Справа № 816/4589/15
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4589/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С. В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, а саме: привести у відповідність вимогам чинного законодавства та Статуту Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" опубліковане 16 жовтня 2015 року у газеті "Зоря Полтавщини" (№ 154-156) оголошення про проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм".

Позивач зазначив, що незаконні дії відповідача полягали у публікуванні оголошення про проведення конкурсу на зміщення вакантної посади директора Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм". Позивач наголошував на тому, що наявність у спірному оголошенні дискримінаційних умов, оскільки останнє, на думку позивача, складено всупереч положенням Статуту ПОКП "Полтавафарм", тягне за собою значне звуження кола кандидатів для заміщення вакантної посади, тим самим обмежуючи можливість зайняття посади директора ПОКП "Полтавафарм" найбільш досвідченим та компетентним кандидатом. Також з позовної заяви вбачається, що вимога, яка міститься у спірному оголошенні, про наявність у кандидата проходження інтернатури за спеціальністю "Провізор загального профілю" з наступною спеціалізацією за фахом "Провізор організатор" є, на думку позивача, дискримінаційною для кандидатів, що отримали освіту до 1992 року оскільки інтернатуру було впроваджено саме з цього часу. Позивач зазначив, що опубліковане оголошення містить вимогу про надання медичної довідки ф. 093/о, в той час як нормативний акт, яким було затверджено форму вказаної довідки, втратив чинність. Позивач, серед іншого, вважає, що опубліковане оголошення не містить вказівки на місце та час прийому документів від кандидатів, та контактних даних для зв'язку з конкурсною комісією. Позивач також зазначив, що зважаючи на те, що відповідно до п. 1.1 Статуту ПОКП "Полтавафарм" згідно Основ законодавства України про охорону здоров'я підприємство є закладом охорони здоров'я, за організаційно-правовою формою комунальним закладом, заснованим на майні, що перебуває у власності територіальних громад сіл, селищ і міст області, власник підприємства територіальна громада села, селища і міста Полтавської області, членом яких є позивач.

Позивач та його представник у судовому засіданні просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях /а. с. 44-47/.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить таких висновків.

16 жовтня 2015 року у засобі масової інформації "Всеукраїнська громадсько-політична газета "Зоря Полтавщини" (випуск № 154-156) Департаментом охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації розміщено оголошення такого змісту: "Оголошення про проведення конкурсу. Департамент охорони здоров'я облдержадміністрації оголошує конкурс на заміщення вакантної посади директора ПОКП "Полтавафарм". Вимоги до кандидатів: повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки "Фармація", спеціальністю "Фармація"; проходження інтернатури за спеціальністю "Провізор загального профілю" з наступною спеціалізацією за фахом "Провізор-організатор"; підвищення кваліфікації (курси удосконалення, стажування, передатестаційні цикли тощо); наявність сертифіката провізора-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності; стаж роботи за фахом не менше 5 років. Документи (копії документів про освіту (диплом, сертифікат, посвідчення про присвоєння кваліфікаційної категорії), документи, що засвідчують трудовий стаж, копія документа, який посвідчує особу, медична довідка ф. 093/о, заповнена особова картка (форма П-2) з відповідними додатками, дві фотокартки розміром 4х6 см, копія військового квитка (для військовослужбовців або військовозобов'язаних) приймаються до 26.10.2015 року (включно). Засідання конкурсної комісії відбудеться об 11-й год. 27.10.2015 р. за адресою: Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Горбанівська, 2.

Позивач вважає, що зміст зазначеного оголошення є таким, що складений всупереч положенням Статуту ПОКП "Полтвафарм", вимогам чинного законодавства, містить дискримінаційні умови, значно звужує коло кандидатів для заміщення вакантної посади, тим самим обмежуючи можливість зайняття посади директора підприємства найбільш досвідченим та компетентним кандидатом.

Тому позивач змушений був звернутись до суду з даною позовною заявою.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (стаття 2 КАС України).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту Полтавського обласного комунального підприємства "Полтавафарм" підприємство є закладом охорони здоров'я, а засновником останнього є Полтавська обласна рада, власником територіальні громади сіл, селищ і міст Полтавської області. ПОКП "Полтавафарм" підзвітне Полтавській обласній раді та входить до сфери оперативного управління представника власника, що виконує його функції в межах визначених законодавством повноважень Головне управління охорони здоров'я Полтавської облдержадміністрації. До складу підприємства входять центральні районні аптеки, між лікарняні аптеки, центральна міська аптека, аптеки (пункт 1.4.1 Статуту). Підприємство є закладом охорони здоров'я, що функціонує з дозволу і під контролем органу державної влади (пункт 2.1 Статуту). Підприємство утворене з метою ефективного використання спільного майна територіальних громад сіл, селищ і міст області, здійснення оперативного контролю за підвищенням якості забезпечення населення, закладів охорони здоров'я, підприємств, установ і організацій лікарськими засобами та виробами медичного призначення (пункт 2.2 Статуту). Основними напрямками діяльності підприємства є забезпечення найбільш сприятливих виробничо-економічних умов для здійснення державної політики в забезпеченні закладів охорони здоров'я та населення лікарськими засобами і виробами медичного призначення, формування необхідних резервів на випадок епідемій, стихійного лиха, надзвичайних ситуацій, забезпечення пільгових категорій населення, удосконалення фармацевтичної діяльності, впровадження нових технологій і форм господарювання (пункт 2.3 Статуту).

Заклад охорони здоров'я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників (стаття 3 Основ законодавства України про охорону здоров'я).

До фармацевтичних (аптечних) закладів, відповідно наказу Міністерства охорони здоров'я України від 28.10.2002 № 385 "Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я", відносяться, серед іншого, аптечні бази (склади).

Аптечна база (склад) - заклад охорони здоров'я, основне завдання якого полягає в забезпеченні лікарськими засобами інших суб'єктів оптової або роздрібної торгівлі, закладів охорони здоров'я та виробників лікарських засобів шляхом здійснення ним оптової торгівлі (Наказ Міністерства охорони здоров'я "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами" від 31.10.2011 N 723).

Отже, суд приходить до висновку, що Полтавське обласне комунальне підприємство "Полтавафарм" є закладом охорони здоров'я /а. с. 11/.

Відповідно до Положення про Департамент охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації основним завданням Департаменту, серед іншого, є управління закладами охорони здоров'я, які утримуються за рахунок коштів обласних бюджетів, організація їх кадрового, матеріально-технічного і методичного забезпечення (абзац 6 пункту 3 Положення).

Рішенням Полтавської обласної ради (друге засідання двадцять восьмої сесії шостого скликання) від 14 травня 2015 року "Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств (установ, організацій, закладів), які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області, укладення та розірвання з ними контрактів, затвердженого рішенням двадцять сьомої сесії Полтавської обласної ради п'ятого скликання від 23 червня 2010 року" визначено, що уразі відкриття вакансії керівника комунального підприємства (установи, організації, закладу) подання готується після проведення процедури конкурсного відбору облдержадміністрацією для керівників підприємств (установ, організацій, закладів), які знаходяться в управлінні облдержадміністрації; обласною радою - для керівників підприємств (установ, організацій, закладів), які знаходяться в управлінні обласної ради (пункт 2.1 розділу ІІ "Укладення контракту" Положення) /а. с. 33/.

Позивач у позовні заяві зауважив, що Статутом ПОКП "Полтавафарм" (пункт 6.1) визначено, що на посаду директора призначається особа, яка має вищу фармацевтичну освіту освітнього кваліфікаційного рівня "Спеціаліст" зі спеціальністю "Організація і управління фармацією" зі стажем роботи за спеціальністю не менше 10 років, і наполягав тому, що спірне оголошення, розміщене відповідачем у газеті "Зоря Полтавщини", містить вимоги до кандидата на посаду директора ПОКП "Полтавафарм", які суперечать вказаному пункту Статуту підприємства. Позивач наголошував, що на підставі оголошення, що містить вимоги, які не відповідають статут ПОКП "Полтавафарм" до управління підприємством може прийти особа, яка взагалі не має відповідної спеціальності, що дає підстави займати адміністративну посаду "Організація та управління фармацією", або має спеціалізацію, що не дає права здійснювати управління закладом охорони здоров'я "Технологія фармацевтичних препаратів", "Лабораторна діагностика", "Якість, стандартизація і сертифікація" тощо. Вимога про наявність у кандидата проходження інтернатури за спеціальністю "Провізор загального профілю" з наступною спеціалізацією за фахом "Провізор організатор" є дискримінаційною для кандидатів, що отримали освіту до 1992 року, так тільки з цього часу була введена інтернатура в систему освіти.

Надаючи оцінку твердженням позивача суд зазначає, що статтею 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я визначено, що керівником закладу охорони здоров'я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров'я здійснюються відповідно до законодавства.

Керівники державних, комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком від трьох до п'яти років. Порядок укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров'я та типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Отже, з викладеного можна зробити висновок, що керівником закладу охорони здоров'я може були призначено лише особу, яка відповідає єдиними кваліфікаційним вимогам, встановленим уповноваженим органом, у порядку, визначеному виключно чинним законодавством.

Так, Міністерством охорони здоров'я України затверджено та впроваджено в дію наказом Міністерства охорони здоров'я України від 29.03.2002 № 117, за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України, Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників (Випуск 78 "Охорона здоров'я).

Відповідно до пункту 6 "Завідувач бази аптечної" вказаного Довідника встановлено такі кваліфікаційні вимоги до завідувача бази аптечної: повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки "Фармація", спеціальністю "Фармація"; проходження інтернатури за спеціальністю "Провізор загального профілю" з наступною спеціалізацією за фахом "Провізор-організатор"; підвищення кваліфікації (курси удосконалення, стажування, передатестаційні цикли тощо); наявність сертифіката провізора-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності; стаж роботи за фахом - не менше 5 років.

Суд зауважує, що наведені вище кваліфікаційні вимоги в повному обсязі відображені в оголошенні "Оголошення про проведення конкурсу", розміщеному відповідачем в у засобі масової інформації "Всеукраїнська громадсько-політична газета "Зоря Полтавщини" (випуск № 154-156).

Оскільки до кандидата на посаду директора ПОКП "Полтавафарм" мають висуватись кваліфікаційні вимоги, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, то позивач, під час подання оголошення про проведення конкурсу на заміщення вказаної посади, правомірно керувався саме Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників (Випуск 78 "Охорона здоров'я), а не Статутом ПОКП "Полтавафарм", як це прямо визначено ст. 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я.

Стосовно твердження позивача про те, що вимога, яка міститься у спірному оголошенні, про наявність у кандидата проходження інтернатури за спеціальністю "Провізор загального профілю" з наступною спеціалізацією за фахом "Провізор організатор" є дискримінаційною для кандидатів, що отримали освіту до 1992 року, суд зазначає, що єдині кваліфікаційні вимоги до керівника закладу охорони здоров'я встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників (Випуск 78 "Охорона здоров'я) 29.03.2002. Крім цього суд звертає увагу, що , претендент на посаду керівника закладу охорони здоров'я не позбавлений права пройти відповідну інтернатуру для реалізації конституційного права на працю (стаття 43 Конституції України).

Отже доводи позивача про те, що спірне оголошення містить дискримінаційні умови щодо претендентів на посаду директора ПОКП "Полтавафарм" не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи.

Позивач в позовній заяві також зазначив, що спірне оголошення про проведення конкурсу містить вимогу про необхідність надання претендентом на посаду директора ПОКП "Полтавафарм" медичної довідки ф. 093/о, в той час як нормативний акт, яким була затверджена форма вказаної довідки (наказ Міністерства охорони здоров'я України № 45 від 31.03.1994), на момент подання оголошення втратив чинність.

З цього приводу відповідач у своїх письмових запереченнях зазначив, що останнім дійсно було допущено технічну помилку у спірному оголошенні. Разом з тим, Департаментом наступного дня після опублікування оголошення в газеті "Зоря Полтавщини" були вжиті дії щодо виправлення помилки: відповідач розмістив оголошення на своєму офіційному веб-сайті в розділі "Оголошення" та направив керівникам відділів кадрів обласних закладів охорони здоров'я телефонограму для інформування зацікавлених осіб. Відповідачем до письмових заперечень додані фотозображення сторінки офіційного веб-сайту Департаменту охорони здоров'я (http://uoz.gov.ua/2015/10/17/4821/) та копія телефонограми /а. с. 49-50, 53/.

Крім того позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що зазначення у спірному оголошенні вимоги про надання довідки за ф. 093/о мало наслідком позбавлення участі у конкурсі кандидатів, що відповідали вимогам.

Позивач у позовній заяві неодноразово наголошував на тому, що спірне оголошення містить дискримінаційні умови, значно звужує коло кандидатів для заміщення вакантної посади, тим самим обмежуючи можливість зайняття посади директора підприємства найбільш досвідченим та компетентним кандидатом, безпосередньо торкається моїх прав та обов'язків, як член територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області.

Вирішуючи питання про наявність порушених прав позивача в публічно правових відносинах з відповідачем, суд виходить із наступного.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративне судочинство, відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, спрямоване на захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до визначення, наведеного у частині 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Для визначення ознак публічно-правового спору суд повинен встановити, зокрема, наявність матеріально-правових відносин між учасниками спору. Публічно правовий спір може виникати із конституційних, адміністративних, фінансових та інших правовідносин, зміст яких складає, з одного боку, обовязок органу публічної адміністрації вчинити певний акт на користь особи і з іншого право особи вимагати виконання цього обовязку від органу публічної адміністрації як від носія владних повноважень. Більш того, особа повинна бути переконана у тому, що такі відносини перебувають у стані порушення норми або права.

Спираючись на норми Конституції, як норми прямої дії, якими визначено зміст прав та свобод, особа має можливість вимагати від держави в особі органів публічної адміністрації належної організації та безпосереднього виконання кореспондуючих обовязків.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У пункті 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

А тому дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права та інтереси особи в тому разі, якщо вони, по-перше, вчинені з перевищенням повноважень, та, по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив на стан суб'єктивних прав та обов'язків особи.

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України N 9-зп від 25 грудня 1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналізуючи наведені норми та висновок Конституційного Суду України, вбачається, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Натомість, під час судового розгляду даного позову, позивач неодноразово зазначав, що не є учасником конкурсу на заміщення вакантної посади директора ПОКП "Полтавафарм", оголошення про початок якого було розміщено 16 жовтня 2015 року у газеті "Зоря Полтавщини", і зі змістом якого не погодився позивач.

Тобто, суд приходить до висновку, що позивач не є суб'єктом правовідносин, які склались в результаті подання відповідачем оголошення про проведення конкурсу.

Будь-яких інших обставин, які б вказували на безпосереднє порушення прав позивача спірним оголошенням, позивач не навів.

Таким чином, позивач не довів наявність порушення публікуванням спірного оголошення саме його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, які потребують судового захисту.

Також суд зауважує, що оголошенням про проведення конкурсу, зі змістом якого не погодився позивач, розміщеним відповідачем 16 жовтня 2015 року у газеті "Зоря Полтавщини", встановлено строк проведення конкурсу 27 жовтня 2015 року та строк подання документів до 26.10.2015. Отже, спірним оголошенням встановлені строки, у межах яких вчиняються певні дії, а саме: 26.10.2015 строк подання документів, 27.10.2015 дата проведення засідання конкурсної комісії. Натомість, позивач звернувся до суду із даним позовом 16.11.2015, тобто, після закінчення перебігу строків, встановлених спірним оголошенням для вчинення дій по наданню документів та проведення засідання конкурсної комісії. За таких обставин, суд доходить висновку, що станом на момент звернення до суду із даним позовом, так і на момент розгляду справи дія оголошення є закінченою. При цьому позивачем у позовній заяві констатується обставина перенесення засідання конкурсної комісії на іншу дату, яке не охоплюється змістом та строками дії спірного оголошення.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1.

Згідно статті 94 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 01.12.2015.

Суддя Р.І. Молодецький