Справа № 2а-0770/2245/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2015 р. м. Київ К/800/16627/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Васильченко Н.В.,

Єрьоміна А.В.

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою Чопської митниці Міндоходів на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі за позовом Виноградівського районного центру зайнятості до Державної митної служби України , Чопської митниці Міндоходів про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

Виноградівський районний центр зайнятості звернувся в суд з позовом до Державної митної служби України, Чопської митниці Міндоходів , в якому просив стягнути з Чопської митниці 9550, 37 грн., які безпідставно виплачені як допомога по безробіттю гр. ОСОБА_4

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, всупереч вимогам ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», не було добровільно виконано обов'язок щодо відшкодування позивачу виплаченого забезпечення за період перебування особи на обліку як безробітної та у зв'язку з поновлення ОСОБА_4 на роботі за рішенням суду.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Чопської митниці ДМС України на користь Виноградівського районного центру зайнятості суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг ОСОБА_4 у розмірі 9550,37 грн.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Чопська митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.07.2011 року ОСОБА_4 був зареєстрований як безробітній у Виноградівському РЦЗ.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.01.2012 року ОСОБА_4 поновлений на займаній посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 3 (Виноградів) Чопської митниці з 1.07.2011 року та зобов'язано Чопську митницю виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1.07.2011 року по 31.01.2012 року. Постанова в частині поновлення та стягнення середньомісячної заробітної плати допущена до негайного виконання.

На підставі рішення суду наказом Держмитслужби України від 17.02.2012 року № 337-к ОСОБА_4 поновлений на державній службі в митних органах на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 3 (Виноградів) Чопської митниці з 1.07.2011 року.

Згідно даних персональної картки ОСОБА_4 № 71200003, наказом Виноградівського РЦЗ від 20.02.2012 року № НТ120220, ОСОБА_4 знятий з обліку в РЦЗ.

За час перебування на обліку ОСОБА_4, Виноградівським РЦЗ виплачено йому допомогу по безробіттю в розмірі 9550,37 грн., що підтверджується витягами з відомостей виплат за видом забезпечення «допомога по безробіттю» Виноградівського РЦЗ за №№ 140, 101, 59, 3, 996, 967, 947, 922, 895, 862, 842, 674, 740, 716, 758, 654, 593, 573.

Виноградівським РЦЗ листом від 22.02.2012 року № 302-06, на підставі наказу Виноградівського РЦЗ від 21.02.2012 року № 36, направлено Держмитслужбі України повідомлення про відшкодування коштів, однак Держмитслужба України листом від 14.03.2012 року за № 14/1-805 повернула без виконання повідомлення Виноградівського РЦЗ, оскільки Держмитслужба України не є роботодавцем ОСОБА_4

Виноградівським РЦЗ листом від 21.03.2012 року № 474-06, на підставі наказу Виноградівського РЦЗ від 21.02.2012 року № 36, направлено Чопській митниці повідомлення про відшкодування коштів, однак Чопська митниця листом від 4.04.2012 року № 1/3-8.45/2598-П повідомила про неможливість виконання повідомлення в зв'язку з оскарженням до Львівського апеляційного адміністративного суду постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.01.2012 року у справі № 2а-0770/2446/11, тому дана постанова не набрала законної сили та не може бути виконана.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що у Чопської митниці як у роботодавця ОСОБА_4 в силу приписів ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» існує обов'язок щодо сплати позивачу виплаченого забезпечення та вартості наданих послуг останньому за період перебування особи на обліку як безробітної та у зв'язку з поновлення ОСОБА_4 на роботі за рішенням суду.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення частини четвертої статті 21 КАС, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18.06.2013 року у справі № 21-204а13.

Права, обов'язки та відповідальність Фонду та роботодавця визначені ст. 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-III від 02.03.2000 року, якими передбачено, зокрема, право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

За встановлених судами попередніх інстанцій обставин, відповідач у спірних відносинах виступав в ролі роботодавця та не виконував функцій суб'єкта владних повноважень,а вимога про стягнення шкоди, в свою чергу, не поєднана із вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності відповідача.

На підставі наведеного, враховуючи характер спірних правовідносин, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції помилково відкрив провадження у адміністративній справі та розглянув справу по суті позовних вимог, а суд апеляційної інстанції вказану помилку не виправив.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про необхідність скасування постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2013 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року та закриттю провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і закрити провадження.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220-1, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Чопської митниці Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом Виноградівського районного центру зайнятості до Державної митної служби України, Чопської митниці Міндоходів про стягнення коштів - закрити.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: