Справа № 826/20910/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року м. Київ К/800/23713/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Єрьоміна А.В.,

Конюшка К.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів та зборів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року у справі №826/20910/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів та зборів України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» звернулось до суду з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів та зборів України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 03.07.2013 № 100250000/2013/680068/2.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Київською міжрегіональною митницею протиправно, на підставі хибного висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів (вішалки для одягу), що ввозилися на територію України, прийнято необґрунтоване рішення щодо її коригування.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 03.07.2013 № 100250000/2013/680068/2.

У поданій касаційній скарзі Київська міжрегіональна митниця із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем (покупець) та Компанією «Guangxi Yikai Industry and Trade Co., Ltd», Китай (продавець), укладено контракт від 05.06.2012 № 044-11S/2012, за умовами якого продавець продає, а покупець купує продукцію - вішалки і щітки для одягу в асортименті, кількості та за цінами, визначеними інвойсами, які є невід'ємною частиною контракту.

Відповідно до пункту 2 Контракту ціни на товар встановлюються інвойсами на кожну партію товару. Ціна на товар включає в себе вартість продукту, тари, стикерокви, маркування, витрат по митному оформленню вантажу в країні продавця, доставки товару в порт відправки та погрузки на борт судна. Валютою контракту є USD (долари США). Загальна вартість контракту складає 800 000,00 USD.

Підпунктом 3.1. Контракту визначено, що ціна по контракту та умови постачання визначаються на умовах FOB Шэньчжэнь, Китай, згідно Інкотермс 2010.

Згідно з пунктом 8.1. Контракту платежі за товар здійснюються шляхом грошового переказу в USD на банківський рахунок продавця, а саме: оплата 100% суми замовлення здійснюється протягом 10 календарних днів після отримання копії коносаменту та сертифікату походження товару, отриманих по факсу або електронній пошті.

Відповідно до комерційного інвойсу від 24.05.2013 №2с130203А продавець продав, а позивач купив товар на загальну суму 31306,05 USD (263241,87 грн.), а саме: вішалки металеві (ПВХ-покриття) чорного кольору у кількості 720 шт. вартістю 0,307 USD/шт. (загальна вартість 221,04 USD); вішалки металеві (ПВХ-покриття) синього кольору у кількості 4680 шт. вартістю 0,307 USD/шт. (загальна вартість 1436,76 USD); вішалки металеві (ПВХ-покриття) костюмні чорного кольору у кількості 2250 шт. вартістю 0,557 USD/шт. (загальна вартість 1253,25 USD); вішалки металеві (ПВХ-покриття) костюмні синього кольору у кількості 2000 шт. вартістю 0,557 USD/шт. (загальна вартість 1114,00 USD); вішалки металеві (ПВХ-покриття) костюмні з затискачами для спідниць чорного кольору у кількості 1000 шт. вартістю 0,707 USD/шт. (загальна вартість 707,00 USD); вішалки металеві (ПВХ-покриття) костюмні з затискачами для спідниць синього кольору у кількості 2000 шт. вартістю 0,707 USD/шт. (загальна вартість 1414,00 USD); набори з 3шт вішалок металевих (ПВХ-покриття) у кількості 4000 шт. вартістю 0,760 USD/шт. (загальна вартість 3040,00 USD); набори з 5шт вішалок з атласним покриттям з ароматом троянди у кількості 4220 шт. вартістю 1,750 USD/шт. (загальна вартість 7385,00 USD); набори з 5шт вішалок з атласним покриттям з ароматом жасмину у кількості 4200 шт. вартістю 1,750 USD/шт. (загальна вартість 7350,00 USD); набори з 5шт вішалок з атласним покриттям з ароматом лаванди у кількості 4220 шт. вартістю 1,750 USD/шт. (загальна вартість 7385,00 USD).

Підтвердженням оплати зазначеного товару за комерційним інвойсом №2с130203А від 24.05.2013 є наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення в іноземній валюті від 31.05.2013 № 345.

З метою розмитнення вказаного товару позивачем подано до митного органу вантажно-митну декларацію від 02.07.2013 № 100250000/2013/029757, відповідно до якої митна вартість товару заявлена позивачем за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту).

Разом з декларацією позивачем подано наступні документи: контракт від 05.06.2012 № 044-11S/2012; інвойс від 24.05.2013 № 2с130203А; коносамент від 26.05.2013 № 4357-0177-305.012; довідку про транспортні витрати від 06.06.2013; міжнародну автомобільну накладну (СМК) від 01.07.2013 № 017864; пакувальний лист від 24.05.2013 № 2с130203А; інформацію про позитивні результати здійснення санітарного-епідеміологічного, фітосанітарного, радіологічного контролю; сертифікат про походження товару загальної форми.

При проведенні контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленої позивачем, Митницею встановлено неподання товариством основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Митного кодексу України), а також невідповідність обраного методу визначення митної вартості товарів умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України.

У зв'язку з зазначеним, позивача було зобов'язано надати додаткові документи (у разі їх наявності) для підтвердження заявленої ним митої вартості товарів.

Листом від 03.07.2013 № 616 позивачем подані митному органу витребовувані додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.

Проте, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 03.07.2013 № 100250000/2013/680068/2, яким скоригував заявлену позивачем митну вартість за резервним (шостим) методом.

Вважаючи зазначене рішення митного органу протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності рішення митного органу про коригування митної вартості товару як такого, що прийнято за наявності факту надання декларантом відповідачеві достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Судами попередніх інстанцій із посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду справи, встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. При цьому, подані документи, копії яких наявні у справі, чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, а також вартість додаткових витрат на транспортування оцінюваних товарів.

Посилання відповідача як на підставу виникнення у нього сумнівів щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів, на нижчий ціновий рівень імпортованого позивачем товару порівняно з митним оформленням інших ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що підтверджується витягом з цінової бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, судами обґрунтовано не взято до уваги.

Так, наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про декларування аналогічного товару, за більшою або меншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, країна виробництва, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо)

Будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем під час судового розгляду не надано.

Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, у тому числі, щодо надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо протиправності рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 03.07.2013 № 100250000/2013/680068/2

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів та зборів України відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: