Справа № 826/5309/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2015 р. м. Київ К/800/4338/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання за участю представника позивача Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г., Корінець Ю.О., Гречко Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерциклон+» до Державної екологічної інспекції у м. Києві про визнання неправомірними дій, скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерциклон+» (далі - ТОВ «Інтерциклон+») пред'явило позов до Державної екологічної інспекції у м. Києві про визнання протиправними дій щодо складення припису від 21 березня 2014 року № 05/215, скасування припису від 21 березня 2014 року № 05/215.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року апеляційну скаргу ТОВ «Інтерциклон+» задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2014 року скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнано неправомірними дії Державної екологічної інспекції у м. Києві щодо складення припису № 05/215 від 21 березня 2014 року.

Скасовано припис Державної екологічної інспекції у м. Києві № 05/215 від 21 березня 2014 року.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі Державна екологічна інспекція у м. Києві, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що на підставі направлення на перевірку № 533 від 13 березня 2014 року Державною екологічною інспекцією у м. Києві з 14 березня 2014 року по 21 березня 2014 року на ТОВ «Інтерциклон+» була проведена позапланова перевірка виконання ТОВ «Інтерциклон+» вимог припису від 29 листопада 2013 року № 05/1014, за результатом якої було складено акт № 05/502а (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що позивачем не виконано вимоги пункту 7, 10 та частково пункту 9 припису № 05/1014п від 29 листопада 2013 року, а саме ТОВ «Інтерциклон+» не отримано дозвіл на спеціальне водокористування, не виконувались умови дозволу на спеціальне водокористування № УКР-823Кіє терміном дії до 23 грудня 2013 року, зокрема перевищено добовий ліміт; не визначено та не погоджено межі санітарної зони першого поясу артезіанської свердловини.

На підставі акту перевірки відповідачем складено припис від 21 березня 2014 року № 05/215п, яким позивача зобов'язано отримати дозвіл на спеціальне водокористування; визначити та погодити з територіальним органом Держсанепідемслужби межі санітарної зони першого поясу артезіанської свердловини.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог зазначив, що відповідач наділений повноваженнями щодо складення приписів та при проведенні перевірки та складені оскарженого припису відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства.

Оскільки термін дії Дозволу на спеціальне водокористування закінчився 23 грудня 2013 року, новий дозвіл на спеціальне водокористування позивачем на час перевірки не було отримано, межі санітарної зони першого поясу артезіанської свердловини не визначено та з територіальним органом Держсанепідемслужби не погоджено, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги відповідача, викладені в приписі, про необхідність отримання позивачем дозволу на спеціальне водокористування та визначення та погодження з територіальним органом Держсанепідемслужби меж санітарної зони першого поясу артезіанської свердловини є обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що позивачем виконано всі вимоги припису від 29 листопада 2013 року № 05/1014, а тому дії відповідача щодо складення припису від 21 березня 2014 року № 05/215 є протиправними, а припис від 21 березня 2014 року № 05/215 підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобов'язані раціонально використовувати природні багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів, інших екологічних нормативів використання природних ресурсів.

Статтею 39 вказаного Закону встановлено, що підземні води відносяться до природних ресурсів загальнодержавного значення.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, раціонального і економічного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Статтею 48 Водного кодексу України передбачено, що спеціальне водокористування - забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних паспортів, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Статтею 49 Водного кодексу України передбачено, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, в якому встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин.

Пунктом 3 частині 1 статті 44 Водного кодексу України встановлено, що водокористувачі дотримуватися встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Основні принципи і порядок здійснення державного нагляду за дотриманням природоохоронного законодавства, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V (далі - Закон № 877).

Процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів визначено Порядком організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року № 464.

Планові та позапланові перевірки здійснюються в робочий час суб'єкта господарювання, встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку. У відповідності до пункту 4.7. Порядку № 464, Державні інспектори під час здійснення перевірок мають право: вимагати усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища; відбирати зразки продукції, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного контролю, відповідно до закону; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного контролю; давати обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; накладати штрафні санкції та вживати заходів, передбачених законом.

За результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся.

В останній день перевірки два примірники акта перевірки підписуються державними інспекторами, які проводили перевірку, і всіма членами комісії (якщо перевірка проводилася комісією), керівником або уповноваженою особою суб'єкта господарювання. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта перевірки. У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт, про це зазначається в акті перевірки.

Один примірник акта перевірки (з відповідними додатками) передається керівнику (уповноваженій ним особі) суб'єкта господарювання, про що на останній сторінці примірників акта перевірки робиться відповідна відмітка за підписом особи, яка отримала акт перевірки, із зазначенням посади, прізвища та ініціалів, а також дати одержання акта. Другий примірник акта перевірки зберігається в органі Держекоінспекції.

У разі, якщо посадова особа або уповноважений нею представник суб'єкта господарювання відмовляється від отримання акта перевірки особисто, то такий акт передається через канцелярію суб'єкта господарювання (із зазначенням вхідного реєстраційного номера) або відправляється рекомендованим листом.

До примірника акта, який зберігається в органі Держекоінспекції, додаються документи, що підтверджують факт поштового відправлення та вручення адресату акта перевірк

На підставі акта, який складено за результатами перевірки, протягом п'яти днів з дня її завершення, у разі виявлення порушень вимог природоохоронного законодавства складається припис про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища (додаток 4).

Припис щодо усунення порушень природоохоронного законодавства складається у двох примірниках, один з яких не пізніше п'яти робочих днів з дня складення акта надається керівнику суб'єкта господарювання чи уповноваженій ним особі для виконання, другий з підписом такої особи залишається в органі Держекоінспекції, який здійснював перевірку.

У разі, якщо посадова особа або уповноважений нею представник суб'єкта господарювання відмовляється від отримання приписів особисто, припис відправляється рекомендованим листом.

Строк виконання припису встановлює державний інспектор залежно від виявлених порушень природоохоронного законодавства, але не більше ніж 6 місяців. У разі неможливості виконання приписів у встановлені в них строки суб'єкт господарювання, що перевірявся, може звернутись до органу Держекоінспекції для їх продовження з обґрунтуванням та підтверджуючими документами, оформленими належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що пунктами 7, 9, 10 припису відповідача від 29 листопада 2013 року № 05/1014 зобов'язано ТОВ «Інтерциклон+» отримати дозвіл на спеціальне водокористування, припинити здійснення перевищення добового ліміту, визначеного дозволом на спеціальне водокористування № УКР-823Кіє, визначити та погодити межі санітарної зони першого поясу артезіанської свердловини.

Як вбачається із матеріалів справи, термін дії Дозволу на спеціальне водокористування закінчився 23 грудня 2013 року, новий дозвіл на спеціальне водокористування позивачем на час перевірки не отримано та інші вимоги припису відповідача від 29 листопада 2013 року № 05/1014 не виконано.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про правомірність дій відповідача щодо складення припису від 21 березня 2014 року № 05/215 та відмову в задоволенні позовних вимог, проте судом апеляційної інстанції помилково було скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Посилання представника позивача на те, що зони санітарної охорони свердловини № 1 по вул. Здолбунівській, 7а в м. Києві, яку використовує ТОВ «Інтерциклон+», можна не встановлювати і не облаштовувати, є необґрунтованими, оскільки, як зазначено у рекомендаціях Київської гідрогеолого-меліоративної експедиції ДП «Українська гідрогеологічна компанія» водоносний горизонт свердловини відноситься до незахищеного від забруднення з поверхні землі, Державна служба екології та надр України, розглянувши клопотання ТОВ «Інтерциклон+» про отримання дозволу на спеціальне водокористування, прийшла до висновку про необхідність облаштування свердловини зоною суворого санітарного режиму. Зазначені обставини досліджувались судом першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Фактичні обставини справи судами першої та другої інстанції встановлено повно і правильно, а тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає необхідним постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Керуючись статтями 220, 221, 226, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у м. Києві задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: