Справа № 826/1518/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ К/800/42705/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про визнання неправомірними дій, визнання неправомірним та скасування припису,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 (надалі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві (надалі - відповідач, Інспекція) в якому просив:

- визнати неправомірними дії при проведенні позапланової перевірки Інспекцією дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил в частині відсутності повідомлення про день та час складання документів за результатами проведеної перевірки;

- визнати неправомірним та скасувати припис від 20 грудня 2013 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано припис Інспекції про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 20 грудня 2013 року. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначив, що судами попередніх інстанцій не прийнято до уваги, що ОСОБА_2 був присутній під час проведення перевірки, однак не висловив жодних зауважень щодо порядку проведення перевірки та встановлення фактів порушення. Також Інспекція вказала, посилаючись на статті 61, 63 Сімейного кодексу України, що позивач є суб'єктом містобудування, хоча власником квартири, де була протиправно встановлена додаткова вентиляційна система, є його дружина.

Позивачем надіслані заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначено, що він не є суб'єктом містобудування, а тому не міг бути притягнутий Інспекцією до відповідальності. Також ОСОБА_2 вказав, що наявність на праві сумісної власності квартири у подружжя не визначає обов'язків накладення штрафних санкцій на будь-кого із подружжя за вибором контролюючого органу.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 грудня 2013 року відповідачем видано направлення для здійснення позапланової перевірки на 24 поверсі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

На підставі наказу Інспекції від 23 липня 2012 року № 52 «з» та звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Столичний комфорт», із строком дії з 16 грудня 2013 року по 20 грудня 2013 року,відповідачем проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

20 грудня 2013 року за результатом вищезазначеної перевірки складено акт.

Під час перевірки встановлено, що в квартирі № 170 встановлено додаткову вентиляційну систему шляхом влаштування вентиляційного коробу через отвори у стінах сходової клітини 24 поверху житлового будинку АДРЕСА_1 без технічно-економічно обґрунтування, чим порушено ч.4.27 СНиП 2.04.05-91 «Отопление, вентиляция и кондиционирование».

На підставі вищезазначених висновків, 20 грудня 2013 року Інспекцією винесено припис на ім`я позивача із вимогою усунути встановлені порушення до 24 січня 2014 року.

20 грудня 2013 року складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 31 грудня 2013 року о 9 год. 00 хв.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення супровідний лист із оригіналом акта перевірки, припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, протоколу про адміністративне правопорушення отримано позивачем 3 січня 2014 року.

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача та винесеним приписом, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про неправомірність та необґрунтованість прийняття Інспекцією оскаржуваного припису.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції переглядає оскаржувані судові рішення в межах касаційної скарги, а саме - в частині позовних вимог щодо визнання протиправності оскаржуваного припису.

З матеріалів справи вбачається, що позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначено що ОСОБА_2 встановив додаткову вентиляційну систему шляхом влаштування вентиляційного коробу через отвори у стінах сходової клітини 24 поверху житлового будинку АДРЕСА_1, без технічно-економічного обґрунтування.

Оскаржуваний припис виданий на ім`я позивача, його зобов'язано до 24 січня 2014 року усунути порушення вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Частинами першою, другою статті 41 Закону України від 17 лютого 2011 року N 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції від 19 вересня 2013 року, що була чинна на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року N 553 ( в редакції від 23 травня 2011 року, що діяла на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням:

1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;

2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;

3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Отже, враховуючи вищенаведене, можна зробити висновок, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється щодо створення об'єкта будівництва.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судами попередніх інстанцій, що квартира, де було встановлено додаткову вентиляційну систему не належить позивачу, її власником є ОСОБА_3 згідно з договором купівлі - продажу квартири від 19 грудня 2006 року.

У свою чергу, з матеріалів справи не вбачається, що саме позивач здійснював функції замовника або підрядника даного будівництва.

Отже, здійснюючи архітектурно-будівельний контроль, виносячи оскаржуваний припис, відповідачем не було встановлено власника квартири, де було здійснено протиправне будівництво, не встановлено особу замовника даного будівництва.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до правильного висновку, що оскаржуваний припис є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративний суд м. Києва від 17 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.