Справа № 815/4719/15
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4719/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Потурнак А.М.,

-за участю сторін:

-позивача - Овсєйчика О.П.,

-представника позивача - Пугач Р.І.(згідно договору від 10.09.2015р. та ордеру серії ДН №000,94237),

-представника відповідача - Оксенчук С.С.(довіреність від 02.10.2015р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління про визнання дій противоправними, незаконними та стягнення заборгованості і компенсації за моральну шкоду,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління про визнання противоправними та незаконними дій щодо не сплати щомісячного грошового забезпечення з урахуванням індексації, матеріальної компенсації за невикористані чергові відпустки за 2011-2015 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2011-2015 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2011-2015 роки, одноразової винагороди за строк безперервної календарної військової служби понад 30 років, одноразової допомоги при звільненні в запас за період з 10 червня 2011 року, стягнення 309498,45 грн. в якості несплачених своєчасно: щомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з урахування індексації, матеріальної компенсації за невикористані чергові відпустки за 2011-2015 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2011-2015 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2011-2015 роки, одноразової винагороди за строк безперервної календарної військової служби понад 30 років, одноразової допомоги при звільненні в запас, стягнення компенсації за завдану моральну шкоду у розмірі 300000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду по справі №812/10743/13-а було задоволено його адміністративний позов до Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління, визнано неправомірним і скасовано накази начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління №8 від 10.06.2011р. та №29 від 13.07.2011р., зобов`язано начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління допустити підполковника ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганська, зобов`язано начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління провести нарахування та виплату підполковнику ОСОБА_1 у повному обсязі посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплаченого грошового забезпечення за час відсторонення від виконання службових обов`язків за період з 10 червня 2011 року по день допуску ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська, включно. Позивач зазначив, що 18.12.2014р. був виданий наказ першого заступника Міністра оборони України №18 про його звільнення в запас за станом здоров`я з посади начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганськ без прийняття наказу про поновлення його на посаді. Також, позивач зазначив, що наказом №34 від 26.02.2014р. його було виключено зі списків Південно - Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління, однак розрахунок з ним по грошовому забезпеченню при звільненні зроблений не був. Позивач посилається на те, що військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижче оплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку із цим поновлені на військовій службі (посаді), за рішенням повноважного органу, який прийняв рішення про таке поновлення, виплачується грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді, що вони недоотримали внаслідок незаконного звільнення. Разом з тим позивач зазначав, що на виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду по справі №812/10743/13-а йому було виплачено 66 819,79грн., однак щомісячне грошове забезпечення у повному обсязі йому не сплачено, чергові відпустки за 2011, 2012, 2013, 2014, 2015 роки тривалістю 45 діб або ж матеріальна компенсація замість них не надана, грошова допомога для оздоровлення за 2011, 2012, 2013, 2014, 2015 роки не надана, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2011, 2012, 2013, 2014, 2015 роки не надана, одноразова винагорода за строк безперервної календарної військової служби понад 30 років не виплачена, матеріальна допомога при звільненні виплачена не у повному обсязі, а виходячи тільки із грошового забезпечення без додаткових видів грошового забезпечення. Позивач у адміністративному позові зазначав, що військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Крім того, позивач вважає, що такими незаконними, на його погляд, діями відповідачем йому завдана суттєва моральна шкода, яку він оцінив у 300 000грн.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у адміністративному позові.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у запереченнях на адміністративний позов, зазначивши що умови та порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, відстороненим від посад відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України визначені п. 11.2 Інструкції №260 не передбачають виплату військовослужбовцям за період, протягом якого вони не перебували на посадах внаслідок відсторонення від посад, грошового забезпечення, на отримання якого вони втратили право, у разі скасування постанови про відсторонення від посад. Поновлення виплати посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення, на отримання яких військовослужбовець втратив право у зв`язку з відстороненням від посади, передбачено лише у випадках постановлення виправдовувального вироку суду, закриття кримінальної справи (відмови в порушенні кримінальної справи) за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю обвинуваченого у вчинені злочину. Проте, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 04.03.2014р., винесеної слідчим Донецької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері , кримінальне провадження, в рамках якого позивач був відсторонений від посади, було закрите на підставі ст.284 ч.1 п.4 КПК України - у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. Закриття кримінального провадження із зазначених підстав не передбачає поновлення виплати військовослужбовцеві тих видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з відстороненням від посади відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України. Також, представник відповідача зазначала, що належні позивачу види грошового забезпечення оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років йому були виплачені. На думку представника відповідача підстави для нарахування та виплати зазначених позивачем сум відсутні, крім одноразової винагороди за строк безперервної календарної військової служби понад 30 років.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців встановлені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Як свідчать матеріали справи, 22.01.2014р. постановою Луганського окружного адміністративного суду по справі №812/10743/13-а було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління, яким визнано неправомірними дії начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління щодо недопущення підполковника ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганськ, визнано неправомірним та скасовано накази начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління №8 від 10.06.2011р. та №29 від 13.07.2011р., зобов`язано начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління допустити підполковника ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганськ, зобов`язано начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління провести нарахування та виплату підполковнику ОСОБА_1 у повному обсязі посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплаченого грошового забезпечення за час відсторонення від виконання службових обов`язків за період з 10 червня 2011 року по день допуску ОСОБА_1 до виконання службових обов`язків начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганськ, включно (а.с.20-23). Зазначене рішення ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.03.2014р. залишено без змін.(а.с.24-26)

