Справа № 805/1504/15-а
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/38884/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

суддівОстровича С.Е.
Степашка О.І.
Федорова М.О.
секретар судового засідання Мартиненко Г. В.

представники позивача Макаренко Т. Д., Романова О. Г.

представник відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (далі - ТОВ «Лемтранс») звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - СДПІ у м. Донецьку) в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року позовні вимоги ТОВ «Лемтранс» задоволено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року апеляційну скаргу СДПІ у м. Донецьку залишено без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій СДПІ у м. Донецьку подало касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Лемтранс».

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

СДПІ у м. Донецьку проведено камеральну перевірку даних позивача у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за грудень 2014 року. За результатами перевірки складено акт №55/23-03-42/30600592 від 19 лютого 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем: п.198.1, п.198.6 ст.198, п.200.1, ст.200, п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення суми податкового кредиту та суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за грудень 2014 року у розмірі 8520662,00 грн.

На підставі акта перевірки СДПІ у м. Донецьку було винесено податкове повідомлення - рішення №/1643/10/28-03-42 від 31 березня 2015 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 8520662,00грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що протягом періоду, який перевірявся, ТОВ «Лемтранс» мало господарські відносини з ДП «Донецька залізниця» згідно договору №Э-999555 від 26 грудня 2008 року, за умовами якого позивачу були надані послуги з перевезення вантажів, порожніх власних та орендованих вагонів та інші послуги надані Вантажовідправникам/Вантажоодержувачем, які вказані у гарантійних листах або телеграмах ТОВ «Лемтранс». Також згідно з договором №14-191 від 30 грудня 2011 року, укладеному між позивачем та ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», позивачу були надані послуги з постачання природного газу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача. Реальність вищезазначених господарських операцій підтверджується первинними бухгалтерськими документами, податковими накладними, платіжними дорученнями, калькуляціями, актами - рахунками, рахунками, які свідчать про фактичне здійснення даних господарських операцій.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що податковим органом не надано жодного судового рішення щодо визнання нікчемними (недійсним) укладених між позивачем та зазначеними контрагентами угод.

Згідно з приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно зі абз.1 п.198.2 ст. 198 статті ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачені вимоги до первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Лемтранс» підтверджено здійснення господарських операцій відповідними податковими накладними та іншими документами що за своєю формою та змістом відповідають ст. 201 ПК України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та містять всі обов'язкові реквізити.

Крім того, невиконання контрагентами платника своїх зобов'язань щодо сплати податку на додану вартість до бюджету має негативні наслідки лише щодо цієї особи і платник податку не може бути позбавлений права на податковий кредит та відшкодування сум податку на додану вартість у разі, якщо він виконав усі вимоги чинного законодавства та має документальні підтвердження розміру податкового кредиту.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем підтверджено виконання вищезазначених договорів зі своїми контрагентами, а тому суди першої та апеляційної інстанції дійшли до висновку про необґрунтованість тверджень податкового органу щодо завищення суми податкового кредиту та суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за грудень 2014 року у розмірі 8520662,00 грн. по взаємовідносинам позивача з ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» та ДП «Донецька залізниця».

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що податкове повідомлення - рішення №/1643/10/28-03-42 від 31 березня 2015 року про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 8520662,00 грн. винесено безпідставно та необґрунтовано, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про наявність правових підстав задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 червня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко
М.О. Федоров