Справа № 2а-7/10
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

03 листопада 2015 року м. Київ К/800/42990/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Кагарлицької міської ради, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Кагарлицької міської ради та ОСОБА_4 в якому просили визнати протиправним та скасувати рішення, зобов'язати вчинити дії та визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 09 грудня 2010 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Кагарлицької міської ради від 28.05.2009 про відмову у викупі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 визнано недійсним державний акт серія НОМЕР_1 від 18.11.2009 на право власності на земельну ділянку площею 0,0376га, що розташована в м.Кагарлику по вул. Кооперативній, 8, виданий ОСОБА_4.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду першої інстанції, ОСОБА_4 звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 09 грудня 2010 року в частині позовних вимог про визнання недійсним державного акту серії НОМЕР_1 від 18.11.2009 року було скасовано та прийнято нову, якою в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.

4 вересня 2014 року ОСОБА_4 надіслала до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в якому просила постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглянувши цей спір по суті, суди виходили з того, що він є адміністративним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з таким висновком не погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору, який розглядається, є рішення Ради про надання дозволу на право власності земельної ділянки.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 84 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі, зокрема, і районних державних адміністрацій.

Згідно з пунктом «а» статті 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом;

Частиною першою статті 116 КАС України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом «б» статті 5 ЗК України встановлено, що земельне законодавство базується на принципі забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Таким чином, Рада, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У спірних відносинах їх учасники не підпорядковані один одному, а суб'єкт владних повноважень - райдержадміністрація - владних управлінських функцій не здійснювала.

Отже, спори предметом яких є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, розгляду за правилами КАС України не підлягають. У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Вищенаведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14 та від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Пунктом першим частини першої статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За підставі викладеного, керуючись статтями 157, 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2014 року - скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий cуддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.