Справа № 2а-307/12/0970
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2012-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2012 р. Справа № 2a-307/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання Галімурки Т.Є.

представників позивача: Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача: державного підприємства Міністерство оборони України ''63 котельно-зварювальний завод'' не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську до державного підприємства Міністерство оборони України ''63 котельно-зварювальний завод'' про стягнення податкового боргу в сумі 165 299,86 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську (надалі заявник) з підстав передбачених пунктом 3 частини 1 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, 30.01.2012 року о 10:10 год. звернулася в суд з поданням до державного підприємства Міністерство оборони України ''63 котельно-зварювальний завод'' (надалі відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 165 299,86 грн.

Вимоги подання мотивовані тим, що відповідач в порушення підпункту 14.1.147. пункту 14.1 статті 14, пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203, пункту 286.2 статті 286, пунктів 287.3 і 287.4 статті 287 Податкового кодексу України не погашено в податкові зобовязання за жовтень 2011 року з плати за землю в розмірі 88 336,86 грн. та податку на додану вартість в розмірі 76 963,00 грн. У звязку із наявною і непогашеною заборгованістю податкового зобовязання, при дії податкових вимог №1/2129/24175/10/24-150/6291 та №2/2418/27095/10/24-150/6960 заявник на підставі пункту 95.2 статті 95, пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України та статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України звернувся до суду із поданням про стягнення вищевказаних коштів за податковим боргом, який, в свою чергу, є узгодженим.

Судом 30 січня 2012 року о 14:15 год. винесено ухвалу про відкриття провадження за даним поданням. В звязку з передбаченим частиною 7 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України скороченого строку розгляду даної категорії справ, розгляд подання призначено на 1 лютого 2012 року о 10:40 год. та повідомлено сторін телефонограмою.

В судовому засіданні представник позивача просив стягнути з державного підприємства Міністерство оборони України ''63 котельно-зварювальний завод'' з його розрахункових рахунків, що є наявними у банківських установах та за рахунок готівки, що належить відповідачу в дохід бюджету узгоджене податкове зобовязання податковий борг з плати за землю і податку на додану вартість в загальній сумі 165 299,86 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджує факсимільне повідомлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 18, 19).

Від відповідача 31.01.2012 року на адресу суду до судового засідання надійшла заява, в якій він просить перенести розгляд справи у звязку із участю представника підприємства у судовому засіданні Апеляційного суду Івано-Франківської області по цивільній справі №22-ц-70/2012 (а.с. 22, 23).

Відповідно до абзаців 1 і 3 частини 7 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає у триденний строк, але не пізніше ніж протягом 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду, постанову по суті заявлених вимог, яка підлягає негайному виконанню. Неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання. За таких обставин, суд на підставі вказаної норми коментованого Кодексу вважає, що клопотання відповідача не підлягає задоволенню і вбачає за належне розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Розглянувши матеріали подання, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, дослідивши і оцінивши докази, суд приходить до висновку, що подання обґрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.05.2000 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради проведено державну реєстрацію державного підприємства Міністерство оборони України ''63 котельно-зварювальний завод'', що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 7-8), та взятий на облік Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську як платник податків і зборів.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Закону України "Про систему оподаткування" та "Податкового кодексу України, в редакції чинній на час дії спірних відносин.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до вимог статті 36 вказаного Кодексу податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 15.1 статті 15 зазначеного Кодексу визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) обєкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є обєктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктами 9.1.3. та 9.1.10. пункту 9.1 статті 9 коментованого Кодексу податок на додану вартість та плату за землю віднесено до загальнодержавних податків і зборів.

Відповідач у відповідності до пункту 180.1 статті 180 та підпункту 269.1.2. пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України являється платником податку на додану вартість та плати за землю.

Згідно підпункту 14.1.147. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Положеннями пункту 286.2. статті 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Згідно приписів пунктів 287.3, 287.4 статті 287 та пункту 288.1 статі 288 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

В судовому засіданні встановлено, що 28.01.2011 року відповідачем подано податкову декларацію з плати за землю № за 2011 рік, де відповідачем розраховано розмір вказаних зобовязань на 2011 рік в загальній сумі 1 060 118,70 грн., із розбивкою сум платежів по місяцях по 88 336,86 грн. (а.с. 11). Даних зобовязань відповідач за жовтень 2011 року не виконав та не сплатив до бюджету і на момент розгляду справи податковий борг з плати за землю становить 88 336,86 грн. (зворотній бік а.с. 37).

За змістом підпункту 14.1.178. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 203.1, 203.2 статті 203 коментованого Кодексу податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

17.11.2011 року відповідачем подано до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2011 року №, де ним самостійно розраховано власні зобовязання в загальному розмірі 76 963,00 грн. (а.с. 9-10) Даних зобовязань відповідачем не виконано та не сплачено і на момент розгляду справи податковий борг з податку на додану вартість за жовтень 2011 року по вказаній декларації 76 963,00 грн. (зворотній бік а.с. 45).

Пунктом 54.1 статті 54 та пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий борг відповідача підтверджується податковими деклараціями з плати за землю № за 2011 рік, податку на додану вартість за жовтень 2011 року №, довідкою про недоїмку і передплату, що контролюються органами державної податкової служби, та зворотнім боком облікової картки платника вказаних податків-відповідача (а.с. 9-11, 14, 32-45).

Згідно підпункту 6.2.1. пункту 6.2 статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Аналогічна норма відображена у пункті 59.1, 59.4 та 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, відповідно до вимог яких, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем надсилалися відповідачу податкова вимога форми Ю1 за №1/2129/24175/10/24-150/6291 від 02.09.2009 року та податкова вимога форми Ю2 за №2/2418/27095/10/24-150/6960 від 08.10.2009 року, які отримані уповноваженої особи відповідача, про що свідчать підписи на повідомленнях про вручення поштового відправлення, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 12-13). Відповідач податкові вимоги не оскаржував у строк передбачений законом, а тому сума податкових зобов'язань є узгодженою.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгоджених податкових зобов'язань за жовтень 2011 року в загальному розмірі 165 299,86 грн., в тому числі з плати за землю в розмірі 88 336,86 грн. та податку на додану вартість в розмірі 76 963,00 грн., є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.18. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право органів державної податкової служби звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.2. статті 95 вказаного Кодексу визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги, що стало підставою звернення податкового органу до суду в порядку передбаченому Податковим Кодексом України та пунктом 3 частиною 1 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи те, що відповідачем не сплачено податкове зобовязання у терміни визначені Податковим кодексом України із урахуванням положень пункту 59.5 статті 59 вказаного Кодексу, то суд зазначає, що податковий орган звернувся до суду із поданням на стягнення 165 299,86 у строк визначений пунктом 95.2. статті 95 вказаного Кодексу та статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити суму податкового боргу. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до приписів пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Заявником надану суду довідку про відкриті відповідачем у банківських установах розрахункові рахунки, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи (а.с. 31).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подання заявника про стягнення із державного підприємства Міністерство оборони України ''63 котельно-зварювальний завод'' податкового боргу в сумі 165 299,86 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити повністю

Стягнути з державного підприємства Міністерство оборони України ''63 котельно-зварювальний завод'' (ідентифікаційний код 07552205, вул. Хриплинська, 11, м. Івано-Франківськ, 76002) в дохід бюджету податковий борг в сумі 165 299 (сто шістдесят пять тисяч двісті девяносто девять) гривень 86 копійок за рахунок готівки, що належить державному підприємстві Міністерство оборони України ''63 котельно-зварювальний завод'' та з його розрахункових рахунків, що є наявними у :

- АТ ''БМ Банк'', м. Івано-Франківськ, МФО 380913, р/р 719;

- ПАТ ''Мегабанк'', м. Харків, МФО 351629, р/р 089

р/р 9;

- Івано-Франківська філія ПАТ КБ ''Приватбанк'', м. Івано-Франківськ, МФО336677,

р/р 4003

р/р 9807

р/р 4010

р/р 4023

р/р 4003

р/р 4022

р/р 4002;

- Головному управлінні Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, р/р 0205.

У відповідності до вимог частини 7 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України постанову суду звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статей 183-3, 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Чуприна О.В.

Постанова в повному обсязі складена 06.02.2012 року.