Справа № 815/6318/15
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6318/15
У Х В А Л А

30 листопада 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Піньковській О.С.

сторін:

позивач:

ОСОБА_1 (представник за угодою)

відповідач: Нєкрасов Д.С. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника Військової частини № НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання незаконною бездіяльності, скасування наказу командира Військової частини № НОМЕР_1 № 48-ос від 07.03.2014р., зобов`язання видати наказ про звільнення, -

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 30 листопада 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 , в якій позивач просить визнати незаконною бездіяльність відповідача, що відобразилась в не прийнятті наказу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби; визнати незаконним та скасувати наказ командира Військової частини № НОМЕР_1 № 48-ос від 07.03.2014р. про продовження укладеного з позивачем контракту до оголошення демобілізації; зобов`язати відповідача видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати на проїзд в судові засідання та на правову допомогу.

Представник Військової частини № НОМЕР_1 заявив клопотання про залишення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 без розгляду, в зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

В обґрунтування даного клопотання позивач зазначив, що ОСОБА_1 проходить військову службу в органах Державної прикордонної служби України на підставі укладеного між позивачем та начальником навчального центру Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України від 10.03.2011р. Згідно п.5 вказаного Контракту термін дії останнього три роки (з 10.03.2011 р. по 10.03.2014 р.). Відповідач акцентує увагу, що позивач особисто підписував контракт, другий примірник якого знаходиться у нього, а тому останній знав про дату закінчення строку дії контракт. Водночас протягом місяця, тобто в строк до 10.04.2014 р. до суду не звернувся. 10.12.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до командування прикордонного загону з Рапортом про розгляд питання щодо звільнення його з військової служби після закінчення терміну дії контракту 10.03.2014 р. Таким чином, військовослужбовець знав, що строк дії контракту закінчується 10.03.2014 р., а тому мав поцікавитись про результати розгляду зазначеного рапорту. Після закінчення строку контракту (10.03.2014 р.) позивач продовжував перебувати на службі. До травня 2014 р. перебував на кордоні, тривалий час перебував в зоні АТО. Крім того, мати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася з заявою (вх.№П-21 від 15.09.2015р.) на ім`я начальника Котовського прикордонного загону з проханням повідомити про причини не звільнення її сина ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту. 23.09.2015 р. (вих.№10/3680) начальник прикордонного загону надав відповідь матері позивача на адресу, вказану нею в своєму зверненні, а саме: АДРЕСА_1 . При цьому зазначається, що ця ж сама адреса проживання вказана позивачем у своїй позовній заяві. З урахуванням наведеного, відповідач звертає увагу, що позивачу було відомо про закінчення 10.03.2014р. строку дії контракту, проте до суду ОСОБА_1 звернувся лише в жовтні 2015 р., тобто зі значним пропуском строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач та його представник проти задоволення клопотання відповідача заперечували та просили суд поновити позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом, зазначивши, що протягом 2-х місяців після закінчення строку контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, укладеного строком на три роки (з 10.03.2011р. до 10.03.2014р.), тобто до травня 2014 р., позивач безвиїздно знаходився на кордоні, тривалий час проходив службу в зоні АТО. Відтак, останній зазначає, що був позбавлений можливості раніше оскаржити бездіяльність відповідача, що виразилися у відмові його звільнити та не виданні відповідного наказу про звільнення. При цьому представник позивача зазначив, що лише 20.10.2015 р. позивачу стало відомо, що наказом командира в/частини НОМЕР_1 № 48-ос від 07.03.2014 р. строк укладеного контракту продовжено до оголошення демобілізації.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, викладені в обґрунтування клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд вважає за необхідне клопотання Військової частини № НОМЕР_1 задовольнити частково, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира в/частини НОМЕР_1 № 48-ос від 07.03.2014 р. строк контракту позивача, укладеного 10.03.2011р., продовжено до оголошення демобілізації (а.с. 11), при цьому, як встановлено судом та зазначено представником відповідача, останній не був ознайомлений з оскаржуваним наказом. Таким чином, строк звернення в цій частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини № НОМЕР_1 № 48-ос від 07.03.2014р. про продовження укладеного з позивачем контракту до оголошення демобілізації не може вважатися пропущеним. Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі п. «а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»; стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати на проїзд в судові засідання та на правову допомогу є похідними вимогами від вищенаведеної.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності відповідача, що відобразилась в не прийнятті наказу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, суд зазначає, що 10.12.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до командування прикордонного загону з Рапортом про розгляд питання щодо звільнення його з військової служби після закінчення терміну дії контракту 10.03.2014 р., позивач був обізнаний про термін дії контракту. Крім того, мати позивача, ОСОБА_2 , ще 15.09.2014 р. звернулася з заявою (вх.№П-21 від 15.09.2015р) на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням дати відповідь про причини не звільнення її сина ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту 10.03.2014 р. та отримала відповідь начальника прикордонного загону від 23.09.2015 р. за вих.№10/3680 про те, що відповідно до Указу виконуючого обов`язки Президента України №189/2014 від 01.03.2014р., розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України №111/243-190 від 03.03.2014 р. та Плану приведення 2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) у бойову готовність, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації. Відповідь була надана матері позивача на адресу, вказану нею в своєму зверненні, а саме: АДРЕСА_1 . Відтак, безпідставними є твердження позивача, що останній не був обізнаний про бездіяльність відповідача, в зв`язку з чим, суд вважає, що адміністративний позов у цій частині позовних вимог має бути залишений без розгляду.

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності відповідача, що відобразилась в не прийнятті наказу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, заявлено з пропуском строку звернення до суду, заявником не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду та не надано доказів на підтвердження наявності таких причин, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, в зв`язку з чим в цій частині позовних вимог даний позов має бути залишений без розгляду.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 155, 160, 165, 167 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:

Клопотання представника Військової частини № НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про визнання незаконною бездіяльності, скасування наказу командира Військової частини № НОМЕР_1 № 48-ос від 07.03.2014р., зобов`язання видати наказ про звільнення, - задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 в частині визнання незаконною бездіяльності відповідача, що відобразилась в не прийнятті наказу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, залишити без розгляду.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та в строки, встановлені ст.186 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 01.12.2015р.

Суддя: Г.П. Самойлюк