Справа № 826/18346/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 листопада 2015 року письмове провадження № 826/18346/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. суддів Огурцова О.П., Кузьменка В.А., розглянувши у порядку письмового провадження

з позовомДержавної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області
доМіністерства аграрної політики та продовольства України
третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача:
Державне підприємство "Солотвинський солерудник"
простягнення заборгованості у сумі 9 005 390,71грн.

В С Т А Н О В И В:

Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області (надалі -позивач, ДПІ у Тячівському районі) звернулась до суду з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі по тексту -відповідач, Міністерство) в управлінні якого перебуває Державне підприємство "Солотвинський солерудник"(надалі -третя особа, Підприємство) про звернення стягнення податкового боргу у розмірі 9 005 390,71грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на положення статті 96 Податкового кодексу України, а також на неотримання на день звернення до суду із даним позовом від Міністерства в управлінні якого знаходиться Підприємство відповіді про прийняття рішення щодо вжиття заходів на погашення заборгованості даного підприємства до бюджету.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2015 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державне підприємство Державне підприємство "Солотвинський солерудник" та призначено судовий розгляд справи на 21.10.2015.

В судовому засіданні 21.10.2015 представник позивача позовні вимог підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. При цьому, представник позивача зазначив про вжиття податковим органом всіх необхідних заходів, передбачених чинним законодавством, спрямованих на погашення заборгованості Підприємства у розмірі 9 005 390,71 грн. Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області зверталась листом від 29.11.2012 до Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо надання згоди на реалізацію описаного заставного майна. У відповідь на лист повідомлено, що для розгляду зазначеного питання необхідно направити перелік майна, що включається та не включається до складу цілісного майнового комплексу ДП "Солотвинський солерудник" та відповідної згоди не надано.

Представником відповідача в судовому засідання надані для приєднання до матеріалів справи письмові заперечення та додаткові пояснення, в яких зазначається, що враховуючи положення статті 96 Податкового кодексу України, у відповідача не виникає зобов'язання щодо сплати податкового боргу ДП "Солотвинський солерудник" на підставі поданого позивачем інвентаризаційного опису основних засобів представлених ДП "Солотвинський солерудник".

Представник третьої особи в письмових запереченнях зазначив, що на даний час Державне підприємство "Солотвинський солерудник" (код за ) перебуває у ліквідаційній процедурі юридичної особи. Також зазначив, що позивач не звертався до ліквідаційної комісії з заявою про задоволення вимог про стягнення податкового боргу в сумі 9 005 390,71грн. та включенням кредиторської вимоги до проміжного балансу ліквідаційної комісії. Окрім того голова комісії з ліквідації зазначив, що фінансові ресурси відсутні для сплати податкового боргу.

В судовому засіданні, призначене на 21.10.2015 з огляду на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Державне підприємство "Солотвинський солерудник"(код за ) 29.05.1996 зареєстровано Тячівською районною державною адміністрацією як юридична особа із загальнодержавною формою власності. 04.10.2005 на підставі частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" Підприємством отримано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи.

Згідно довідки за формою №4-ОПП від 08.04.2011 за №52/29-00/11 Підприємство перебуває на обліку платників податків в Державній податковій інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області.

Актом приймання-передачі майна, прав та обов'язків на баланс Міністерства аграрної політики та продовольства України, затвердженого 14.11.2011 заступником Міністра аграрної політики та продовольства України та заступником Міністра, голови комісії з проведення реорганізації Міністерства аграрної політики України та додатком 1 до вказаного Акта (п.171) ДП "Солотвинський солерудник"передано до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Як вбачається з матеріалів справи, за Підприємством станом на 14.08.2015 рахувалась заборгованість перед бюджетом на загальну суму 9 005 390,71грн., в тому числі:

- податок на прибуток - 3 176 178,43 грн.,

- пеня за порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД - 138064,27 грн.,

- частина прибутку державних підприємств в сумі -1981,21грн.;

- адміністративні штрафи та інші санкції в сумі - 121075,00грн.;

- комунальний податок - 700855,07 грн.,

- надходження податків і зборів (обов'язкових платежів) в сумі - 22660,46грн.;

- плата за користування надрами - 462017,21грн.

- інші збори за забруднення навколишнього природнього середовища в сумі - 85155,21грн.

- надходження від викидів забруднюючих речовин в сумі - 2907,05грн.;

- єдиний соціальний внесок в сумі 1928664,02грн.;

- земельний податок з юридичних осіб в сумі - 351 905,26 грн.,

- податок на додану вартість - 1704012,96 грн.,

- податок з власників транспортних засобів - 225220,84 грн.,

- збір за спеціальне використання води - 36124,72 грн.,

- податок на доходи фізичних осіб - 678569,00 грн.

Наявність у Підприємства бюджетної заборгованості у розмірі, визначеному податковим органом підтверджується матеріалами справи і ні відповідачем, ні представником третьої особи не спростовується. При цьому, відповідно до пояснень представника третьої особи, заборгованість утворилась внаслідок скрутного матеріального становища Підприємства.

Відповідно до частини 3 статті 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт існування станом на 14.08.2015 заборгованості ДП "Солотвинський солерудник" на загальну суму 9 005390,71 грн.

Сума заборгованості виникла за рахунок несплати платником податків самостійно визначених сум податкових зобов'язань, узгоджених сум грошових зобов'язань, узгоджених сум грошових зобов'язань, визначених підприємству за результатами проведених перевірок та реструктуризованих сум платежів по Мировій угоді, затвердженої господарським судом Закарпатської області у справі №7/13-1999.

Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області 29.11.2012 звернулась з листом за №5975/19-006 до Міністерства аграрної політики України, в якому просила вжити заходів, а саме надати згоду на реалізацію через аукціон транспортних засобів, незадіяних у виробничому циклі. У відповідь на лист податкового органу Міністерство аграрної політики листом №37-27-3-15/25007 від 28.12.2012 повідомило, що відповідно до статті 96 Податкового кодексу України для розгляду зазначеного питання необхідно направити перелік майна, що включається та не включається до складу цілісного майнового комплексу ДП «Солотвинський солерудник", за формою та в порядку, затвердженими наказом Фонду державного майна України № 1954 від 29.12.2010.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 «Про погодження пропозиції щодо ліквідації державного підприємства «Солотвинський солерудник» наказом Мінагрополітики України від 04.07.2013 №412 «Про ліквідацію державного підприємства «Солотвинський солерудник» на підприємстві утворено ліквідаційну комісію. Державною податковою інспекцією у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області до ліквідаційної комісії заявлено кредиторські вимоги в сумі 3759996,30грн.

Господарським судом Закарпатської області порушено провадження 17.04.2015 у справі №907/136/15 про банкрутство державного підприємства «Солотвинський солерудник», за заявою Воєнізованого гірничорятувального загону Управління ДСУ з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області м. Калуш. Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області направило заяву до Господарського суду Закарпатської області про визнання кредитором з кредиторськими вимогами в сумі 8 784 840,27грн. В результаті розгляду заяви такі вимоги визнанні розпорядником майна державного підприємства «Солотвинський солерудник».

Відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 17.1 статті 78 Податкового кодексу України Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області проведено позапланову виїзну перевірку державного підприємства «Солотвинський солерудник», в результаті проведеної перевірки складено акт №3/07-13-23-00-29 від 29.05.2015, якою встановлено порушення державним підприємством «Солотвинський солерудник» пункту 92.3 статті 92 Податкового кодексу України, здійснення операцій з майном, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу на загальну суму 121075,00грн. за твердженням позивача, кошти за реалізоване майно не були спрямовані на погашення податкової заборгованості

За наслідками перевірки 25.06.15 винесено податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафу в розмірі 121075,00грн. Зазначена сума є узгодженою до суду не оскаржувалась.

Львівським апеляційним господарським судом скасовано ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 17.04.2015 про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Солотвинський солерудник» та відновлено ліквідаційну процедуру відповідно до наказу Мінагрополітики.

За період проведення ліквідаційної процедури з 2013 року та до моменту звернення до суду не надходило жодних коштів в погашення податкового боргу за твердженням позивача.

Відповідно до інвентаризаційного опису основних засобів представлених ДП "Солотвинський солерудник" сума товарно-матеріальних цінностей на підприємстві складає 978 384,72грн. при загальній заборгованості підприємства в сумі 9 005 390,71грн. у разі реалізації вказаного майна по залишковій балансовій вартості у ДП "Солотвинський солерудник" недостатньо коштів для погашення заборгованості.

Порядок погашення податкового боргу державних підприємств, на момент виникнення у ДП "Солотвинський солерудник" заборгованості зі сплати узгоджених зобов'язань зі сплати податків, зборів і обов'язкових платежів, а також на момент складення акта про опис активів регулювався положеннями статті 11 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Відповідно до змісту пункту 11.2 статті 11 "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", у разі коли податковим боржником визнається платник податків, який не підлягає приватизації, податковий орган здійснює заходи щодо продажу його активів, які не входять до складу цілісного майнового комплексу, що забезпечує ведення його основної діяльності.

У разі коли сума коштів, отриманих від такого продажу, не покриває суму податкового боргу такого платника податків та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, податковий орган зобов'язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням про прийняття певного рішення.

Наведені положення кореспондуються із положеннями статті 96 Податкового кодексу України, що набрав чинність 01.01.2011, яка визначає порядок погашення податкового боргу державних підприємств, що не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.

Згідно пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить майно такого платника податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

- виділення коштів місцевого бюджету на сплату податкового боргу такого платника податків. Рішення про фінансування таких витрат розглядається на найближчій сесії відповідної ради (п.п.96.1.1);

- затвердження плану досудової санації такого платника податків, який передбачає погашення його податкового боргу (п.п.96.1.2);

- ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії (п.п.96.1.3);

- прийняття сесією відповідної ради рішення щодо порушення справи про банкрутство платника податків (п.п.96.1.4).

Пунктом 96.2 статті 96 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про:

- надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків (п.п.96.2.1);

- досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету (п.п.96.2.2);

- ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії (п.п.96.2.3);

- виключення платника податків із переліку об'єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України (п.п.96.2.4).

Відповідь щодо прийняття одного із зазначених рішень, згідно положень пункту 96.3 статті 96 Податкового кодексу України, надсилається органу державної податкової служби протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.

У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог орган державної податкової служби зобов'язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Статтею 19 Конституції України встановлено обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з системного аналізу статті 96 Податкового кодексу України суд вказує на те, що положення даної норми регламентують процедуру стягнення податкового боргу державного підприємства та визначає конкретну послідовність обставин, що передують виникненню у податкового органу права на звернення до суду із вимогами про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.

Так, обов'язок органу державної податкової служби на звернення із поданням в порядку пункту 96.1 статті 96 Податкового кодексу України до державного органу, в управлінні якого перебуває державне підприємство виникає лише після продажу внесеного в податкову заставу майна такого підприємства і тільки за умови недостатності суми коштів, отриманого від такого продажу для покриття податкового боргу, або відсутності у такого підприємства майна, що відповідно до законодавства може бути внесено в податкову заставу.

Разом з тим, звертаючись до суду із даним позовом Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що податковим органом було використано повний перелік дій, визначений законодавцем щодо порядку встановлення та стягнення податкового боргу державного підприємства, зокрема, докази продажу заставного майна, отримання недостатньої суми грошових коштів від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства або відсутність у ДП "Солотвинський солерудник" майна, що може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

Натомість, зібрані у справі докази свідчать про те, що на момент направлення податковим органом подання до Міністерства аграрної політики та продовольства України про прийняття одного з рішень у відповідності із вимогами пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України у податковій заставі перебували активи підприємства - транспортні засоби у кількості 18 одиниць. В матеріалах справи відсутні докази проведення публічних торгів та вчинення будь-яких дій, спрямованих на реалізацію предмета обтяження. А отже відсутнє підтвердження щодо реалізації зазначеного майна.

Також суд бере до уваги, що листом Міністерства аграрної політики та продовольства України в листі №37-27-3-15/25007 від 28.12.2012 Державній податковій інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області зазначено, що для розгляду питання про реалізацію описаного заставного майна необхідно надати перелік майна, що включається та не включається до складу цілісного майнового комплексу Державного підприємства "Солотвинський солерудник". На час винесення рішення у суду відсутні докази щодо надання інформації по описаному заставному майну.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не дотримано встановлений статтею 96 Податкового кодексу України обов'язковий порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації з огляду на відсутність доказів виконання податковим органом обов'язкових передумов направлення до державного органу подання у відповідності із вимогами пунктом 96.2 статті 96 Податкового кодексу України, відтак, звернення Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області до Міністерства щодо стягнення заборгованості є передчасним.

Зважаючи на викладене, та беручи до уваги встановлений судом факт порушення податковим органом процедури, визначеної статтею 96 Податкового кодексу України, колегія суддів констатує відсутність у податкової інспекції правових підстав для звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області про стягнення заборгованості у сумі 9 005 390,71 грн. на кошти Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.ст.69-71, 94, ч.6 ст.128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатської області про звернення стягнення податкового боргу Державного підприємства "Солотвинський солерудник" в розмірі 9 005 390,71 грн на кошти Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді В.А. Кузьменко

О.П. Огурцов