Справа № 321/472/15-а (2-а/321/6/2015)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2015 рокусправа № 321/472/15-а (2-а/321/6/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області на постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 27.05.2015 року у справі №321/472/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області в якому просив:

- визнати неправомірними дії пенсійного органу, які полягають у відмові призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобовязати Відповідача призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 30.11.2014 року за період роботи з 14.02.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1995 року по 24.03.1999 року, та з 01.11.2001 року по 31.05.2007 року на посаді лікаря-рентгенолога, завідуючого рентгенкабінетом, лікаря рентгенолога;

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що пенсійним органом протиправно не були враховані дані про його пільговий стаж за період роботи з 14.02.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1995 року по 24.03.1999 року, та з 01.11.2001 року по 31.05.2007 року, які були визначені у відповідних документах.

Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 27.05.2015 року адміністративний позов було задоволено. Визнано неправомірними дії пенсійного органу щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобовязано Відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.12.2014 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників періоди роботи з 14.02.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1995 року по 24.03.1999 року та з 01.11.2001 року по 31.05.2007 року на посадах лікаря-рентгенолога, завідуючого рентгенологічним кабінетом, лікаря рентгенолога.

Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що згідно первинних документів, Позивач практично увесь період роботи працював за сумісництвом на посадах, які право на призначення пенсії не дають.

У відповідності до ст.. 195 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки позивачем не оскаржується постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в частині задоволених позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 зі зменшенням пенсійного віку.

Листом управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області від 15.01.2015 року №255/04 Позивачу було відмовлено у призначенні пільгової пенсії.

Зазначена відмова була обґрунтована тим, що згідно наданих документів, Позивач практично весь період роботи працював на посаді лікаря-рентгенолога та завідуючого рентгенівським кабінетом, лікаря-рентгенолога за сумісництвом, які право на призначення пільгової пенсії не надають. Особові рахунки заявника не містять інформації щодо обліку робочого часу на посаді лікаря-рентгенолога, що в свою чергу свідчить про неможливість визначити право на призначення пенсії на пільгових умовах.

17.02.2015 року Позивач повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, яка за наслідком розгляду була залишена без задоволення рішенням №1/Р-9 від 15.02.2015 року.

Не погодившись з висновками пенсійного органу щодо відсутності підстав для призначення пільгової пенсії за Списком №1, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Правомірність відмови у зарахуванні пільгового стажу роботи та призначення пільгової пенсії за Списком №1 є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відмова пенсійного органу у призначенні пільгової пенсії є обґрунтованою, та такою, що відповідає приписам чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується із зазначеною позицією суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього закону.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що особа, яка подала заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 має надати документи, які підтверджують наявність пільгового трудового стажу. Документом, що підтверджує наявність пільгового трудового стажу є трудова книжка. У разі відсутності у трудовій книжці інформації, яка б містила відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, то документом, який підтверджує наявність такого стажу може бути уточнююча довідка з підприємства, де працював заявник.

При цьому, суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Зазначена позиція кореспондується з позицією Верховного Суду України, яка відображена у постанові від 19.05.2015 року, положення якої за приписами ст.244-2 КАС України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень та для всіх судів України.

Як вбачається зі змісту трудової книжки Позивача, у період з 14.02.1994 року по 31.12.1994 року він працював на посаді лікаря-рентгенолога, у період з 01.01.1995 року по 24.03.1999 року на посаді завідуючого рентгенологічним кабінетом, у період з 01.11.2001 року по 15.08.2005 року на посаді лікаря-рентгенолога та за сумісництвом завідуючим поліклінічного відділення та у період з 16.08.2005 року по 31.05.2007 року на посаді лікаря-рентгенолога та за сумісництвом заступником головного лікаря з лікувальної справи.

Факт перебування Позивача на зазначених посадах підтверджується уточнюючою довідкою ТМО Михайлівського району №63 від 05.12.2014 року.

Віднесення посади лікаря рентгенолога до Списку №1 також підтверджується протоколом про результати атестації робочих місць №1 від 19.03.1999 року, наказом про результати атестації робочих місць №76 від 05.05.2004 року.

Однак, пенсійний орган у своїх запереченнях зазначає, що посада завідуючого рентгенівським кабінетом Списком №1 не передбачена, у звязку з чим періоди роботи Позивача на зазначеній посаді не можуть бути враховані.

Між тим, відповідно до п.1.2 Положення про кабінет рентгендіагностики, затвердженого Наказом МОЗ України від 28.11.1997 року №340, персонал кабінету складається із лікарів рентгенологів, рентген лаборантів, молодших медичних сестер по догляду за хворими в рентгенкабінетах або санітарок. Очолює кабінет лікар-рентгенолог.

Отже, на лікаря рентгенолога окрім його встановлених обовязків також покладається обовязки завідуючого рентгенкабінетом.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах серед іншого залежить від того, чи працівник, який заявляє право на таку пенсію, обіймав посаду на виробництві чи виконував роботу, пов'язану із шкідливими і важкими умовами праці, яка точно відповідає виробництву, роботі, професії, посаді і показникам шкідливих і особливо важких умов праці Списку № 1.

Як вбачається з матеріалів справи, відсоток роботи Позивача по відношенню до його робочого часу як лікаря-рентгенолога в середньому складав 94.2%.

Згідно з довідкою №31 від 02.03.2015 року, завідувачу рентген кабінетом, лікарю рентгенологу не виділено окремого кабінету. Робоче місце завідувача рентген кабінетом, лікаря рентгенолога знаходиться в рентген-кабінеті (в сфері дії іонізуючого випромінювання).

Отже, факт роботи Позивача в особливо шкідливих умовах праці підтверджується належними документами та пенсійним органом не спростовується.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справ, періоди роботи Позивача з14.02.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1995 року по 24.03.1999, з 01.11.2001 року по 15.08.2005 року та у період з 16.08.2005 року по 31.05.2007 на посаді лікаря-рентгенолога має бути врахований до пільгового стажу за Списком №1.

Що стосується можливості призначення пенсії на підставі п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 01.12.2014 року, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписами чинного законодавства встановлено, що право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 мають чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

Як свідчать матеріали справи, станом на час звернення Позивача до пенсійного органу, йому виповнилось 50 років, його а його пільговий стаж за Списком №1 перевищував 10 років, що свідчить про наявність у нього права на отримання пенсії на пільгових умовах на підставі п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як свідчать матеріали справи, мінімального пенсійного віку Позивач досягнув 30.11.2014 року, а звернувся до пенсійного органу 12.12.2014 року, тобто в межах трьохмісячного строку.

Отже, пенсія на пільгових умовах за Списком №1 має йому бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 01.12.2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, пенсійним органом не було надано до суду додаткових доказів та пояснень, які б спростовували висновки суду першої інстанції та свідчили про необґрунтованість призначення Позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова Михайлівського районного суду Запорізької області від 27.05.2015 року є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її зміни або скасування відсутні .

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Михайлівського районного суду Запорізької області від 27.05.2015 року у справі №321/472/15-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко