Справа № 813/7546/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/8666/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Донця О.Є.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Львівської митниці на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015р. у справі № 813/7546/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Техніка Монтажу" до Львівської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, про скасування рішень та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом, в якому просив:

- скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №209000003/2013/900083/2 від 06.09.2013 року;

- скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2013/00425, яка оформлена Львівською митницею;

- стягнути з державного бюджету надмірно сплачені ТОВ «Фірма «Техніка монтажу» суму мита в розмірі 11540,66 грн. та суму податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів в розмірі 48470,78 грн. на підставі платіжного доручення №75 від 06.09.2013 року, всього в розмірі 60011,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність дій митниці щодо самостійного визначення митної вартості та необґрунтованим витребуванням у позивача додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015р. постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року в частині відмови в позові, щодо скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації - скасовано та прийнято нову постанову, якою позов у цій частині задоволено. Скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № 209000003/2013/900083/2 від 06.09.2013р. Скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2013/00425, яка оформлена Львівською митницею. У решті постанову залишено без змін.

На постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015р. надійшла касаційна скарга Львівської митниці, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про її скасування та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29 липня 2011 року Компанія JLAXING LAYO IMP.&EXP. GROUP CO., LTD (Китай; за контрактом - Продавець) та ТОВ «Фірма «Техніка Монтажу» (за контрактом - Покупець) уклали контракт № 11LYD230095. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 цього контракту Продавець виробляє та продає, а Покупець купує метричну продукцію, надалі - товар на умовах FOB Китай (відповідно до INKOTERMS 2000), згідно обумовлених специфікацій, які є невід'ємною частиною цього Контракту. Назва, сума, вартість одиниці кожного товару, загальна сума товару і його вартість вказується в додатку специфікації. Відповідно до п. 2.1 контракту вартість товару по даному контракту встановлюється в доларах США і включає до складу вартість товару, пакування витрати по завантаженню товару до транспортного засобу Покупця, виконання всіх формальностей по передачі товару.

13 березня 2013 року сторони підписали додаток № 3 до контракту № 11LYD230095 від 29.07.2011 (а.с. 26), у якому обумовили, що товаром, який Покупець виробляє і Постачає Покупцю, є «гвинт метричний, оцинкований». За своїм змістом цей додаток є специфікацією до згаданого вище контракту, оскільки містить перелік найменувань товару, його кількість, вартість як одиниці продукції, так і загальної вартості поставки. У додатку № 3 від 13.03.2013р. передбачено, що загальна сума поставки становить 28627,28 дол. США, згідно з домовленістю Покупець зобов'язаний сплатити аванс в розмірі 8500 дол. США до 31.03.2013р. Платіжним дорученням № 614 від 13.03.2013 ТОВ «Фірма «Техніка монтажу» сплатила на користь свого контрагента обумовлену в додатку № 3 суму передоплати в розмірі 8500 дол. США за товар, який є предметом контракту № 11LYD230095 від 29.07.2011р.

30 травня 2013 року Компанія JLAXING LAYO IMP.&EXP. GROUP CO., LTD (Продавець) та ТОВ «Фірма «Техніка Монтажу» (Покупець) погодили ще одну специфікацію до свого контракту від 29.07.2011 - додаток № 5, відповідно до якого загальна вартість поставки становить 29999,40 дол. США. Сума передоплати, яку Покупець відповідно до додатку № 5 зобов'язаний сплатити до 31.07.2013, становить 21499,40 дол. США. Платіжним дорученням № 654 від 24.07.2013 Покупець сплатив обумовлену в додатку № 5 до контракту від 29.07.2011 передоплату в розмірі 21499,40 дол. США.

Митне оформлення товару, який є предметом контракту № 11LYD230095 від 29.07.2011, проводилося посадовими особами митного поста «Городок» Львівської митниці.

05 вересня 2013 року декларант ТОВ «Фірма «Техніка монтажу» - ТОВ «Котор», подало митному органу митну декларацію № 209120000/2013/83397, згідно з якою розрахована декларантом митна вартість товару: 1. «гвинти з чорних металів з різьбою, оцинковані, з півкруглою головкою, з прес-шайбою, з хрестоподібним шліцом в асортименті» (далі - товар № 1), становить 1,349 дол. США/кг (загальну вартість товару задекларовано на суму 241016,78 грн. або 30153,48 дол. США (з урахуванням того, що курс дол. США, встановлений НБУ станом на 05.09.2013, становив 7,993 грн. за один долар); 2. «гвинти з чорних металів з різьбою, оцинковані, з півкруглою головкою, з прес-шайбою, з внутрішнім шестигранником, в асортименті» (далі - товар № 2) становить 1,373 дол. США/кг (загальну вартість товару задекларовано на суму 8200,17 грн. або 1025,92 дол. США (з урахуванням того, що курс дол. США, встановлений НБУ станом на 05.09.2013, становив 7,993 грн. за один долар).

На підтвердження заявленої митної вартості декларант разом з митною декларацією подав митному органу наступні документи: - контракт № 11LYD230095 від 29.07.2011р.; - платіжні доручення в іноземній валюті № 614 від 13.03.2013 року та № 654 від 24.07.2013р.; - інвойс № 13LYD230030 від 15.05.2013р.; - пакувальний лист від 15.05.2013; - додаток № 5 від 30.05.2013 до контракту № 11LYD230095 від 29.07.2011; - іменний коносамент № CNSHA039391 від 26.05.2013; - договір № 00/15 від 12.08.2009 про транспортно-експедиційне обслуговування; - оригінал сертифікату походження № CCPT121579109 від 03.07.2013; - витяг про вартість сировини від 05.09.2013; - довідку про транспортні послуги № 6002 від 06.09.2013; - прайс-лист від 11.03.2013; - митну декларацію країни відправника № 11385319 від 22.05.2013, а також інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного та радіологічного контролю товару.

06.09.2013 Львівською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 209000003/2013/900083/2, в якому зазначено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій ст. 53 МК України. Відповідно до п. 4.1 ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів були виявлені розбіжності, а саме: специфікація на товар виписана після виставлення інвойсу та відправлення товару; не подано договір на перевезення (він стосується іншого суб'єкта ЗЕД); платіжний документ не можна ідентифікувати з даним товаром. Наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Проведено консультації з декларантом згідно ст. 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Декларанту був наданий перелік додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визнана: транспортні (перевізні) документи (договір на перевезення вантажу); висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; Коригування митної вартості ґрунтується на раніше визначених митними органами вартостях МД № 500060001/2013/28423 від 11.07.2013, № 205070000/2013/43401 від 15.08.2013.

У зв'язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 06.09.2013 року та внесенням змін до поданої декларантом 05.09.2013 митної декларації, посадова особа митного органу, яка здійснювала митне оформлення товару, винесла картку відмови в митному оформленні товарів № 209120000/2013/00425, роз'яснивши при цьому, що митне оформлення таких товарів можливе за умови подання нової ВМД із змінами графах 12, 43, 44, 45, про які зазначено в рішенні про коригування митної вартості від 06.09.2013р.

З метою розмитнення імпортованих товарів ТОВ «Фірма «Техніка монтажу» подало Львівській митниці декларацію митної вартості на ті ж самі товари, у якій декларант зазначив вже скориговану митним органом митну вартість товару № 1 в сумі 471829 грн. або 59030,40 дол. США, що становить 2,64 дол. США/кг. Також ТОВ «Фірма «Техніка монтажу» доплатило в державний бюджет обов'язкові платежі (ввізне мито та ПДВ) виходячи з митної вартості товару, яку визначив митний орган, а саме: 11540,66 грн. ввізного мита та 48470,78 грн. податку на додану вартість з метою випуску товару в вільний обіг.

Отже, предметом даного спору є правомірність визначення митної вартості товару.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Митницею дотримано вимог митного законодавства при визначенні митної вартості вказаного товару, а прийняті Митницею рішенні є законними та обґрунтованими.

Натомість скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою прийняття оскаржуваних рішень слугував висновок митного органу про недостатність поданих позивачем документів для підтвердження митної вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом апеляційної інстанції подані документи чітко ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню, які чітко підтверджують ціну товарів, що підлягає сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України.

Так, суд першої інстанції безпідставно погодився з висновками митного органу про те, що платіжні доручення не дозволяють ідентифікувати оплату за товар, оскільки в них чітко вказано, що 13.03.2013 та 24.07.2013 року були здійснені оплати ТОВ «Фірма «Техніка Монтажу» на користь нерезидента JIASHAN EAST-SUN IMP.&EXP. TRADE CO., LTD. згідно контракту №11LYD230095 від 29.07.2011. Не зазначення в платіжних реквізитах додатку № 5 від 30.05.2013 не свідчить про неможливість ідентифікації оплаченого товару, так як всі інші реквізити дають можливість встановити, за який товар і кому проведена оплата. Законом не передбачено зазначення найменування всього переліку придбаного товару у платіжному дорученні. Крім того, у тих платіжних дорученнях, які були надані, є посилання на договір, згідно з яким придбано товар, найменування платника та отримувача.

Отже, митному органу було надано наявні в декларанта бухгалтерські та банківські платіжні документи, які стосуються ввезеного товару. Таким чином, твердження Львівської митниці про ненадання цих документів є безпідставним.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст.53 МК України, серед документів, які підтверджують митну вартість є банківські платіжні документи, за умови, що рахунок сплачено. Таким чином, відсутність платіжних доручень не може бути підставою для відмови в митному оформленні товару та прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки це може свідчити лише про наявність заборгованості по оплаті товару.

Безпідставним є посилання митного органу на виставлення інвойсу № 13LYD230030 від 15.05.2013 раніше додатку № 5 від 30.05.2013 до контракту, оскільки вказане не може, згідно із вимогами ст.ст. 54, 55 МК України бути підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, так як вказана обставина не впливає на розрахунок митної вартості товару, не свідчить про відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також не свідчить про невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару.

Також безпідставним є посилання митного органу, з чим погодився суд першої інстанції, на те, що декларантом не було надано договір (№ 00/15 від 12.08.2009) на перевезення товару, оскільки посилання на вказаний договір є у МВД, а також у картці відмови в прийнятті митної декларації, що свідчить про його надання при митному оформленні товарів. Крім того, вказаний договір був додатково наданий 05.09.2013 на вимогу митного органу згідно з повідомленням декларанта.

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Щодо посилання скаржника на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, то, як правильно зазначили суди, самі по собі відомості згаданої системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Львівської митниці відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: