Справа № 522/11418/15-а
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/457/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.06.2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що, отримавши копію постанови №225 від 15.04.2015 року про притягнення його адміністративної відповідальності, дізнався, що згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 31.03.2015 року та протоколу про адміністративне правопорушення від 31.03.2015 року, вона порушила п.7 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою КМУ №466 від 13.04.2011 року та п.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Однак, не погоджується з цими обставинами, оскільки житловий будинок, будівництво якого здійснюється нею за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Павлова, 7, здійснюється відповідно до будівельного паспорту від 11.04.2014 року та перебуває в стадії будівництва, жодним чином не експлуатується, оскільки у ньому відсутні віконні рами, не закінчені внутрішні роботи, відсутня декларація про готовність обєкта до експлуатації. Також, нею було в порядку визначеному законом зареєстровано декларацію (повідомлення) про початок виконання будівельних робіт вказаного житлового будинку, вважає що відсутні порушення п. 7 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою КМУ №466 від 13.04.2011 року. Крім того, позивача не було сповіщено про проведення перевірки, складання акту та дату розгляду справи щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, у звязку з чим вона була позбавлена можливості надати свої пояснення та будь-яким чином захищати свої права. Не була обізнана щодо прийняття оскаржуваної постанови до моменту повідомлення ДВС ОМУЮ в Одеській області, тому вважає причини пропуску строку звернення до суду поважними та просить поновити строк звернення з адміністративним позовом. Вважає, що постанова про адміністративне правопорушення відносно неї винесена упереджено, не ґрунтується на обєктивних обставинах справи, суперечить дійсним обставинам, тому має бути скасована.

У судове засідання 12.11.2015 року позивач не зявилась, надала суду заяву за якою позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, просила розглядати справу за її відсутності. Представник позивача ОСОБА_2 (діє на підставі ордеру серії ОД №176819) у минулих судових засіданнях висловив заперечення щодо заявленого відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду та заявив клопотання про витребування доказів у Департаменту ДАБІ в Одеській області, а саме матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та копію поштового повідомлення про належне вручення позивачу копії постанови від 15.04.2015 року.

Представник відповідача у судове засідання 12.11.2015 року не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. 17.07.2015 року від відповідача надійшло до суду клопотання про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених ст.. 100 КАС України. У клопотання відзначено, що всі матеріали перевірки разом з протоколом про адміністративне правопорушення від 31.03.2015 року, в якому зазначалась дата та час розгляду справи про адміністративне правопорушення були направлені засобом поштового відправлення. Після винесення оскаржуваної постанови від 15.04.2015 року Департаментом вона була направлена на адресу позивача засобом поштового відправлення за №59 від 21.04.2015 року, та вручено особисто позивачу 24.04.2015 року, тому вважають що позивачем пропущені строки оскарження постанови.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, вислухавши думку осіб, які брали участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що 15.04.2015 року Департамент ДАБІ в Одеській області, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 31.03.2015 року та протокол про адміністративне правопорушення від 31.03.2015 року, виніс постанову №225 по справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 12 ст. 96 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500, 00 грн. (а.с.5).

Відповідно до ст.. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 10 КУпАП вина є обов'язковою умовою адміністративної відповідальності, юридичний факт, який є підставою для притягнення до відповідальності.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно до ст.. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно до ст.. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Крім того, у відповідності до ст. 278 КпАП України при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), який розглядатиме справу, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає, вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП.

З наданих позивачем документів, судом встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку 7 по вул.. Павлова, сщ Усатове, Біляївський р-н, Одеська обл.. (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.07.2013 року (а.с.7)). Рішенням виконкому Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №184 від 15.04.2014 року надано дозвіл на виготовлення проектної документації та отримання вихідних даних щодо забудови земельної ділянки на території Нерубайської сільської ради (а.с.8). Біляївською районною державною адміністрацією 11.04.2014 року видано будівельний паспорт на індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями за вищевказаною адресою (а.с.10).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.12 ст. 96 КУпАП. Також в постанові вказано про порушення позивачем порушено п.7 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою КМУ №466 від 13.04.2011 року та п.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У відповідності до ч.12 ст. 96 КУпАП, експлуатація об'єктів будівництва, які завершені будівництвом з 19 січня 2012 року та не прийняті в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів вчинені щодо об'єктів II категорії складності, тягнуть за собою накладення штрафу від чотирьохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П.7 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою КМУ №466 від 13.04.2011 року (в редакції на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачає, що реєстрація декларації про початок виконання підготовчих робіт здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта.

Реєстрацію декларації щодо обєкта, розміщеного на території кількох регіонів або вплив (відповідно до проектної документації) від діяльності якого після прийняття в експлуатацію буде поширюватися на два і більше регіони (ОСОБА_3 Крим, області, мм. Київ та Севастополь), здійснює Держархбудінспекція, а декларації щодо іншого обєкта - її територіальний орган за місцезнаходженням обєкта на безоплатній основі.

П. 8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, експлуатація закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію забороняється.

В оскаржуваній постанові також вказано, що гр.. ОСОБА_1 не повідомлено місцеві органи та органи влади, державні органи у сфері пожежної та техногенної безпеки у 7-денний термін про те, що гр.. ОСОБА_4 було подано до Департаменту ДАБІ в Одеській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт за адресою: вул. Павлова, 7, селище Усатове, Нерубайська сільська рада, Біляївський р-н, Одеська область. Також за вказаною адресою встановлено факт експлуатації обєкта без прийняття його в експлуатацію, чим порушено п.7 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою КМУ №466 від 13.04.2011 року та п.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За поясненнями представника позивача та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не була присутня під час перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення, такий протокол вона не отримувала та не була сповіщена про розгляд Департаментом справи про адміністративне правопорушення. Також, зазначено, що будівництвом житлового будинку за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Павлова, 7, ще не завершено та виконуються внутрішні ремонті роботи.

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що всупереч ст. 280 КУпАП, під час винесення постанови від 15 квітня 2015 року про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.12 ст.. 96 КУпАП, відповідачем були зясовані не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не враховано, що позивач не була присутня під час перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення, при визначенні міри адміністративного стягнення не враховано те, що Позивач не був присутній під час винесення рішення до притягнення до відповідальності, до цього часу жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу, що відповідачем проігноровано вимогу щодо надання витребуваних доказів по справі, суду не було надано жодного доказу, який би спростовував твердження позивача та підтверджуючого законність та обґрунтованість постанови, що оскаржується. На спростування пояснень позивача суду не надано доказів про належне направлення ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, про сповіщення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, належних доказів про експлуатацію позивачем закінченого будівництвом обєкта, не прийнятого в експлуатацію.

У звязку з чим суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення не були у повному обсязі досліджені обставини події, не дана належна оцінка доказам винності позивача, а тому прийнято хибне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не було виконане всебічне, повне і об'єктивне з'ясування усіх обставин.

Також встановлено, що про вищевказану постанову позивач дізнався лише у травня місяці 2015 року. Пояснення відповідача про отримання позивачем оскаржуваної постанови 24.04.2015 року не знайшли належного підтвердження у матеріалах справи, надана відповідачем копія повідомлення про вручення поштового повідомлення позивачу (а.с.25) судом до уваги не приймається, оскільки не дає можливості встановити, що дане відправлення було отримано особисто ОСОБА_1, інших належних та допустимих доказів суду не надано.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин строк, встановлений законом, може бути поновлений. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду.

Тому, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 трок на звернення до суду з позовом, оскільки причину пропуску такого строку вважає поважною.

Також суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині закриття провадження по справі не підлягає задоволенню, так як адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких відноситься до компетенції інших органів державної влади.

За змістом статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, таким, що знайшли своє належне підтвердження у матеріалах та при розгляді справи, тому приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 17, 19, 70,71, 102,103,159, 160, 162, 163, 167, 256 КАС України, ст. 251, 256, 268, 275-289, 293 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

Скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області №25 від 15 квітня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.12 ст. 96 КпАП України.

У частині адміністративного позову щодо закриття провадження по адміністративній справі відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 10-ти днів з дня її оголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Домусчі Л.В.

12.11.2015