Справа № 127/21985/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/21985/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Олійник О.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

01 грудня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Майданюк Я.Л.,

за участю апелянта: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора АП ВДАІ з обслуговування Вінницького району ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 08.09.2015 року серії ПС1 №867962,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора АП ВДАІ з обслуговування Вінницького району ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 08.09.2015 року серії ПС1 №867962.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2015 року в задоволенні даного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити.

Мотивами апеляційної скарги особа, яка її подала, зазначає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Апелянт в судовому засіданні 01 грудня 2015 року вимоги поданої ним апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь відповідача в судовому засіданні не визнавалась обовязковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи за наявної явки.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції апелянтом було заявлено клопотання щодо проведення в залі судового засідання фото- і відеозапису із застосуванням стаціонарної апаратури.

На виконання приписів статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України та основоположного принципу адміністративного судочинства в України, а саме: принципу гласності та відкритості адміністративного процесу, та за наявності у осіб (представників засобів масової інформації) посвідчень журналістів, колегія суддів апеляційної інстанції вказане клопотання позивача задовольнила.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та пояснення апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 07 серпня 2015 року інспектором взводу з обслуговування СП №3 роти ДПС ДАІ прапорщиком міліції ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення (серія АП1№253049) відносно ОСОБА_2

Згідно з вищезазначеним протоколом 07 серпня 2015 року о 17:23 хв. на 275 км траси Київ-Чоп в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 перевищив встановлену швидкість на 50 км/год, рухаючись зі швидкістю 115 км/год. Швидкість вимірювалась приладом "TruCam" № ТС 00760 (а.с.5).

Керуючись положеннями ст.268 КУпАП ОСОБА_2 під час складання та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2015 року було заявлено клопотання про перенесення слухання справи за місцем його проживання.

Відтак, 08 вересня 2015 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 867962 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст. 122 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що допущене позивачем порушення Правил дорожнього руху України мало місце, було належним чином зафіксоване, а відтак, оскаржувана постанова є законною.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Вищевказані правовідносини регулюються положеннями Конституції України, Кодексу України про адміністративне правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України, Законів України "Про дорожній рух", "Про міліцію"(чинного на момент прийняття оскаржуваної постанови відповідача).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху : створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно з п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (з наступними змінами та доповненнями), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. Частиною 1 ст. 122 КУпАП визначено, що порушення правил дорожнього руху України є перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобі більш як на двадцять кілометрів на годину, порушенням вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходів, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як встановлено з матеріалів справи, а саме зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 867962 від 08.09.2015 року вбачається, що 07 серпня 2015 року о 17 год. 23 хв. в с.Корець на 275 км а/д Київ-Чоп інспектором взводу з обслуговування СП №3 роти ДПС ДАІ прапорщиком міліції ОСОБА_4 за допомогою вимірювача швидкості "TruCam" № ТС 00760 було зафіксовано автомобіль НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, який в порушення Правил дорожнього руху рухався зі швидкістю 115 км/год. при максимально допустимій швидкості руху 60 км/год (а.с.6).

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, номр і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення (серія АП1 №867962) він містить у собі передбачені ст.256 КУпАП відомості щодо особи, яка його склала, особи, яка притягається до відповідальності; місця, часу та суті адміністративного правопорушення; посилання на нормативно правовий акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення; посилання на технічний засіб за допомогою якого встановлено правопорушення; письмові пояснення позивача щодо суті правопорушення.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач надав суду пояснення, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення він неодноразово зазначав інспектору, що на момент вчинення правопорушення, яке було зафіксоване на прилад "TruCam" він (ОСОБА_2В.) не перебував за кермом, що у свою чергу виключає склад вчиненого ним правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі,та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 07.08.2015 року позивачем власноручно зазначено в графі протоколу "Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення", що "з порушенням не згоден, в населеному пункті рухався із дозволеною швидкістю", тобто апелянтом жодним чинном не зазначено, що він не перебував за кермом автомобіля чи того, що інша особа керувала автомобілем на час вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов до думки, що під час розгляду справи апелянтом не було надано жодних доказів, які б свідчили про обставини, на які позивач посилається, як на підставу відсутності складу вчиненого ним адміністративного правопорушення, а саме того, що він не перебував за кермом автомобіля на момент вчинення правопорушення.

Відтак, колегія суддів дійшла до твердження, що протокол про адміністративне правопорушення, який складено інспектором ДПС ОСОБА_4, є належним та допустимим доказом, в розумінні статтей 69-70 КАС України, який свідчить про вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення.

Також, відповідно до п. 12.1. Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Фіксація правопорушення учасниками дорожнього руху за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, є фіксацією порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів на електронний носій чи світлочутливу плівку, що може забезпечити визначення суті порушення та чітке зображення транспортного засобу, яким було вчинено правопорушення (його марку, колір, номерний знак) та, по можливості, водія, що знаходився за кермом».

Пункт 12.3. тієї ж Інструкції вказує на те, що оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, проводиться після обробки інформації, що міститься на електронних носіях, особою, яка відповідальна за роботу цього технічного засобу. Зазначена особа робить роздруківки матеріалів фото-, кінозйомки чи відеозапису, перевіряє транспортний засіб по автоматизованій інформаційно-пошуковій системі "Автомобіль" для встановлення власників або співвласників транспортних засобів, фотокартку передає до підрозділу з адміністративної практики для реєстрації.

Згідно із ст. 14-1 КУпАП, швидкість транспортного засобу має вимірюватись працівниками ДАІ приладом, який обладнано автоматичним режимом фіксації і має функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису. Тільки за таких умов отриманні покази набувають доказового значення у справі про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до заперечень на позов доказів вбачається, що правопорушення зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості "TruCam", який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювання техніки та допущений до застосування в Україні. Лазерний вимірювач "TruCAM" серійний № ТС 00760, за допомогою якого зафіксовано правопорушення, має свідоцтво про державну метрологічну атестацію: 22-2/2503650 (дійсний до 04.06.2016 року) та експертний висновок ДССЗЗІ України за № 370 від 20.07.2012 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 року № 33 затверджено перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

Згідно до вказаного переліку зазначено, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів "TruCam" визначений як спеціальний технічний засіб, який працює в автоматичному режимі, що має функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тобто вказаний засіб використовується працівниками ДАІ під час несення ними відповідної служби.

З фотоматеріалів вбачається час та дата вчинення правопорушення, марка автомобіля та його реєстраційний номер, швидкість руху автомобіля.

Таким чином, факт порушення позивачем ПДР України також підтверджується і технічними засобами, які згідно із ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що зміст оскаржуваної постанови про адміністратвине правопорушення від 08.09.2015 року відповідає вимогам, які пред'являються до її змісту та які передбачені ст.283 КУпАП, в редакції чинній на час складення постанови.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає доведеним факт скоєння позивачем правопорушення, відповідальність, за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП, у зв'язку з чим вважає правомірними дії інспектора АП ВДАІ з обслуговування Вінницького району УМВС України лейтенанта міліції ОСОБА_3 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення оскаржуваної постанови від 08.09.2015 року.

Суд апеляційної інстанціх зазначає, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції апелянтом було завлено клопотання про допит свідка ОСОБА_5, яка, зі слів позивача, була присутньою в автомобілі на момент зупинення і на час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2015 року.

В задоволенні вказаного клопотання апелянта судом відмовлено, з тих підстав, що заявлений свідок ОСОБА_5 є дружиною позивача, відповідно до паспортних даних апелянта-Дробота О.В., і показання даної особи можуть бути, відносно свого чоловіка, не об'єктивними.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обгрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 03 грудня 2015 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7