Справа № 808/3271/15
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року 10:50Справа № 808/3271/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П. за участю секретаря судового засідання Сірик К.Л. та представників

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18 червня 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (Провонаступник - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.05.2015 за № та за №000083201.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на безпідставність висновків, зроблених податковим органом в акті перевірки стосовно нереальності здійснення господарських операцій з контрагентами позивача - ТОВ НВП «Металпромсервіс» (), ТОВ «Стенлі-К» () та не набуття належним чином цивільної право-дієздатності за вказаними операціями. Господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальних характер, поставка товарів та виконання будівельних робіт підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами (актами приймання виконаних підрядних робіт, довідками про вартість виконаних підрядних робіт, видатковими та податковими накладними, прибутковими ордерами, товарно-транспортними накладними, оборотно-сальдовими відомостями, тощо). Надані первинні бухгалтерські документи по формі та за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Придбані у контрагента роботи, були використані позивачем у своїй подальшій господарській діяльності, тобто передані ПАТ «Мотор Січ», що є доказом їх наявності та відповідності чинному законодавству. Твердження відповідача стосовно не підтвердження реальності господарських операцій ТОВ «Співдружність» базуються виключно на підставі отриманою податкової інформації про порушення вимог чинного законодавства контрагентами позивача, що є не припустимим. Податковий кодекс України виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставить у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання.

Позивач вважає висновки, викладені в акті перевірки такими, що не відповідають діючому податковому законодавству та фактичним обставинам. З урахуванням вище зазначеного, вважає податкові повідомлення-рішення від 21.05.2015 за № та за №000083201 протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив, з підстав визначених у письмових запереченнях (вх. № 49688 від 06.11.2015), зокрема зазначив, що укладені позивачем із ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К» фінансового-господарські угоди є фіктивними правочинами та спрямовані на надання податкової вигоди третіх осіб. У звязку із наведеним, документи отримані від постачальників ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К» не можуть вважатися підтверджуючими в межах господарської діяльності. Такий висновок податковим органом зроблено на підставі отриманої податкової інформації від інших контролюючих органів ДФС, відповідно до якої у контрагентів позивача відсутні основні засоби, виробниче обладнання, матеріали (сировина), товарні запаси, трудові ресурси для здійснення господарської діяльності. Зауважує, що до перевірки позивачем не надано належним чином оформлені товарно транспорті накладні по взаємовідносинам з ТОВ «Стенлі-К». Товарно транспортна накладна відноситься до первинної транспортної документації, ведення форм якої для всіх субєктів господарської діяльності незалежно від форм власності є обовязковим. Таким чином, позивачем завищено витрати по взаємовідносинам з ТОВ НВП «Металпромсервіс» у розмірі 367 096 грн. та завищено податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К», що привезло до заниження податку на додану вартість у сумі 180 646 грн., що підлягає сплаті у Державний бюджет України.

На підставі вище викладеного вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом у порядку встановленому чинним законодавством, а тому підстави для їх скасування відсутні. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 06.11.2015 на підставі ст. 160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Співдружність» () зареєстроване Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 17.06.1998, свідоцтво про державну реєстрацію від 17.06.1998 за № 1 000743, адреса: 69068, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Офіцерська, буд. 32, знаходиться на податковому обліку у ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя та є платником ПДВ, що підтверджується Свідоцтвом платника ПДВ від №200198268.

В період з 08.05.2015 по 12.05.2015 фахівцями ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя, на підставі направлення від 08.05.2015 № 237, відповідно до наказу від 07.05.2015 № 236 та згідно з п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Співдружність» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ НВП «Металпромсервіс» (), ТОВ «Мік» (), ТОВ «Стенлі-К» (), що відображені у податкових деклараціях з податку на додану вартість за вересень, листопад та грудень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено Акт № 46/22-01/25485792 від 13.05.2015 (далі Акт перевірки).

Висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог:

- п. 138.1 ст. 138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено витрати по взаємовідносинам з ТОВ НВП «Металпромсервіс» у розмірі 367 096 грн., що привезло до заниження податку на прибуток у розмірі 66 077 грн., у т.ч. за відповідні звітні податкові періоди: 2014 рік 66 077 грн.;

- п. 14.1.181, п. 14.1 ст. 14, п. 201.10 ст. 201, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К», що привезло до заниження податку на додану вартість у сумі 180 646 грн., у т.ч. за відповідні податкові періоди: вересень 2014 року у розмірі 73 419 грн., листопад 2014 року у розмірі 17 396 грн., грудень 2014 року у розмірі 89 831 грн.

В акті перевірки податковим органом зазначено, що порушення виникли внаслідок включення до складу податкового кредиту сум ПДВ від операцій під час взаємовідносин з ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К».

21.05.2015, на підставі акту перевірки № 46/22-01/25485792 від 13.05.2015 відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення форми «Р»:

№ НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на загальну суму 99115,50 грн., у т.ч. за основним платежем 66077 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 33038,50 грн.;

№ НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 270969 грн., у т.ч. за основним платежем 180646 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 90323 грн.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із вимогою про їх скасування.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у перевіряємому періоді позивач мав фінансового-господарські відносини з субєктами господарювання - ТОВ НВП «Металпромсервіс» (), ТОВ «Мік» (), ТОВ «Стенлі-К» () з поставки деревини та отримання будівельних робіт для виконання умов договорів підряду на будівельні роботи, укладених з ПАТ «Мотор Січ» № 36 (УСиСР) від 10.07.2014, № 61 (УСиСР) від 09.11.2012.

Вищезазначені договори позивача з ПАТ «Мотор Січ» з відповідними додатковими угодами долучені до матеріалів справи.

Так, судом встановлено, що у вересні 2014 року позивач придбав послуги у ТОВ НВП «Металпромсервіс» для промислової діяльності підприємства, на підставі договорів підряду на будівельні роботи № 44-СП та № 45-СП від 29.07.2014, які включені до складу витрат у декларації з податку на прибуток підприємств, стр. 05.1 (собівартість реалізованих товарів (робіт, послуг)), стр. 05 (витрати операційної діяльності).

29.07.2014 між ТОВ «Співдружність» і ТОВ НВП «Металпромсервіс» укладено договори підряду на будівельні роботи № 44-СП та № 45-СП (надалі - Договори), за умовами яких (п. 1.1) ТОВ «Співдружність» (Замовник) доручає, а ТОВ НВП «Металпромсервіс» (Підрядник) зобовязується на свій ризик виконати будівельні роботи на обєкті: реконструкція та капітальний ремонт і споруд на обєктах АТ «Мотор Січ». Термін виконання затвердженого обєму робіт до 31.12.2014.

Відповідно до п. 4.1 Договорів орієнтовна сума договорів, включає вартість матеріалів і виконуваних підрядником робіт з урахуванням послуг ген підряду 4%, інших витрат, що складає 833333,33 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 166666,67 грн., разом за даними Договорами 1 000 000 грн. Оплата послуг генпідряду проводиться в продовж 10 банківських днів з моменту перерахування грошових коштів Замовником на рахунок Підрядника.

Пунктом 8.3 Договорів передбачено, що договори набувають чинності з моменту підписання та діють до 31.12.2014.

В межах зазначених договорів ТОВ НВП «Металпромсервіс» виконало ряд робіт, що підтверджується відповідними актами приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 року (форма №КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2014 року (форма №КБ-3) та актами примання - передачі матеріалів, необхідних для проведення комплексу робіт на обєкті за вересень 2014 року.

Відповідно до ч.4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Надані позивачем під час перевірки акти форми №КБ-2в за вересень 2014 року, що свідчить про передачу виконаних робіт, відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і є первинними документами в розумінні цього Закону, а сама форма акта затверджена наказом Мінрегіонбуду України від 04.10.2009 №554.

На підтвердження виконання вищезазначених договорів підряду позивачем до матеріалів справи надані наступні податкові накладні: № 32 від 12.09.2014 на загальну суму 42926,94 грн. (ПДВ 7154,49 грн.); № 41 від 16.09.2014 на загальну суму 43111,38 грн. (ПДВ 7185,23 грн.); № 61 від 18.09.2014 на загальну суму 22128,48 грн. (ПДВ 3688,08 грн.); № 19 від 05.09.2014 на загальну суму 41310,47 грн. (ПДВ 6885,08 грн.); № 20 від 05.09.2014 на загальну суму 24314,14 грн. (ПДВ 4052,36 грн.); № 42 від 16.09.2014 на загальну суму 31454,45 грн. (ПДВ 5242,41 грн.); № 43 від 16.09.2014 на загальну суму 31447,25 грн. (ПДВ 5241,21 грн.); № 45 від 16.09.2014 на загальну суму 23772,10 грн. (ПДВ 3962,02 грн.); № 48 від 16.09.2014 на загальну суму 41538,98 грн. (ПДВ 6923,16 грн.); № 49 від 16.09.2014 на загальну суму 41528,18 грн. (ПДВ 6921,36 грн.); № 50 від 16.09.2014 на загальну суму 58282,33 грн. (ПДВ 9713,72 грн.); № 59 від 18.09.2014 на загальну суму 17574,59 грн. (ПДВ 2929,10 грн.); № 44 від 16.09.2014 на загальну суму 25351,49 грн. (ПДВ 4225,25 грн.).

Розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі. Позивачем надані банківські виписки, що підтверджує розрахунок між сторонами за договорами підряду на будівельні роботи № 44-СП та № 45-СП від 29.07.2014.

Відповідно до підпункту 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Договори підряду на будівельні роботи № 44-СП та № 45-СП від 29.07.2014 на момент ухвалення рішення у справі є чинними. Вчинені за ним правочини не були визнані нікчемними у передбаченому чинним законодавством порядку.

Доказів іншого відповідачем не надано.

Таким чином у податкового органу відсутні правові підстави посилатися на нездійснення господарських операцій і формування штучного податкового кредиту.

Також, у перевіряємому періоді позивач мав фінансово-господарські відносини з ТОВ «Стенлі-К» з придбання деревини. Господарські відносини здійснювались без укладення договорів, на підставі рахунків-фактури, а саме: № 41 від 06.11.2014, № 37 від 21.11.2014, № 45 від 03.12.2014, № 48 від 04.12.2014, № 79 від 15.12.2014, № 86 від 17.12.2014.

Реальність господарських операцій, рух активів та зміни майнового стану платника податків повністю підтверджуються первинними та іншими документами, які надані позивачем до матеріалів справи, а саме:

- видаткові накладні: № РН-0000146 від 04.12.2014, № РН-0000247 від 08.12.2014, № РН-0000246 від 05.12.2014, № РН-0000245 від 05.12.2014, № РН-0000250 від 16.12.2014, № РН-0000269 від 18.12.2014;

- податкові накладні: № 63 від 07.11.2014 на загальну суму 104 379 грн. (у т.ч. ПДВ 17 396,50 грн.); № 242 від 25.11.2014 на загальну суму 45000 грн. (у т.ч. ПДВ 7500 грн.); № 22 від 05.12.2014 на загальну суму 30000 грн. (у т.ч. ПДВ 5000 грн.); № 39 від 08.12.2014 на загальну суму 37500 грн. (у т.ч. ПДВ 6250 грн.); № 21 від 05.12.2014 на загальну суму 61139,62 грн. (у т.ч. ПДВ 10189,94 грн.); № 91 від 16.12.2014 на загальну суму 63000 грн. (у т.ч. ПДВ 10500 грн.); № 118 від 18.12.2014 на загальну суму 57000 грн. (у т.ч. ПДВ 9500 грн.); № 161 від 22.12.2014 на загальну суму 56500,02 грн. (у т.ч. ПДВ 9416,67 грн.); № 170 від 23.12.2014 на загальну суму 55343,75 грн. (у т.ч. ПДВ 9223,96 грн.); № 209 від 29.12.2014 на загальну суму 69000 грн. (у т.ч. ПДВ 11500 грн.); № 207 від 29.12.2014 на загальну суму 64500 грн. (у т.ч. ПДВ 10750 грн.;

- оборотно-сальдовою відомістю по рахунку: 631 за 01.09.2014 по 31.12.2014;

- оборотно-сальдовою відомістю по рахунку: 6442 за 01.09.2014 по 31.12.2014;

- реєстр документів за вересень грудень 2014 року по контрагенту ТОВ «Стенлі-К».

Також до матеріалів справи позивачем надано копії товарно-транспортних накладних: № 601258 від 07.11.2014, № 601277 від 04.12.2014, № 601294 від 08.12.2014, № 601286 від 05.12.2014, № 601285 від 05.12.2014, № 601318 від 15.12.2014, № 601321 від 18.12.2014. Однак суд зауважує, що при дослідженні оригіналив цих документів встановлено, що копії зазначених товарно-транспортних накладних не відповідають оригіналам, оскільки в оригіналах містяться дописки ручкою в деяких графах. Однак вся друкована інформація в копіях, підписи та штемпелі відповідають наданим оригіналам.

Товари поставлялись на складські приміщення позивача, які ним орендовані у ТОВ «Співдружність-Буд» на підставі договорів оренди майна №198.13 від 01.08.2013, № 310.13 від 01.11.2013 з додатковими угодами.

Вказані складські приміщення мають загальну площу 10699,40 м.кв. та розташовані за адресою: м.Запоріжжя, вул. Донецьке шосе, 2-Г.

Розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі. Позивачем надані банківські виписки, що підтверджує розрахунок між сторонами за поставку деревини.

В акті перевірки податковим органом зроблено висновок, що у ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К» наявні ознаки відсутності факту реального здійснення господарської діяльності. Операції з придбання ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо - складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Фінансово-господарська діяльність ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К» здійснювалась поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про не набуття належним чином цивільної право-дієздатності. Фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ «Співдружність» та контрагентами ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К» є фіктивними правочинами, та такими що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами. Враховуючи, що у ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К» відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи не є господарською діяльністю підприємства, в розумінні Податкового Кодексу України.

У зв'язку з вищезазначеним, операції з придбання товарів (робіт, послуг) ТОВ «Співдружність» у ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К» - податкові накладні не є підтверджуючими документами. Отже, первинні документи, в яких задекларовано реалізацію матеріалів та надання будівельних від ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К» є недійсними в силу закону.

Такий висновок податкового органу ґрунтується на отриманій податковій інформації:

- акт від 01.12.2014 №954/14-05-22-00/25376781 «Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП «Металпромсервіс» з питань дотримання податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Амперія», ТОВ «Майтон», ТОВ «Дабл Ю ОСОБА_3 ЛТД», ТОВ «Венса Трейд», ТОВ «Украрго Інвест», ТОВ «Летро Союз»;

- лист ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області від 23.03.2015 № 889/7/14-04-22-01-17;

- лист ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області № 258/7/14-04-22-02-12 від 23.01.2015

- лист Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 21.01.2014 № 14/11-23-22-02/39368763 щодо не можливості проведення зустрічної звірки ТОВ «Стенлі-К» по взаємовідносинах з контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками.

На переконання суду, порушення юридичною особою-контрагентом вимог законодавства про оподаткування не може призводити до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої юридичної особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні.

Суд зазначає, що поставка товару та отриманих послуг позивачем, здійснення розрахунків, оприбуткування товару та використання у власній господарській діяльності підтверджується наданими позивачем та дослідженими судом первинними документами.

Факт здійснення господарських операцій відображений у повному обсязі у бухгалтерському і податковому обліку позивача, що зафіксовано також Актом перевірки, та підтверджує їх реальність.

За вказаних обставин суд вважає висновки податкового органу про не підтвердження поставки товару, отримання будівельних робіт та нереальність здійснення господарських операцій з контрагентами-постачальниками необґрунтованими.

Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включається до складу витрат - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Позивачем надані всі необхідні документи, на підставі яких у позивача виникло право на формування витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податку на прибуток.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Крім того, вимоги до первинних документів викладені у частині 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, а саме: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, які фіксують господарські відносин між позивачем та його контрагентами ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К» складені відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні».

У відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пункту 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків іі надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними.

При цьому, як вбачається зі змісту Акту перевірки, то він не містить жодних посилань податкового органу про те, що податкові накладні, на підставі яких позивачем здійснено формування податкового кредиту не відповідають вимогам чинного законодавства, у звязку з чим суд вважає, що позивачем надані докази, що підтверджують реальне вчинення господарської операції, що в свою чергу підтверджує правомірність визначення платником податкового кредиту за такою операцією.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статті 183 цього Кодексу.

Як встановлено із матеріалів справи контрагенти позивача, а саме: ТОВ НВП «Металпромсервіс» та ТОВ «Стенлі-К» на час здійснення відповідних господарських операцій були у встановленому законодавством порядку зареєстровані як платники ПДВ.

Доказів анулювання свідоцтва платника контрагентів позивача податковим органом суду не надано, у звязку з чим не має підстав для позбавлення позивача права на віднесення до складу податкового кредиту сум податку сплачених при придбанні товару та послуг.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

При придбанні товару покупець зобов'язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару, який зобов'язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету і у випадку невиконання свого обов'язку понести за це відповідальність.

З наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем та його контрагентами по ланцюгу (у томі числі у разі ухилення від сплати), в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. В разі невиконання контрагентами по ланцюгу своїх обов'язків по сплаті податку на додану вартість до бюджету, такі дії тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем дотриманні законні підстави формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначені статтею 198 Податкового кодексу України.

Надані позивачем і дослідженні судом первинні документи, у своїй сукупності, які також були дослідженні під час проведеної перевірки, підтверджують реальність господарських операцій з поставки товару та отримання послуг у період вересень - грудень 2014 року, його отримання позивачем, оприбуткування та оплату, а також використання у власній господарській діяльності, у звязку з чим суд приходить до висновку, що доводи, якими відповідач обґрунтував прийняття оскаржуваних рішень, не є переконливими.

З огляду на викладене, суд вважає, що висновок податкового органу, викладений в акті перевірки про порушення ТОВ «Співдружність» вимог п. 138.1 ст. 138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 14.1.181, п. 14.1 ст. 14, п. 201.10 ст. 201, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України є помилковим та спростовується дослідженими під час розгляду справи доказами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, у звязку з тим, що позивачем спростовані висновки податкового органу за результатами перевірки, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та законність висновків зроблених в акті перевірки та обґрунтованість податкових повідомлень рішень, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підстави викладеного та керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 21 травня 2015 року № та від 21 травня 2015 року №.

3. Судові витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко