Справа № 808/3311/15
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року 14:40Справа № 808/3311/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення в особі Запорізької філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення

до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя

про визнання протиправним та скасування розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19 червня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення в особі Запорізької філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення (далі Запорізька філія Концерну РРТ, позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя (далі УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати розрахунок № 550 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з травня 2015 року, складений Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 19 травня 2015 року на адресу Запорізької філії Концерну РРТ надійшов Розрахунок №550 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з травня 2015 року, складений УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя. Згідно з вказаним розрахунком Запорізька філія Концерну РРТ повинна відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату та доставку пенсії, призначеної ОСОБА_1. З вказаним Розрахунком позивач незгоден, оскільки ОСОБА_1 працював на підприємстві позивача до 1992 року. Закон України «Про пенсійне забезпечення» набув чинності з 01.01.1992. Виконання робіт на підприємстві позивача дає право ОСОБА_1 на призначення пільгової пенсії відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Список № 2, згідно з яким пільгова пенсія призначається на підставі п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.1994 № 162, а порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці - постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442. Таким чином, законодавчі акти, відповідно до яких відбувається призначення пенсій за підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», набули чинності після набуття ОСОБА_1 пільгового стажу на підприємстві позивача. Отже, підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутні. Вважає, що розрахунок №550 був складений відповідачем та направленій на адресу позивача без належних правових підстав, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 22 червня 2015 року позовна заява залишена без руху до 04 серпня 2015 року.

Позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 06 серпня 2015 року було відкрито провадження по зазначеній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 03 вересня 2015 року.

03 вересня 2015 року від відповідача надійшли заперечення на адміністративний позов (вх.37666) в яких він зазначив, що стаття 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначає право на пільгове пенсійне забезпечення особам, які працювали до введення в дію цього Закону (тобто до 01.01.1992) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством. Якщо особа продовжувала працювати на роботах, передбачених Списками після 01.01.1992, то пенсія призначається відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». ОСОБА_1 продовжував працювати на роботах із шкідливими умовами праці після 01.01.1992, а отже йому цілком обґрунтовано призначено пенсію відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На підставі викладеного в запереченнях, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

03 вересня 2015 року від представників позивача та відповідача надійшли клопотання (вх.№37814 та вх.№37817) про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи клопотання представників сторін, а також положення частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

У звязку з розглядом справи в порядку письмового провадження, суд, керуючись частиною 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.06.2014 Запорізька філія Концерну РРТ видала ОСОБА_1 довідку № 301/10 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, про те, що з 06.10.1983 по 24.12.1987 (4 роки 02 місяці 18 днів) та з 05.09.1989 по 31.12.1991 (2 роки 03 місяці 27 днів) ОСОБА_1 працював повний робочий день та виконував обслуговування СВЧ генераторів та УВК генераторів за професією (посадою) інженер по СВЧ генераторів, інженер засобів радіо та телебачення по обслуговуванню СВЧ генераторів, інженер засобів радіо та телебачення по обслуговуванню УВК генераторів. Зазначені роботи (професії) включені до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя, оформленим протоколом №2835 від 01.07.2014, гр. ОСОБА_1 було призначено пенсію згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

19 травня 2015 року на адресу Запорізької філії Концерну РРТ надійшов Розрахунок №550 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з травня 2015 року, складений УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя. Згідно з вказаним розрахунком Запорізька філія Концерну РРТ повинна відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату та доставку пенсії, призначеної ОСОБА_1.

Не погодившись з зазначеним Розрахунком, позивач оскаржив його до суду.

Розглянувши подані матеріали та документи, проаналізувавши норми законодавства суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими з огляду на наступні обставини.

Щодо законності призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком N 2, відповідно до абз. 2 п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає, що позивачем вже оскаржувалося в судовому порядку рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до п.п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 по справі №808/9129/14 в задоволенні адміністративного позову Запорізької філії Концерну РРТ відмовлено. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 по справі №808/9129/14 апеляційну скаргу Запорізької філії Концерну РРТ на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 у справі №808/9129/14 залишено без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.02.2015 у справі №808/9129/14 без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, законність та обґрунтованість призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком N 2, відповідно до абз. 2 п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а отже не потребує доказуванню.

Крім того, відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Пункт 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 регулює порядок призначення пільгових пенсій. Вказана норма делегує Пенсійному фонду повноваження з виплати пільгових пенсій до створення професійних та корпоративних фондів, а також у частині відшкодування пенсій, зокрема призначених відповідно до п. «б» ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення», відсилає до раніше чинного законодавства.

До вступу в дію Закону № 1058 Пенсійний фонд України у своїй діяльності керувався, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1992 № 1788- XII (далі - Закон № 1788) та Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 27.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон № 400).

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-XII (далі - Закон № 1251) до загальнодержавних належать такі податки і збори (обов'язкові платежі): збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону № 1251 платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Тобто до набрання чинності Законом № 1058 збір на обов'язкове державне пенсійне страхування за всіма його ставками було віднесено до системи загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів) і встановлено обов'язок його сплати.

Відповідно до абзацу 4 п. 1 ст. 2 Закону № 400 для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказана норма внесена до Закону № 400 згідно з п. 1 Закону «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.02.2000 № 1461-ІІІ (далі - Закон № 1461).

Окрім того п. 1 ст. 2 розділу І Закону № 1461 встановлює ставку збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацами третім і четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400.

На підставі розділу II Закону № 1461 частину другу статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виключено. Вказана норма передбачала обов'язок відшкодування пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13 Закону № 1788.

Тобто помилковим є висновок позивача про те, що після виключення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у 2000 році і до вступу в дію з 01.01.2004 року Закону № 1058 діюче на той час законодавство не передбачало обов'язку підприємств, установ та організацій відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Навпаки, норма щодо покриття витрат по пільговим пенсіям не була виключена із законодавства остаточно, її законодавець лише перемістив із Закону України «Про пенсійне забезпечення» у Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» і почав розглядати як одну із ставок вказаного збору.

Оскільки збір на обов'язкове державне пенсійне страхування належить до обов'язкових платежів і законодавчо встановлено обов'язок його сплати, то, відповідно, до набрання чинності Законом № 1058 було передбачено і обов'язок відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону № 1788, як однієї з його ставок.

Окрім того, до вступу в законну силу Закону № 1058 порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування регулювався Інструкцією про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 4-6 від 03 червня 1999 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України № 436/3729 від 05 липня 1999 року, та Інструкцією про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України № 16-6 від 19.10.2001 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України № 998/6189 від 29.11.2001, які втратили чинність.

На сьогоднішній день діє Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003, зареєстрована у Міністерстві Юстиції України від 16.04.2004 № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1), у якій збережено порядок відшкодування пільгових пенсій, встановлений попередніми Інструкціями.

Відповідно до п.п. 6.1 п. 6 Інструкції № 21-1, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для підприємств, установ й організації, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання - 100% фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Тобто, обов'язок відшкодування пільгової пенсії, зокрема, за списком № 2 передбачено як законодавством, що діяло до 01.01.2004, так і законодавством, що діє сьогодні.

У зв'язку з тим, що Концерн РРТ є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, на підставі наведених вище норм у нього є обов'язок відшкодовувати витрати на виплату та доставку пільгової пенсії пенсіонерам, які отримали пільговий стаж за списком № 2, працюючи на вказаному підприємстві.

Також, суд вважає необґрунтованим твердження позивача, що ОСОБА_1 пільгова пенсія повинна призначатись відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з огляду на наступні обставини.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788- XII визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього закону (до 01.01.1992) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством. При цьому відповідно до п.8 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731, застосовуються Списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

Зокрема ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

З огляду на зазначене, право на пенсію відповідно до ст.100 Закону №1788 має особа, яка набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до 01.01.1992 (повного стажу, тобто 12 років 6 місяців у даному випадку) і після цієї дати не працювала на цих роботах.

Дане твердження також роз'яснено у листі Пенсійного фонду України від 21.05.2003 №04/3846: «особі, яка до і після 01.01.1992 працювала на роботах, передбачених списком №2, і на підприємстві проведена атестація робочих місць, пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону України №1788».

Відповідно до Постанови Верховної ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 06.12.1991 №1931, Закон України «Про пенсійне забезпечення» в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону введений в дію з 01.01.1992.

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

За приписами п. 4.5 Порядку №383 встановлено, що якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядку проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Відповідно до п. 6.2 Інструкції № 21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному обсязі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

У відповідності до протоколу про призначення пенсії №2835 від 01.07.2014 та розрахунку стажу ОСОБА_1 не має повного стажу - 12 років 6 місяців для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком N 2, а тому йому відповідно до абз. 2 п. б ст. 13 Закону №1788 призначена пенсія із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, згідно з таким розподілом пільгового стажу:

1). 1 р. 11 міс. 26 дн. з ПАТ «Запорізький завод феросплавів» (за період з 22.09.1999 року по 17.09.2001 року);

2). 5 р. 6 міс. 4 дн. з Запорізької філії Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (за період з 06.10.1983 року по 24.12.1987 року та з 05.09.1989 року по 21.12.1991 року).

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що пенсіонер ОСОБА_1 після 01.01.1992 працював на роботах, передбачених списком №2, а саме на Публічному акціонерному товаристві «Запорізький завод феросплавів» з 22.09.1999 по 17.09.2001 (атестація робочих місць проведена 20.03.1995, продовжена листом від 09.06.2000 та наступна - 04.01.2001) УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя на законних підставах визначило пільговий стаж та діяло відповідно до вимог чинного законодавства, призначаючи вищезазначеному пенсіонеру пенсію відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, дії УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя по направленню для відшкодування Розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 закону України «Про пенсійне забезпечення» №550 з травня 2015 року є обґрунтованими.

З аналізу змісту оскаржуваного повідомлення (розрахунку), суд приходить до висновку про відповідність останнього як за формою, так і за змістом вимогам чинного законодавства.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 86 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи усе вище викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі зазначеного вище та керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення в особі Запорізької філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко