Справа № 804/14844/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2015 рокусправа № 804/14844/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

за участю:

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року у справі №804/14844/15 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про скасування наказу, визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову; заборонено Міністерству енергетики та вугільної промисловості України (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 30) до набрання законної сили судовим рішенням по справі здійснювати дії щодо призначення та проведення перевірки (аудиту) фінансово господарської та іншої діяльності Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська».

Не погодившись з ухвалою суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в порушення приписів ст. 177 КАС України суд першої інстанції не навів в оскаржуваній ухвалі жодних мотивів з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, задовольнив заяву про забезпечення позову, хоча доказів необхідності задоволення заяви позивач не надав.

Дослідивши обставини справи та перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати незаконними дії Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо не укладення контракту з ОСОБА_2 про призначення його на посаду генерального директора Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» та зобовязати Міністерство енергетики та вугільної промисловості України укласти такий контракт;

- скасувати наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 24.09.2015 р. за № 140-к/к «Про призначення тимчасово виконуючого обовязки генерального директора ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року забезпечено позов шляхом:

- зобовязання ОСОБА_2 (паспорт серія ВЕ 813601, виданий Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, інн НОМЕР_1) виконувати обовязки генерального директора державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» () та вчиняти всі дії з управління державним підприємством «Вугільна компанія «Краснолиманська» () до розгляду справи по суті.

- зупинення дії наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 24.09.2015 р. за № 140-к/к «Про призначення тимчасово виконуючого обовязки генерального директора ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» до набрання законної сили судовим рішенням по справі.

- заборони Міністерству енергетики та вугільної промисловості України до набрання законної сили судовим рішенням по справі призначати та видавати накази про призначення на посаду тимчасово виконуючого обовязки, виконуючого обовязки генерального директора Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська».

- заборони державному реєстратору Реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області вносити дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про зміну керівника Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» () до розгляду справи по суті.

В подальшому, 12.10.2015 року від позивача надійшли доповнення до адміністративного позову, в яких позивач просить суд також визнати незаконними дії Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо призначення та проведення перевірки (аудиту) Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська».

Разом з доповненням до адміністративного позову позивач надав заяву про забезпечення позову шляхом заборони Міністерству енергетики та вугільної промисловості України до набрання законної сили судовим рішенням по справі здійснювати дії щодо призначення та проведення перевірки (аудиту) фінансово-господарської та іншої діяльності Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» у звязку з кадровими рішеннями щодо керівництва Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» та повязаними з ними питаннями.

Заява про забезпечення адміністративного позову від 12.10.2015 року обґрунтована тим, що, на думку заявника, проведення внутрішньої перевірки (аудиту) ДП ВК «Краснолиманська» одночасно з призначенням виконуючого обовязки генерального директора цього підприємства на підставі наказу №140-к/к, дія якого зупинена, однозначно свідчить про наявність підстав для заборони проведення таких дій.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач як керівник бюджетної установи не приймав рішення про проведення внутрішньої перевірки (аудиту), то у відповідності до Порядку утворення структурних підрозділів внутрішнього аудиту та проведення такого аудиту в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади їх територіальних органах та бюджетних установах, яку належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, призначення такої внутрішньої перевірки (аудиту) свідчить про очевидність ознак протиправності дій відповідача.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо є очевидними ознаки протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Підставами для забезпечення позову є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття таких заходів; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням доказів, що долучені до клопотання для його обґрунтування, керуючись законом.

Відповідні підстави, згідно п. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні бути зазначені та обґрунтовані у клопотанні особи щодо забезпечення позову.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення позивача до суду з адміністративним позовом слугувала незгода позивача із діями відповідача стосовно не підписання контракту з ОСОБА_2 та не призначення його генеральним директором ДП «ВК «Краснолиманська», фактичного відстороненням від посади, та призначення тимчасово виконуючим обовязки генерального директора ДП «ВК «Краснолиманська» ОСОБА_3 на час проведення аудиту.

Тобто, позивач, звернувся до суду за поновленням своїх порушених прав в частині трудових правовідносин, як особа, що не згодна з кадровою політикою керівного органу підприємства, на якому він працює.

Таким чином, на думку суду, заявлення позивачем вимог про забезпечення позову шляхом саме заборони проведення внутрішньої перевірки (аудиту) ДП «ВК «Краснолиманська» не стосуються предмету спору у даній справі, оскільки не повязані з особистими правами та інтересами позивача, а натомість стосуються безпосередньо прав підприємства, яке позивач у даній справі не представляє.

На думку суду, позивачем не надано належних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справ, неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів та необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зазначених у заяві від 12.10.2015 року до прийняття рішення по суті позовних вимог у справі №804/14844/15.

Також, позивачем не надано до суду належних доказів того, що проведення внутрішньої перевірки (аудиту) ДП «ВК «Краснолиманська» ініційовано виключно у звязку з кадровими змінами та іншими повязаними із ними питаннями, оскільки, як вбачається з адміністративного позову ОСОБА_4 спірні відносини з приводу кадрових питань виникли між сторонами раніше ніж ініціювання внутрішньої перевірки підприємства.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи метою призначення перевірки (аудиту) є надання оцінки діяльності підприємства в частині законності та достовірності фінансової звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку, дотримання актів законодавства з питань стану збереження активів та управління державним майном.

Відтак, на думку суду апеляційної інстанції, підстави для забезпечення позову шляхом заборони Міністерству енергетики та вугільної промисловості України до набрання законної сили судовим рішенням по справі здійснювати дії щодо призначення та проведення перевірки (аудиту) фінансово-господарської та іншої діяльності Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» - відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року у справі 804/14844/15 та прийняти нове рішення про відмову в забезпеченні позову.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, 199, ст.202, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року у справі 804/14844/15 скасувати та прийняти нову.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову у справі 804/14844/15 шляхом заборони Міністерству енергетики та вугільної промисловості України до набрання законної сили судовим рішенням по справі здійснювати дії щодо призначення та проведення перевірки (аудиту) фінансово-господарської та іншої діяльності Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» у звязку з кадровими рішеннями щодо керівництва Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» та повязаними з ними питаннями відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко