Справа № 826/2810/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/7328/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Б.М.-Україна» до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару, карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Т.Б.М. - Україна» (далі - «Т.Б.М. - Україна») пред'явило позов до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про:

визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 28 жовтня 2013 року № 100270000/2013/300423/2, від 29 жовтня 2013 року № 100270000/2013/300424/2;

визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару від 28 жовтня 2013 року № 100270000/2013/01981, від 29 жовтня 2013 року № 100270000/2013/01982.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 28 жовтня 2013 року № 100270000/2013/300423/2, від 29 жовтня 2013 року № 100270000/2013/300424/2;

Визнано протиправною та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару від 28 жовтня 2013 року № 100270000/2013/01981, від 29 жовтня 2013 року № 100270000/2013/01982.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі Київська міська митниця Державної фіскальної служби України, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що між ТОВ «Т.Б.М. - Україна» (Покупець) та фірмою «Roto Frank Okucia Budowlane Sp.z o.o» (Польша) (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний договір № 01/2013 від 01 січня 2013 року, згідно з яким продавець продавав, а покупець купував поворотно-відкидну фурнітуру для пластикових вікон та дверей, шаблони, зразки та рекламний матеріал на безоплатній основі.

Відповідно до пункту 4.1 договору ціна за одиницю товару вказана у специфікаціях до даного контракту в євро.

Пунктом 5.1 договору визначено, що умови оплати за контрактом здійснюються шляхом 100 % передплати від вартості партії товару.

Пунктом 3.2 контракту передбачено, що поставка здійснюється на умовах FCA - Варшава.

У жовтні 2013 року декларантом позивача було заявлено до митного оформлення товар «поворотно-відкидну фурнітуру для пластикових вікон в асортименті» та подано до митного органу електронні МД від 28 жовтня 2013 року № 100270000/2013/182353 та від 29 жовтня 2013 року № 100270000/2013/182352.

Митна вартість товару була визначена позивачем за першим методом - за ціною договору.

В підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом позивача було подано митному органу:

зовнішньоекономічний контракт від 01 січня 2013 року № 01/2013;

додаток № 14 до контракту від 23 жовтня 2013 року;

платіжне доручення про сплату партії товару від 24 жовтня 2013 року;

довідка про транспортні витрати № 77 від 25 жовтня 2013 року;

документ про страхування 817/1190 від 24 жовтня 2013 року;

прайс-лист виробника;

накладна CMR 0639397;

рахунок-фактура (інвойс) ;

виписку з бухгалтерської документації (видаткові, податкові накладні);

пакувальний лист;

сертифікат походження товару;

копія митної декларації країни відправлення.

Під час здійснення митного контролю посадовими особами митного органу були виявленні розбіжності та неточності у поданих декларантом позивача документах.

Як вважає митниця у документах поданих до митного оформлення різні населенні пункти відправлення вантажу, у поданій довідці про транспорті витрати від 25 жовтня 2013 року №77 вказано пункт відправлення вантажу м. Варшава (Польща), а в митній декларації, що подана до митного оформлення, зазначено м. Варшава (Прушков, Польща). Місто Прушков, на думку посадових осіб митного органу знаходиться на відстані 336 км від Варшави.

Наданий прайс-лист фірми виробника не містить інформації щодо умов оплати та поставки товару.

В наданому платіжному дорученні від 24 жовтня 2013 року № 26 на суму 180125,28 євро міститься посилання на контракт та додатки до контракту №№ 14, 15 проте до митного оформлення надався лише додаток № 14.

З метою усунення розбіжностей та неточностей, митниця витребувала у декларанта позивача додаткові документи, а саме договір з третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких досліджується, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, виписку з бухгалтерської документації, ліцензійний чи авторський договір, що стосується оцінюваних товарів, каталоги, специфікації, висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, копію експертної декларації країни відправлення.

Декларант позивача додаткові документи для підтвердження митної вартості не подав.

Оскільки позивачем витребувані митним органом документи подані не були, 28 жовтня 2013 року та 29 жовтня 2013 року Київська міжрегіональна митниця Міндоходів прийняла рішення № 100270000/2013/300423/2, № 100270000/2013/300424/2 про коригування митної вартості товарів.

На підставі вказаних рішень Київська міжрегіональна митниця Міндоходів прийняла картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару від 28 жовтня 2013 року № 100270000/2013/01981, від 29 жовтня 2013 року № 100270000/2013/01982.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним методом за ціною 5,05 євро за один кг, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару.

Суд першої інстанції вказав, що переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а обставин, які б впливали на рівень задекларованої вартості товарів, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Т.Б.М. - Україна» про визнання протиправними та скасування рішень Київської міжрегіональної митниці про коригування митної вартості товарів від 28 жовтня 2012 року № 100270000/2013/300423/2; від 29 жовтня 2013 року № 100270000/2013/300424/2 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару від 28 жовтня 2013 року № 100270000/2013/01981, від 29 жовтня 2013 року № 100270000/2013/01982.

Суд апеляційної інстанції із висновками суду першої інстанції погодився та залишив постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 квітня 2014 рок без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанції погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - МК України) передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54 кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи.

Як вбачається із матеріалів справи для підтвердження визначення митної вартості за першим методом (за ціною договору) декларантом було подано відповідачу наступні документи:

- зовнішньоекономічний контракт від 01 січня 2013 року № 01/2013;

- додаток № 14 до контракту від 23 жовтня 2013 року;

- платіжне доручення про сплату партії товару від 24 жовтня 2013 року;

- довідка про транспортні витрати № 77 від 25 жовтня 2013 року;

- документ про страхування 817/1190 від 24 жовтня 2013 року;

- прайс-лист виробника;

- накладна CMR 0639397;

- рахунок-фактура (інвойс) ;

- виписку з бухгалтерської документації (видаткові, податкові накладні);

- пакувальний лист;

- сертифікат походження товару;

- копія митної декларації країни відправлення.

Проаналізувавши надані позивачем митному органу документи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального права та прийшли до правильного висновку, що сумніви митниці щодо правильності визначення позивачем митної вартості товару є безпідставними, в зв'язку із чим рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 28 жовтня 2013 року № 100270000/2013/300423/2, від 29 жовтня 2013 року № 100270000/2013/300424/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товару від 28 жовтня 2013 року № 100270000/2013/01981, від 29 жовтня 2013 року № 100270000/2013/01982 є протиправними та підлягають скасуванню.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 квітня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: