Справа № 2-а-717/2010
Суддя: Озеров В. О.
Дата ухвалення: 2010-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Старобільський районний суд Луганської області
Справа № 2-а-717
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( в порядку письмового провадження)

7 квітня 2010 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Озерова В.О.,

за участі сторін:

позивача не зявився,

представника відповідача не зявився, представника третьої особи не зявився,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Старобільську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації неправомірними та стягнення недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації неправомірними та стягнення недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги на оздоровлення, у якому просить суд визнати дії відповідача відносно нарахування йому щорічної допомоги на оздоровлення, - незаконними; стягнути з відповідача на його користь; стягнути з відповідача на його користь щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік у розмірі 2330 грн.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії і інвалідом III групи від захворювання, яке повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно вимог ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена щорічна допомога на оздоровлення інваліду III групи у розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Йому виплачена щорічна допомога в 2009 році у розмірі 90 грн. Мінімальна заробітна плата на момент виплати складала 605 грн. Таким чином, він повинен був отримати щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 2420 грн. За 2009 рік, позивач не доотримав щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 2330 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Управління праці та соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В своїй письмовій заяві просить суд розглянути справу у його відсутності. Надав суду письмові заперечення проти

і

позову, у яких заперечував проти позову та просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідно до змін, внесених до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Законом №107-ІУ від 28.12.2007р. ці види допомоги виплачуються у розмірах, встановлених КМУ. Згідно п. З ст. 116 Конституції України, КМУ забезпечує проведення політики у сфері соціального захисту населення. Відповідно до цього положення Конституції України та ст.. 62 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою встановлено, що застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному КМУ, рішення якого є обовязковими для виконання державними органами України, тому у розмірі 90 грн., затвердженому постановою КМУ від 12.07.2005 року №562 позивачу і було виплачено допомогу на оздоровлення за 2009 рік. Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 4, п. 6 ст. 51 Бюджетного кодексу України, УПСЗН, як розпоряднику бюджетних коштів третього рівня, заборонено робити будь-які бюджетні видатки у розмірах більших ніж встановлено бюджетними призначеннями відповідно до ЗУ «Про Держаний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, УПСЗН не має право, порушуючи бюджетне законодавство і перевищуючи свої повноваження, робити виплати більші ніж передбачені бюджетними призначеннями.

Відповідно до вимог ч.З ст.122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без участі сторін.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підляглає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідношення:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом війни Ш групи від захворювання, яке повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК від 23.10.2008 року. Позивач віднесений до першої категорії як особа, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи. Він знаходиться на обліку в УПСЗН Старобільської РДА і отримує щорічну допомогу на оздоровлення: у 2009 році - у розмірі 90 грн.

Позивач звертався до відповідача з заявою щодо правильності призначення вказаних виплат та отримав відмову у задоволенні його вимог.

Вказані обставини визнані відповідачем, а тому на підставі вимог ч.З ст.72 КАС України у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку в тому числі органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частина третя статті 46 Конституції України передбачає, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

/О

¦ 4

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообовязкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 2 частини 1 статті 8 зазначеного Закону таке право закріплене за особами, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України Про Пенсійне забезпечення (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України Про пенсійне забезпечення - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел.

Право вибору пенсійних виплат передбачене статтею 10 наведеного Закону, і означає, що особі, яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Абзацем першим пункту 13 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, у разі, якщо особа має право на отримання пенсії, у тому числі відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно, до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про Статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно абзацу другого частини 4 статті 48 вказаного Закону встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам III групи - чотири мінімальних заробітних тат.

Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1, який є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесений до 1 категорії постраждалих, має право на отримання за 2009 рік щорічної допомоги на оздоровлення згідно абзацу 2 частини 4 статті 48 розділу VIII Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме - у розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Виходячи з вищевикладеного, та беручи до уваги, що відповідачем УПСЗН Старобільської РДА позивачу ОСОБА_1 було нараховано щорічну допомогу на оздоровлення: за 2009 рік- у розмірі 90 гривень, та приймаючи до уваги положення абзацу 2 частики 4 статті 48 розділу VIII Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд вважає, що при розрахуванні позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, слід виходити з розміру заробітної плати, який був законодавчо встановлений на момент їх виплати позивачу, тобто у 2009 році.

Статтею 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня

2008року >е835-/'І. що набрав чинності з 1 січня 2009 року, встановлено з 1 січня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати 605 гривень, з 1 квітня 2009 року - 625 гривень, з 1 липня

2009року - 630 гривень, з 1 жовтня 2009 року - 650 гривень та з 1 грудня 2009 року - 669 гривень на місяць.

З чрахуваввям вищевикладеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_1, як учасник ліквідації нагіілкта аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом III групи внаслідок Чорнобильськім катастрофи, має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення виходячи з настувнх розрахунків:

З

за 2009 рік- у сумі 2420 гривень: 605 гривень/розмір мінімальної заробітної плати на січень-березень 2009 року як на дату виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік/ х 4 мінімальних заробітних плат - 90гривень/розмір щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, отриманої позивачем = 2330 гривень.

За таких обставин позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про зобовязання УПСЗН Старобільської РДА виплатити йому недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат за 2009 рік у сумі 2330 гривень, підлягають повному задоволенню.

До заперечень відповідача УПСЗН в Старобільському районі про те, що відповідно до змін, внесених до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Законом №107-ІУ від 28.12.2007р. ці види допомоги виплачуються у розмірах, встановлених КМУ. Згідно п. З ст. 116 Конституції України, КМУ забезпечує проведення політики у сфері соціального захисту населення. Відповідно до цього положення Конституції України та ст.. 62 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою встановлено, що застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному КМУ, рішення якого є обовязковими для виконання державними органами України, тому у розмірі 90 грн., затвердженому постановою КМУ від 12.07.2005 року №562 позивачу і було виплачено допомогу на оздоровлення за 2009 рік. Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 4, п. 6 ст. 51 Бюджетного кодексу України, УПСЗН, як розпоряднику бюджетних коштів третього рівня, заборонено робити будь- які бюджетні видатки у розмірах більших ніж встановлено бюджетними призначеннями відповідно до ЗУ «Про Держаний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, УПСЗН не має право, порушуючи бюджетне законодавство і перевищуючи свої повноваження, робити виплати більші ніж передбачені бюджетними призначеннями, суд відноситься критично, оскільки ці заперечення відповідача суперечать положенням ст.ст. 46, 92 Конституції України, ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», положенням Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», абзацу 2 преамбули, частини 3 статті 4, пункту 2 частини 1 статті 8, пунктам 13,16 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якими передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення. Крім того, суд враховує, що за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру наведених пенсій застосуванню підлягають стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зокрема зазначено у рішенні №8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року по справі №1-21/2005) повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1,3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22,23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на

себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

У звязку з вищевикладеним суд вважає дії УПСЗН Старобільської РДА щодо призначення та виплати позивач)' щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, меншому ніж 4 мінімальних заробітних плат, є неправомірними, оскільки ці дії УПСЗН не відповідають вимогам ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а згідно відповіді УПСЗН від 20.01.2010 року позивачу ОСОБА_1 на його звернення щодо підвищення та перерахунку пенсії позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод і інтересів з моменту отримання вказаної відповіді, тобто з 20.01.2010 року.

Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог п.З ч.І ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

А тому суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не пропущений строк звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Оскільки адміністративний позов задоволено у повному обсязі, то належний до сплати судовий збір в розмірі 3 гривні 40 копійок слід віднести за рахунок держави.

На підставі ст.ст.8,22,46,92 Конституції України, ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року, рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22.05.2008 року, керуючись т.ст.2,4,5,8,11,12,17,94,ч.1ст.158,ст.159, ч. 1,2,3 ст.160, ст.ст.161,162,163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації неправомірними та стягнення недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги на оздоровлення - задовольнити у повному обсязі.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації щодо несплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат за 2009 рік - незаконними.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат за 2009 рік в сумі 2330 (дві тисячі триста тридцять) гривень.

Належний до сплати судовий збір у розмірі 3 (три) гривні 40 (сорок) копійок віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Постанову складено та підписано 7 квітня 2010 року.

ОСОБА_2