні її пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі по тексту Закон № 796-XII) та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію як громадянину, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, 4 категорії зі зниженням пенсійного віку на 5 років, у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 08 липня 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що 07.07.2015 року їй виповнилося 52 роки вік з якого вона може вийти на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII.

05.08.2015 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України у місті Ладижин Вінницької області з письмовою заявою про призначення пільгової пенсії за віком та надала відповідні документи. На свою заяву вона отримала лист №1382/06-31/02 від 13.08.2015 року про відмову у призначенні їй пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років. Фактично вона проживала на території міста Ладижин Вінницької області - зоні посиленого радіологічного контролю в період з 27.12.1988 року по даний час. У 1989 вона рахувалася на посаді повара у колгоспі «Комуніст» с. Пеньківка Томашпільського району Вінницької області, але в дійсності там у 1989 році не працювала, не отримувала заробітної плати. Місцем постійного проживання її було м. Ладижин Вінницької області і станом на 01.01.1993 року вона проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнивши, що те, що з кінця 1988 року ОСОБА_4 проживала в м. Ладижині підтверджується показами свідків а також довідкою лікарні та амбулаторною карткою, де містяться записи про проходження медичного огляду в 1988 році.

Представники відповідача управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, мотивуючи це тим, що враховуючи дані довідки №8947 від 18.08.2015 року про місце реєстрації в м. Ладижин Вінницької області, позивач проживала в зоні радіологічного контролю з 13.07.1989 по 11.01.1991 року за адресою: 1 мкр., буд.7/1, кв.10. Також позивач працювала постійно поваром в школі з 01.11.1988 року по 01.04.1989 року за межами м. Ладижин - в с. Пеньківка Томашпільського району Вінницької області. Враховуючи зазначене, підстав для призначення пенсії по віку зі зниженням пенсійного віку не було.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши докази та давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, серії В-І № 045228, має право на пільги, встановлені Законом № 796-XII».

Позивач ОСОБА_4 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії згідно ст. 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області відмовило заявнику в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII, посилаючись на те, що ОСОБА_4 постійно проживала в зоні посиленого радіологічного контролю лише з 13.07.1989 року, а періоди роботи в м. Ладижин за даними трудової книжки можливо прослідкувати лише з 28.04.1989 року, тобто станом на 01.01.1993 року документально не підтверджено 4 роки роботи або проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з положеннями ст. 65 Закону № 796-XII посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-XII, до категорії 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 01.01.1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

У відповідності до ст. 55 Закону № 796-XII, чинній на час звернення ОСОБА_4 із заявою про призначення пенсії, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на призначення та виплату пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки, та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.

Відповідно до змісту п. 2.1 вищезазначеного Порядку, документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При цьому, згідно з п. 4.2 вказаного Порядку - орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 18.08.2003 року отримала посвідчення громадянина, який потерпілий від Чорнобильської катастрофи серія В-І № 045228 (категорія 4). Вказане посвідчення відповідає вимогам абз.3 ст.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно ст. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 видача посвідчень провадиться зокрема іншим потерпілим обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення. У разі встановлення цими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

В судовому засіданні встановлено, що належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, а тому посвідчення є чинним і воно вказує на те, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом № 796-XII, зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Різного роду довідки є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такий висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, висловленим в постанові від 21.11.2006 року (справа № 21-1048во06), та підтвердженим Верховним Судом України в ухвалі від 04.09.2015 року по справі № 690/23/15-а.

Чинність посвідчення вказує і на той факт, що позивач згідно абз.3 п.3 ст.14 Закону № 796-XII та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51, станом на 01.01.1993 прожив або відпрацював у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 проживала в м. Ладижин з кінця 1988 року, що підтверджується наступними доказами.

Довідкою №1301 виданої на адвокатський запит Ладижинським МТМО 19.08.2015 року підтверджується, те що ОСОБА_4 з 11.11.1988 року по 21.06.2004 року зверталася до лікарів Ладижинської МТМО.

Із оглянутої в судовому засіданні медичної картки ОСОБА_4 в Ладижинській лікарні видно, що починаючи з 11.11.1988 року в картці містяться записи про те, що хвора зверталась до лікарів.

З довідки №8947 від 18.08.2015 виданою КП «Ладжитлосервіс» видно, що ОСОБА_4 з 13.07.1989 року по даний час постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний населений пункт, згідно Переліку населених пунктів Вінницької області, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року та розпорядженням КМ України № 17 від 12.01.1993 року, відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно записів в трудовій книжці видно, що з 28.04.1989 року ОСОБА_4 працювала в м. Ладижин, а саме на Ладижинській ГРЕС.

Факт постійного проживання позивача в м. Ладижин починаючи з кінця 1988 року по даний час підтверджується також дослідженими в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_4 переїхала в м. Ладижин до брата в кінці 1988 року.

Відповідно до архівної довідки №222 виданої 31.07.2015 року комунальною установою «Томашпільський районний трудовий архів» вбачається, що у книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспників значиться ОСОБА_4, вказано її трудовий стаж з 1984 року по 1988 рік в с. Пеньківка Томашпільського району Вінницької області в колгоспі «Комуніст». В 1989 році відомості про роботу ОСОБА_4 не зазначені.

Тобто судом встановлено, що в 1989 року ОСОБА_4 не працювала в колгоспі «Комуніст» с. Пеньківка Томашпільського району, хоча згідно записів у трудовій книжці була звільнена з роботи лише 01.04.1989 року. Записи в трудовій книжці свідчать про перебування працівника в трудових відносинах із роботодавцем, однак не можуть автоматично свідчити про місце роботи працівника та про те, що працівник виконує роботу, оскільки звільнення працівника за певних умов є правом, а не обовязком роботодавця.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього кодексу, оцінює докази які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач доказів, які б спростували вищезазначені доводи позивача, чи вказували б на правомірність свого рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах не навів.

Тому суд вважає, що позивачем доведено, що у відповідності до п.2 ст.55 Закону № 796-XII вона має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років. Як наслідок цього, розпорядження відповідача, яким відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку є неправомірним.

Керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ст. ст. 14, 15, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 26, 44 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 158, 159 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірним розпорядження № 18 від 10.08.2015 року Управління Пенсійного фонду України у місті Ладижин Вінницької області про відмову у призначенні ОСОБА_4 пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у місті Ладижин Вінницької області призначити та виплачувати ОСОБА_4 пенсію як громадянину, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, 4 категорії зі зниженням пенсійного віку на 5 років, у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 8 липня 2015 року.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Суддя: