Справа № 712/12023/15-а
Суддя: Романенко В. А.
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/498/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси адміністративну справу за позовом Черкаської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів до Черкаської міської ради про скасування рішення Черкаської міської ради від 04.11.2014 року № 2-351, -

В С Т А Н О В И В:

Черкаська організація Всеукраїнська спілка автомобілістів звернувся до суду з адміністративними позовами до Черкаської міської ради про скасування рішення Черкаської міської ради від 04.11.2014 року № 2-351, посилаючись на те, що оглядаючи на сайті Черкаської міської ради прийняті відповідачем рішення, нам стало відомо про прийняте незаконно рішення № 2-351 від 04.11.2014 року. Доказом отримання нами даної інформації є саме рішення роздруковане з сайту, з відміткою про дату та час відвідування сайту. Тому вважають, що строки на звернення до адміністративного суду передбачені ст. 99 КАС України нами не пропущено.

Рішенням виконавчого комітету ЧМР від 26 червня 2000 року № 580 п. 2, їм було надано в тимчасове користування земельну ділянку, загальною площею 19053,0 кв.м., для існуючої платної автостоянки № 3 по вул. Невського, 16, що у м. Черкаси. На підставі вищевказаного рішення, було укладено договір тимчасового користування землею від 05.09.2000 року. ОСОБА_1 було зареєстровано в Книзі записів на право тимчасового користування землею 05.09.2000 року за № 2030.

Згідно договору, їм було визначено плату за користування землею у вигляді загального податку та вказали розрахунковий рахунок. Пунктом 3(б) договору передбачено, що Рада народних депутатів повинна у місячний строк з дня надходження клопотання землекористувачів, прийняти питання про продовження дії договору. Ними, до закінчення дії Договору, було у визначеному порядку направлено клопотання про продовження дії договору на протязі 2001-2005 рр.. Ніякого реагування з боку відповідача не було, а з 2005 року, вони припинили подавати клопотання, розуміючи, що з мовчазної згоди відповідача ОСОБА_1 пролонговано. Ними сплачувалась і сплачується плата за користування земельною ділянкою. Жодних повідомлень про припинення їх права з боку відповідача не надходило.

Ними в 2012-2014 рр. ініціювався збір документів на оформлення земельної ділянки в оренду в звязку із набуттям юридичної сили, згідно ЗУ «Про оренду землі». Ними було отримано викопіювання з плану міста, також отримано довідку 6-Зем, щодо користувачів земельною ділянкою. В даній довідці вказані користувачі, якими виявляються вони. Також, з даної довідки вбачається, що якимось чином, площа земельної ділянки, якою вони користуються і за яку вони сплачують, була зменшена і надана в користування ТОВ «Гарант» - площею 0,4583 кв.м..

Про існування якогось рішення про надання права користування ТОВ «Гарант» їм невідомо, хоча вони платили за користування землею за всю фактичну площу.

Оглядаючи оскаржуване рішення, прийшли до висновку, що воно підлягає до визнання незаконним та скасованим з огляду на таке: Рішення називається «припинення права користування». Право користування земельною ділянкою настає на підставі оренди, у відповідності до ЗУ «Про оренду землі», або отримання в постійне користування (власність), або через цивільно-правові угоди. Підставою для винесення Рішення про припинення прав на землю стали ст.ст.12, 141 ЗК України.

Ст. 12 ЗК України надано повноваження відповідачу розглядати земельні питання. Ст. 141 ЗК України передбачено підстави припинення права користування земельною ділянкою. Жодний пункт даної статті не може бути застосований відповідачем до виниклих правовідносин. Крім того, вони розцінюють застосування даної статті, як на підстави виникнення права у відповідача на припинення їх прав, як визнання їх користування (фактичного) зі сплатою за користування земельною ділянкою.

Відповідач послався на ст.ст. 31, 32 ЗУ «Про оренду землі», щодо припинення договору оренди землі, та припинення договору оренди шляхом його розірвання. Ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» встановлено вичерпний перелік підстав для припинення договору оренди, але в звязку із виниклими правовідносинами, їм не відомо, який строк відповідач взяв за основну дату припинення договору (в звязку із закінченням терміну (строку) дії).

Ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір може бути розірваний за рішенням суду. Жодного рішення суду з цього приводу не приймалося, принаймні їм не відомо.

Перечитуючи п.п. 3,7,9 Розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року № 5245-VI передбачено, підтверджено повноваження відповідача, щодо права розпоряджатися землями територіальної громади. Але територіальна громада є власником земель. Також підтверджено порядок реєстрації цих прав.

Інші законодавчі акти, вказані в рішенні, що оскаржуються, вказують на повноваження відповідача в вирішенні земельних питань, а не вказують підставу припинення наших прав.

Про рішення відповідач позивачів не повідомив. Якби відповідач вважав, що у них відсутнє будь-яке право на цю земельну ділянку, то таке рішення не приймалось, а відтак вони вважають, що відповідач, не повідомивши їх, позбавив їх, незаконно права користування земельною ділянкою. Дане право їм надано п.9 ст.2 КАС України.

Згідно п.8, відповідач повинен був дотриматись балансу між наслідками. Відповідач не дотримався цього принципу, що в свою чергу і призвело до порушення їх прав.

Також, наголошують, що невідомо з яких причин, право користування було надано ТОВ «Гарант» без погодження з ними. Це також незаконно.

Крім того, даним питанням, в разі позбавлення їх даного права, не вирішено питання, щодо відшкодування їм збитків, а також не вирішено питання щодо власності, тобто нерухомого майна, яке розташоване на земельній ділянці по вул. Невського, 16, що у м. Черкаси.

Просять суд визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської міської ради від 04.11.2014 року № 2-351.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету ЧМР від 26 червня 2000 року № 580 п. 2 Обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів надано в тимчасове користування земельну ділянку, загальною площею 19053,0 кв.м., для існуючої платної автостоянки № 3 по вул. Невського, 16, що у м. Черкаси.

На підставі вищевказаного рішення, було укладено договір тимчасового користування землею від 05.09.2000 року. ОСОБА_1 було зареєстровано в Книзі записів на право тимчасового користування землею 05.09.2000 року за № 2030.

Згідно договору, Обласній організації Всеукраїнської спілки автомобілістів визначено плату за користування землею у вигляді загального податку та було вказано розрахунковий рахунок.

Пунктом 3(б) договору передбачено, що Рада народних депутатів повинна у місячний строк з дня надходження клопотання землекористувачів, прийняти питання про продовження дії договору.

Відповідно до п. 1.2 вищевказаного договору земельна ділянка надається на умовах тимчасового короткострокового користування строком на 1 (один) рік для існуючої тимчасової автостоянки № 3 по вул. Невського, 16.

Пунктом 1 рішенням Черкаської міської ради від 04.11.2014 року № 2-351 «Про припинення громадській організації» Черкаська обласна організація» Всеукраїнська спілка автомобілістів» та товариству з обмеженою відповідальністю «Гарант» права користування земельними ділянками по вул. Невського, 16 та вул. Пастерівська, 212» припинено громадській організації «Черкаська обласна організація» «Всеукраїнська спілка автомобілістів» право користування земельною ділянкою площею 1,4470 га по вул. Невського, 16.

Обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів в 2012-2014рр. ініціювався збір документів на оформлення земельної ділянки в оренду в звязку із набуттям юридичної сили ЗУ «Про оренду землі».

Обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів, в ході збору документів, було отримано викопіювання з плану міста, а також довідка Управління Держземаганества у Черкаському районі Черкаської області з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-Зем) з яких вбачається, що користувачем спірної земельної ділянки є саме Обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів. Також, з даної довідки вбачається, що площа земельної ділянки, якою користується Обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів була зменшена і надана в користування ТОВ «Гарант» - площею 0,4583 кв.м.

Відповідно Закону України «Про оренду землі» право користування земельною ділянкою настає на підставі оренди, або отримання в постійне користування (власність), або через цивільно-правові угоди.

Доказів направлення Обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів на адресу Черкаської міської ради клопотання про продовження строку користування (дії договору) у строк визначений договором позивачами до суду не надано.

Суд не може взяти до уваги твердження позивача про автоматичну пролонгацію договору, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

У вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який набрав чинності з 12.03.2011).

Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відтак судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Разом з тим судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України «Про оренду землі», судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України «Про оренду землі» не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Враховуючи той факт, що договір припинився в силу закінчення строку дії договору, на який він був укладений, а тому відсутні підстави для прийняття рішення Черкаською міською радою про припинення права користування.

При винесенні спірного рішення Черкаська міська рада керувалась ст.ст.12, 141 ЗК України.

Статтею 12 ЗК України надано повноваження Черкаській міській раді розглядати земельні питання, а статтею 141 ЗК України передбачено підстави припинення права користування земельною ділянкою, однак жодний пункт даної статті не може бути застосований до виниклих правовідносин. Крім того, застосування даної статті, як на підстави виникнення права у відповідача на припинення прав позивача, як визнання їх користування (фактичного) зі сплатою за користування земельною ділянкою.

Також при винесенні спірного рішення відповідач посилався на ст.ст. 31, 32 ЗУ «Про оренду землі», щодо припинення договору оренди землі, та припинення договору оренди шляхом його розірвання, однак статтею 31 ЗУ «Про оренду землі» встановлено вичерпний перелік підстав для припинення договору оренди, але із виниклими правовідносинами не відомо який саме строк відповідач взяв за основну дату припинення договору (в звязку із закінченням терміну (строку) дії).

Сттею 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір може бути розірваний за рішенням суду, однак жодного рішення щодо розірвання договору, як встановлено в судовому засіданні, не приймалося.

Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» спірний договір не був продовжений, після закінчення строку у 2001 році, а тому відповідно не має підстав для його припинення, оскільки самого договору не має.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження обєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачам не було відомо про рішення Черкаської міської ради від 04.11.2014 року № 2-351, а лише при огляді сайту Черкаської міської ради 13.10.2015 року ними було виявлено спірне рішення, а тому суд приходить до висновку, що строки звернення до адміністративного суду передбачені ст. 99 КАС України позивачем не пропущено.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Таким чином, невідповідність акту органу місцевого самоврядування законам України є підставою для визнання його недійсним. Обовязковою умовою визнання акту недійсним, є також порушення у звязку з його прийняттям, прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що саме з п. 1 вищевказаного рішення не згодні позивачі, а інші пункти рішення стосуються ТОВ «Гарант» та виконання спірного рішення, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме визнати протиправним та скасувати п. 1 Рішення Черкаської міської ради від 04.11.2014 року № 2-351 «Про припинення громадській організації «Черкаська обласна організація» «Всеукраїнська спілка автомобілістів» та товариству з обмеженою відповідальністю «Гарант» права користування земельними ділянками по вул. Невського, 16 та вул. Пастерівська, 212.

Керуючись Конституцією України, ст. 69, 104-106, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Черкаської організації Всеукраїнської спілки автомобілістів до Черкаської міської ради про скасування рішення Черкаської міської ради від 04.11.2014 року № 2-351 задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати п. 1 Рішення Черкаської міської ради від 04.11.2014 року № 2-351 «Про припинення громадській організації «Черкаська обласна організація» «Всеукраїнська спілка автомобілістів» та товариству з обмеженою відповідальністю «Гарант» права користування земельними ділянками по вул. Невського, 16 та вул. Пастерівська, 212.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Головуючий: