Справа № 2а-2338/11/0970
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2011-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2011 р. Справа № 2a-2338/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Скільський І.І.

при секретарі Бурда М.Р.,

за участю:

представника позивача не зявився,

представника відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: відділу Державної виконавчої служби Рогатинського районного управління юстиції

про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2011 року ВП №27406039,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Рогатинського районного управління юстиції про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2011 року ВП №27406039.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення вимог п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», 05.07.2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рогатинського районного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №27406039. Вважає, що вказана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не зявився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно частини 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено принцип обовязковості судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України Про виконавче провадження в редакції Закону України від 04.11.2010 N 2677-VI /2677-17/).

Частина 1 статті 17 Закону України Про виконавче провадження встановлює, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Пунктом 1 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження»встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців.

Частиною 1 статті 25 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рогатинського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа - Постанови №161776 від 13.09.2010 року, виданої ВДАІ Рогатинського району.

Судом встановлено, що постанова ВДАІ Рогатинського району №161776 від 13.09.2010 року набрала чинності 28.09.2010 року, а заява про примусове виконання подана 01.07.2011 року (а.с.9).

Тобто, державним виконавцем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження не враховано вимог Закону України «Про виконавче провадження»про встановлення тримісячного строку предявлення виконавчих документів до виконання.

Заява про примусове виконання подана 01.07.2011 року, а постанова винесена державним виконавцем 05.07.2011 року, що є порушенням вимог ст.22 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 26 Закону України Про виконавче провадження передбачено підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, у відповідності до якої державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Так, відповідно до вимог частини 1 статті 8 Закону України Про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України „Про виконавче провадження, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до п.2ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Враховуючи наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №27406039 від 05.07.2011 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 27.09.2011 року.