Справа № 808/4245/15
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Справа № 808/4245/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., за участю секретаря Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області

про визнання протиправними дій, -

за участі представників сторін:

від позивача не прибув

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 3555/08-01-10-06 від 06.03.2015)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області про визнання протиправними дій щодо ненадання інформації на запит позивача від 16.07.2014. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачем безпідставно відмовлено у задоволенні його запиту на інформацію, необґрунтовано віднесено запитувану ним інформацію до інформації з обмеженим доступом, в результаті чого порушено законне право позивача на отримання інформації про суму заборгованості Якимівського орендного підприємства ВОЖКГ та ПО зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також інформації про заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування підприємствами Запорізької області, що надають житлово-комунальні послуги населенню.

З огляду на викладене, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.08.2015 відкрито провадження в адміністративній справі №808/4245/15, закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 17.08.2015. Провадження у справі було зупинено. Судове засідання призначено на 05.11.2015.

На підставі ст. 160 КАС України, в засіданні 05.11.2015 судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, в ході судового розгляду здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

В судове засідання позивач не прибув, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач позов не визнав, про що надав суду письмові заперечення. Представник відповідача надав суду пояснення, згідно яких, зазначив, що запитувана позивачем інформація є податковою, конфіденційною інформацією та не може бути розголошена в силу приписів Податкового кодексу України.

Таким чином, за результатами розгляду звернення позивача від 16.07.2014, ГУ ДФС у Запорізькій області листом від 20.07.2015 № 14/08-01-23-00-09, повідомлено останнього про неможливість надання інформації стосовно заборгованості зі сплати єдиного внеску на обов'язкове державне соціальне страхування Якимівського ВОЖКГ та ПО.

Крім того, позивача повідомлено, що порядком ведення обліку в інформаційних базах даних, які ведуться в органах Державної фіскальної служби України, не передбачена ідентифікація суб'єктів господарювання за певними ознаками, в тому числі за ознакою «надання житлово-комунальних послуг населенню».

Таким чином, з огляду на вищевикладене вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні і просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та документи, надані сторонами, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником магазину промислових товарів, розміщеного в житловому багатоквартирному будинку (колишня квартира) в смт. Якимівка Запорізької області.

У смт. Якимівка всі житлово-комунальні послуги надає Якимівське орендне підприємство ВОЖКГ та ПО (далі - Підприємство) яке є банкрутом.

Згідно з інформацією Якимівського районного ради від 06.07.2015г., Заборгованість Підприємства по орендній платі на 01.05.2015г. становить 813 146, 19 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.07.2014г. у справі N223 / 5009/326/11, визнані вимоги до Підприємству кредиторів - КСП. «ЗАПОРІЖЗЕЛЕНГОСП» Запорізької обласної ради в розмірі 7571,80 грн., Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України», в розмірі 722945,51 грн., Управління ОСОБА_3 фонду України в розмірі 1087565,01 грн.

16.07.2014 ОСОБА_1 направив на адресу електронної пошти Головного управління Державної фіскальної служби України в Запорізькій області (далі - відповідач) запит на інформацію, в якому просив надати йому інформацію про суму заборгованості Підприємства по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також надати ОСОБА_1 інформацію про заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування підприємствами Запорізької області, що надають житлово-комунальні послуги населенню.

20.07.2015 за №543/14/08-01-23-00-09 відповідач направив на адресу позивача відповідь, якою відмовлено у наданні запитуваної інформації, оскільки запитувана позивачем інформація є інформацією з обмеженим доступом.

За результатами розгляду справи, суд вважає дії відповідача щодо ненадання позивачу запитуваної інформації, такими, що вчинені у з порушенням приписів чинного законодавства України, виходячи з наступного.

Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон), визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону, Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Згідно ч. 4 ст. 13 Закону, Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

З аналізу норм діючого законодавства слідує, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» як спеціальний закон має пріоритет перед іншими законодавчими актами і повинен виконуватися усіма розпорядниками інформації незалежно від спеціального законодавства, що регулює їх діяльність.

Тобто, відповідач, при вирішенні питання про доступ до запитуваної мною інформації повинен був керуватися не Податковим Кодексом, а Законом.

За приписами ч.2 ст 6 Закону, Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше (ч.4 ст. 6 Закону).

Як свідчать матеріали справи, за запитом позивача ОСОБА_3 фондом йому вже надавалась запитувана інформація.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону, Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19цього Закону.

Законодавцем визначений вичерпний перелік для відмови у задоволенні запиту про надання інформації.

Як слідує з відповіді-відмови відповідача, він посилається на приписи п.17.1.9 ст. 17 Податкового кодексу України, згідно якого платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну або банківську таємницю, та зазначає, що надання інформації за запитом стосовно заборгованості зі сплати єдиного внеску на обов'язкове державне соціальне страхування Якимівського ВОЖКГ та ПО можливе за умови виконання вищезазначених норм Закону або згоди платника податків на розголошення такої інформації.

Однак, відповідач не надав ніяких обґрунтувань того, що запитувана позивачем інформація належить до інформації з обмеженим доступом, яка містить конфіденційну інформацію, державну, комерційну або банківську таємницю.

Так, за приписами ст. 7 Закону, Конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідач не надав у своїй відповіді на запит позивача жодних докази того, що Підприємство обмежило доступ до запитуваної інформації і відповідач, як розпорядник запитуваної інформації, звертався до Підприємству з тим, щоб перевірити, чи надає воно свою згоду на поширення цієї інформації.

За приписами ст. 13 Закону, розпорядники інформації зобов'язані надавати за запитами інформацію, у тому числі, що представляє суспільний інтерес (суспільно необхідну інформацію).

Таким чином, зважуючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що запитувана позивачем інформація про заборгованість Підприємства, яке оголошено банкрутом і в той же час продовжує залишатися монополістом з надання усіх видів житлово-комунальних послуг в смт. Якимівка, є інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією), а, відтак, відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у наданні запитуваної ним інформації про суму заборгованості підприємства зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування підприємствами Запорізької області, що надають житлово-комунальні послуги населенню.

Згідно ст. 24 Закону, відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, зокрема, як ненадання відповіді на запит; ненадання інформації на запит; безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі встановлення факту протиправних дій суд виносить відповідну постанову.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії ГУ ДФС щодо ненадання інформації на запит ОСОБА_1 від 16.07.2014 є неправомірними та здійснені з порушенням нормативних приписів, а, відтак, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області щодо ненадання інформації на запит ОСОБА_1 від 16.07.2014.

Судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.) присудити на користь ОСОБА_1 (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Леніна, 123/33) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Нечипуренко