Справа № 804/12518/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Ломідзе Д.Г.,
розглянувши в м.Дніпропетровську в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Лівобережної обєднаної Державної податкової інспекції м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
31.08.15 року Лівобережна ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1822,69 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що ФОП ОСОБА_1 має податковий борг з єдиного податку у розмірі 1822,69 грн., який виник внаслідок несплати самостійно нарахованих зобовязань згідно податкових декларацій платника єдиного податку № НОМЕР_1 від 27.01.2015 року терміном сплати 19.02.2015 року на суму 862,69 грн. та № НОМЕР_2 від 03.05.2015 року терміном сплати 20.05.2015 року у сумі 960,00 грн. Заборгованість у добровільному порядку не сплачена, тому податковий орган звернувся до суду про стягнення боргу в судовому порядку.
Позивач в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с 17), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду (а.с. 18), в судове засідання не з'явився, повістка про розгляд справи отримана 12.09.2015 року відповідачем, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи.
За викладених обставин, у відповідності до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, перебуває на обліку в Лівобережній обєднаній Державній податковій інспекції м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області як платник податків і зборів з 07.10.2011 року, (а.с. 13).
Особливості застосування юридичними особами та фізичними особами-підприємцями спрощеної системи оподаткування з 01.01.2012 року врегульовані розділом ХІV Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (далі ПК України).
Згідно п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України, передбачено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Пунктом 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України передбачено сім груп, на які в залежності від кількості найманих працівників, виду діяльності та обсягу доходу за календарний рік поділяються суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.
Відповідно до абз. 4 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, четверта група - юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, які протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:
середньооблікова кількість працівників не перевищує 50 осіб;
обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.
Відповідно до п.293.3.1. ст. 293 ПК України для четвертої групи платників єдиного податку ставка збору становить 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.
Відповідно до п.294.1 ст.294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої-шостої груп є календарний квартал.
Згідно п.295.3 ст.295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої - шостої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
З матеріалів справи свідчить, що ФОП ОСОБА_1 подано до Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію платника єдиного податку № НОМЕР_1 від 27.01.2015 року терміном сплати 19.02.2015 року на суму 862,69 грн. та № НОМЕР_2 від 03.05.2015 року терміном сплати 20.05.2015 року у сумі 960,00 грн..
Статтею 36 Податкового кодексу України визначено поняття податкового обов'язку, зокрема, це обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Таким чином, узгоджена сума податкового зобовязання з єдиного податку складає 1822,69 грн. Вказана сума в установлений законом строк відповідачем сплачена не була, що призвело до виникнення податкового боргу.
Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України визначено, що платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначеному у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковим боргом визнається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Таким чином, враховуючи положення вищезазначених нормативних актів, сума узгодженого грошового зобовязання в розмірі 2234,72 грн. набула статусу податкового боргу.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Як свідчать матеріли справи, 24.02.2015 року листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача направлена податкова вимога форми «Ф» № 682-25 від 24.02.2015 року на суму 862,69 грн. та отримана уповноваженою особою відповідача 18.04.2015 року (а.с. 5).
Судом встановлено, що за змістом, формою та підставами винесення така податкова вимога узгоджується з компетенцією органів державної податкової служби України, встановленою Податковим кодексом України та Порядком направлення органами державної податкової служби податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міндоходів і зборів України від 10.10.2013 року № 576 (далі - Порядок).
Відповідно до п.4.6 вказаного Порядку, податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Доказів оскарження податкової вимоги заявника відповідачем до суду не надано, а судом в порядку ст. 11 КАС України, не встановлено.
В разі невиконання податкової вимоги орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу, зокрема шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків. Стягнення здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п.п. 95.1, 95.3 ст. 95 ПК України).
Відповідно до п.87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
В силу пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст. 95 ПК України).
Згідно п.п.95.1-95.3 ст. 95 Податкового Кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Як свідчать матеріали справи станом на 13.08.2015 року податковий борг відповідачем не погашений, що підтверджується карткою особового рахунку відповідача, зворотній бік якої приєднаний до матеріалів справи.
За таких обставин, позов ОДПІ про стягнення податкового боргу в сумі 1822,69 грн. підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем з відповідача не стягуються
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Лівобережної обєднаної Державної податкової інспекції м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 1822,69 грн. задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2