Справа № 804/14075/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Пелих А.А.
представника позивача: ОСОБА_1
представника відповідача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
до Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської областіпро визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії,-
ОСОБА_3 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому просила визнати незаконними дії голови Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4 щодо не допуску ОСОБА_3 до роботи на посаді начальника відділу освіти Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, зобовязати відповідача допустити позивача до роботи на вказаній посаді та стягнути з нього на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу.
ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні підтримали адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просили повністю його задовольнити.
Представники відповідача у судовому засіданні також заперечували проти задоволення адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення позивачки, її представника та представників відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 16.01.2007р. займала посаду начальника відділу освіти Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.
22 вересня 2014 року розпорядженням голови Юр'ївської районної державної адміністрації №РК-124/03-32/14 від 22.09.2014 року «Про звільнення з посади ОСОБА_3В.» позивачку було звільнено з займаної посади на підставі ч.2 ст.40 КЗпП України у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації та її відмовою від переведення на іншу роботу (а.с.26).
Не погодивши із вказаним розпорядженням та звільненням з займаної посади, ОСОБА_3 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, в якому просила: визнати неправомірними дії голови Юр'ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області по звільненню її за розпорядженням голови Юр'ївської районної державної адміністрації №РК-124/03-32/14 від 22.09.2014 року «Про звільнення з посади ОСОБА_3В.»; визнати недійсним розпорядження голови Юр'ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №РК-124/03-32/14 від 22.09.2014 року «Про звільнення з посади ОСОБА_3В.»; зобов'язати голову Юр'ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області поновити ОСОБА_3, на посаді начальника відділу освіти Юр'ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області; стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу.
Так, приписами ч.ч.1-2,7 ст.235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
При цьому слід зазначити, що зі змісту вищенаведеної норми ст.235 КЗпП України вбачається, що поновлення працівника на займаній посаді внаслідок скасування оскарженого ним рішення про звільнення відповідно до чинного законодавства не потребує укладення з таким працівником нового трудового договору, оскільки після визнання звільнення незаконним трудовий договір, що був первинно укладений з працівником, фактично не є розірваним, а трудові правовідносини, що виникли на його підставі, такими, що фактично не припинились і продовжують тривати (поновлюється попередній стан, що мав місце до звільнення, яке визнано незаконним).
Судом встановлено, що після поновлення на займаній посаді ОСОБА_3 приступила до роботи. Новий трудовий договір з позивачкою не укладався.
Розпорядженням голови Юр'ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 30.06.2015р. №К-132/0/65-15 ОСОБА_3 було надано частину щорічної відпустки за період роботи з 23.09.2014р. по 22.09.2015р. в кількості 24 календарних днів з 01.07.2015р. по 24.07.2015р. включно (а.с.11).
При цьому за змістом приписів ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
За таких обставин, означене розпорядження залишено в силі і воно є чинним.
Крім того, 17.07.2015р. головою Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4 було видано розпорядження №К-148/0/65-15 «Про втрату чинності розпорядженням голови райдержадміністрації від 30.06.2015р. №К-132/0/65-15 «Про надання частини щорічної відпустки ОСОБА_3В.» (а.с.15).
Листом за підписом голови Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 17.07.2015р. за вих.№01-36-1997/0/63-15 ОСОБА_3 була запрошена до відділу персоналу, по роботі зі зверненнями громадян та забезпечення доступу до публічної інформації апарату райдержадміністрації для отримання трудової книжки та ознайомлення з вищеозначеними розпорядженнями.
Однак, 17.07.2015р. ОСОБА_3 до відділу персоналу, по роботі зі зверненнями громадян та забезпечення доступу до публічної інформації апарату райдержадміністрації не зявилась, про що працівниками апарату складено відповідний акт від 17.07.2015р.
Як пояснила суду ОСОБА_3, до Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вона зявилась лише 10.08.2015р., оскільки в період з 01.07.2015р. по 24.07.2015р. вона перебувала у щорічній відпустці згідно розпорядження голови райдержадміністрації від 30.06.2015р. №К-132/0/65-15, при цьому на дні відпустки припала її тимчасова непрацездатність через хворобу з 17.07.2015р. по 31.07.2015р. (вісім днів), отже, відповідно до ст.11 Закону України «Про відпустки» її відпустка продовжилась на ці вісім днів, тому до роботи вона мала стати 08.08.2015р., але так як це був вихідний день (субота), то відповідно вона вийшла 10.08.2015р. Оскільки 10.08.2015р. ніхто не предявив їй на ознайомлення розпорядження про її звільнення, а голова Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4 повідомив, що такого розпорядження він взагалі не видавав, її, як працівника, якого фактично не звільнено, мали допустити до роботи на займаній посаді, проте, голова райдержадміністрації протиправно відмовив в цьому.
При цьому суд звертає увагу на п.33 Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ (трудове право), за змістом яких якщо рішення суду про поновлення працівника на роботі було скасовано в апеляційному чи касаційному порядку і при новому розгляді справи в позові відмовлено, не виключається можливість скасування й наказу, виданого на виконання скасованого рішення, з визначенням фактичної дати звільнення з урахуванням відпрацьованого працівником часу після поновлення на роботі.
Наведена позиція також не говорить про необхідність повторного звільнення працівника, поновленого на роботі за рішенням суду, яке в подальшому скасоване і наявність у такого працівника статусу працюючої особи до повторного звільнення. Верховний Суд України у даному випадку вказує лише на можливість скасування й наказу, виданого на виконання скасованого судового рішення, як акту, підстава існування якого (рішення суду) відпала, але з визначенням при цьому фактичної дати звільнення працівника з урахуванням відпрацьованого ним часу після поновлення на роботі.
Водночас, слід зазначити, що розпорядження голови Юр'ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 01.07.2015р. №К-147/0/65-15 «Про втрату чинності розпорядження голови райдержадміністрації від 22.05.2015р. №К-90/0/65-15 «Про поновлення на посаді ОСОБА_3В.» та №К-148/0/65-15 «Про втрату чинності розпорядженням голови райдержадміністрації від 30.06.2015р. №К-132/0/65-15 «Про надання частини щорічної відпустки ОСОБА_3В.» позивачкою не оскаржуються. Також позивачкою не ставиться питання про визначення дати її звільнення, оскільки остання вважає себе не звільненою особою, у звязку із чим і просить допустити її до роботи.
Разом з тим, зважаючи на те, що судом встановлено, що ОСОБА_3 є фактично звільненою особою, позовні вимоги останньої задоволенню не підлягають, оскільки наявність у роботодавця обовязку допустити працівника до роботи має місце лише у разі, якщо трудові відносини з цим працівником тривають і він не є звільненим.
Відносно посилань позивачки на порушення відповідачем приписів ст.40 КЗпП України щодо заборони звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період перебування такого працівника у відпустці або в період його тимчасової непрацездатності; п.7 Положення про відділ освіти Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 04.03.2013р. №Р-64/01-08/13 та п.4 Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1999р. №1374, в частині заборони звільнення без погодженням з Департаментом освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації, а також вимог ст.149 КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень до працівника, суд зазначає, що наведені правові норми застосовуються саме у правовідносинах, повязаних із звільненням працівника, а в даному випадку, як зазначалося вище, повторного звільнення ОСОБА_3 не було, а, отже, і вказані законодавчі приписи застосуванню не підлягають.
Зважаючи на наведене та керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Юрївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5