Справа № 820/1576/15
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/39612/15

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/39612/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Островича С.Е., Степашка О. І., Федорова М. О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - ДПІ у Київському районі) в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ, визнати протиправними дії та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4 подав касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог

Сторони в судове засідання не з'явились, а тому відповідно до вимог ст. 222 КАС України розгляд справи проведено в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

ДПІ у Київському районі у період з 01 серпня 2014 року по 05 серпня 2014 року була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача, щодо своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на доходи фізичних осіб платником податків ОСОБА_4 за 2011 рік. За перевірки складений акт №2927/20-31-17-02-08/НОМЕР_1 від 11 серпня 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_4 п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, а саме несплата суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період що перевірявся, на загальну суму 1933580,94 грн.

Посадовими особами ДПІ у Київському районі було складено акт №183/20-31-17-02-08/НОМЕР_1 від 11 серпня 2014 року "Про неможливість підписання акта "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти сплати податку на доходи фізичних осіб платником податків ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року", примірник якого був направлений рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

На підставі вказаного акта перевірки ДПІ у Київському районі винесено податкове повідомлення-рішення №006/951702 від 26 вересня 2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання позивача з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 2416976,17 грн., в т.ч. 1933580,94 грн. за основним платежем та 483395,23 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачем до ДПІ у Київському районі було подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2011 рік - за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року (вх. ДПІ від 30.08.2013 р. №1941), відповідно до наявної податкової інформації з центральної бази даних ДРФО Міністерства доходів і зборів України платник податків фізична особа ОСОБА_4 протягом 2011 р. отримав дохід у вигляді інвестиційного прибутку, який згідно з Податковим кодексом України підлягає включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи. Відповідачем на адресу позивача був направлений письмовий запит № 482/3/20-31-17-02-08 від 07 травня 2014 року "Про надання інформації та її документального підтвердження", у якому просив надати документи, які підтверджують доходи від продажу інвестиційного доходу, в тому числі походження кількості проданих цінних паперів та документи, які підтверджують витрати на придбання інвестиційного доходу. Листом від 19.05.2014 року позивач надав до податкового органу письмові пояснення на вказаний письмовий запит, але документів, які підтверджують доходи від продажу інвестиційного доходу, в тому числі походження кількості проданих цінних паперів та документи, які підтверджують витрати на придбання інвестиційного доходу до письмових пояснень, не надав. Замість них ним було додано звіт про незалежну оцінку інтелектуальної власності та зміни до статуту ТОВ "Кондор".

Відповідно до п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 9 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою КМ України, від 27.12.2010 року, №1245 також визначено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації.

У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують (п. 10 Порядку).

Згідно з п. 12 Порядку письмовий запит про подання інформації надсилається суб'єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

виявлення за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби;

виникнення потреби у визначенні рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок;

виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

подання щодо платника податків скарги про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

проведення зустрічної звірки;

в інших випадках, визначених Податковим кодексом України.

Підпунктом 14.1.171. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України визначено, вживання терміну "податкова інформація" - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

У ч.1 ст. 16 Законом України "Про інформацію" податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що позивачем не надано документів, які підтверджують доходи від продажу інвестиційного доходу, в тому числі походження кількості проданих цінних паперів та документи, які підтверджують витрати на придбання інвестиційного доходу до письмових пояснень позивач не надав. Замість них ним було додано звіт про незалежну оцінку інтелектуальної власності та зміни до статуту ТОВ "Кондор", а отже позивачем не були надані документи та інформація, котрі мають юридичне значення для суджень податкового органу про дотримання платником податків закону при виконанні податкового обов'язку в ході відповідних операцій.

Відповідно до п.п. 20.1.2. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, податковий орган має право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Порядок листування із платником податків визначений статтею 42 ПКУ.

Згідно п.42.2. ст. 42 ПКУ документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи

Згідно п. 6 розділу 4 Порядку за результатами розгляду заперечень складається висновок довільної форми, у якому зазначаються наведені в акті (довідці) перевірки висновки, факти та дані, відносно яких надано заперечення платником податків, короткий зміст заперечень, наводиться обґрунтування позиції органу державної податкової служби стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях, та підводиться підсумок щодо обґрунтованості заперечень.

Зазначений висновок є складовою частиною (додатком) матеріалів перевірки, залишається в органі державної податкової служби та враховується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби при їх розгляді і прийнятті податкового повідомлення-рішення.

Тобто, фактично в акті перевірки викладаються оціночні судження контролюючого органу щодо наявності з боку платника порушень податкового та іншого законодавства.

Власне ж проведення перевірки з оформленням акту про її результати не призводить до виникнення певних обов'язків у платника податків, оскільки здійснення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов'язкових платежів.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що висновок про необґрунтованість вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу, а також визнання протиправними дії ДПІ у Київському районі щодо призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за результатами якої складено акт №2927/20-31-17-02-08/НОМЕР_1 від 11 серпня 2014 року є правомірним.

Щодо прийнятого податкового повідомлення - рішення, судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Внесок (грошовий або майновий) фізичної особи до статутного капіталу підприємства розглядається як витрати на придбання інвестиційного активу. Це підтверджується і пп. 170.2.2 Податкового кодексу України, відповідно до якого операції внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права вважаються придбанням інвестиційного активу.

Цим же підпунктом передбачено, що операції з повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента, прирівнюються до продажу інвестиційного активу.

Отже і внесення учасником внеску до статутного капіталу (як грошового, так і майнового), і повернення йому коштів або майна у разі виходу зі складу учасників, необхідно розглядати як операцію з інвестиційними активами, а не операцію з відчуження фізичною особою майна.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що при відчуженні позивачем частини корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ "Кондор", він не вийшов із числа засновників та не продав всієї частини своєї частки і залишився у складі його учасників, в тому числі за тієї умови, що він не вносив до статутного фонду підприємства грошима або майном, тобто не ніс матеріальних витрат при придбанні інвестиційного активу, що підтверджується копіями витягу з ЄДР ЮО та ФОП, змін до статуту та статуту в новій редакції, зареєстрованого 13 лютого 2015 року, а вніс право користування інтелектуальною власністю, а отже висновок податкового органу про відсутність сплати позивачем суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період що перевірявся, на загальну суму 1933580,94 грн. є обґрунтованим.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли до висновку про те, що позивачем не надано належних доказів в обґрунтування свої позовних вимог.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко
М.О. Федоров