Під час з`ясування офіційних обставин справи судом встановлено, що 14.03.2011р. було порушено кримінальну справу №7 за фактом перевищення військовими службовими особами Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганськ своїх службових повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 424 ч.3 КК України, а також перевищення службовими особами Артемівської міської ради Донецької області своїх службових повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками складу злочину, передбаченого ст.365 ч.3 КК України.

06.06.2011р. за вищевказаним фактом порушено кримінальну справу №5 відносно ОСОБА_1 і дану справу об`єднано в одному провадженні зі справою №7.

06.06.2011р. за №4 порушено кримінальну справу за фактом перевищення військовими службовими особами Квартирно - ксплуатаційного відділу м.Луганськ своїх службових повноважень, що причинило тяжкі наслідки, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 424 ч. 3 КК України, а також перевищення службовими особами Артемівської міської ради Донецької області своїх службових повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 365 ч.3 КК України.

14 червня 2011 року за вищевказаним фактом стосовно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу № 6 за ст.424 ч.3 КК України, яку об`єднано в одному провадженні з кримінальною справою № 4.

24.06.2011р. кримінальні справи №7 та №4 були об`єднані в одному провадженні, за якими ОСОБА_1 було пред`явлене обвинувачення за ст.424 ч.3 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, Луганським окружним адміністративним судом у постанові від 22.01.2014р. по справі №812/10743/13-а було встановлено, що 07.06.2011р. начальником Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління прийнято наказ №12 про проведення службового розслідування відносно посадових осіб КЕВ м.Луганська, у зв`язку з порушенням 06.06.2011р. кримінальної справи №4 за фактом перевищення службовими (посадовими) особами квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганська своїх службових повноважень, що спричинили тяжкі наслідки, за ознаками складу злочину, передбаченого ст.424 ч.3 Кримінального кодексу України.

Наказом №8 від 10.06.2011р. начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління (по стройовій частині) з 10 червня 2011 року усунено підполковника ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганська, у зв`язку з порушенням кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.424 КК України стосовно підполковника ОСОБА_1 , за фактом перевищення службових повноважень, що спричинили тяжкі наслідки, до закінчення службового розслідування та прийняття відповідного рішення, на підставі ст.47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 13.07.2011р. №29, прийнятого на підставі постанови помічника військового прокурора Донецького гарнізону старшого лейтенанта юстиції Зінченко С.В. від 24.06.2011р., підполковника ОСОБА_1 з 13.07.2011р. було відсторонено від займаної посади (а.с.102)

Постановою прокурора Донецької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері С.В. Зінчено від 18.11.2013р. скасовано постанову про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_1 від посади, у зв`язку із тим, що відпала потреба у відстороненні, так як всі свідки допитані й документи витребувані.

На виконання вказаної постанови від 18.11.2013р., та у зв`язку із закінченням 15.11.2011р. дії контракту, начальником Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління прийнято наказ №144 від 29.11.2013р., згідно з яким зобов`язано т.в.о. начальника квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганська ОСОБА_2 , з метою визначення ступеню придатності до військової служби за станом здоров`я, направити підполковника ОСОБА_1 для проходження військово-лікарської комісії та після отримання висновку організувати його виконання відповідно до встановленого порядку.

На виконання наказу №144 від 29.11.2013р. ОСОБА_1 пройдено військово-лікарську комісію та отримано висновок про обмежену придатність до військової служби.

Оскільки на момент розгляду справи №812/10743/13-а Луганським окружним адміністративним судом не було надано доказів про виконання начальником Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління постанови помічника військового прокурора Донецького гарнізону від 18.11.2013р. про скасування постанови про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_1 від посади, суд прийшов до висновку про те, що з 18.11.2013р. накази №8 від 10.06.2011р. та №29 від 13.07.2011р. є такими, що порушують права позивача та скасував їх. Зазначене рішення набрало законної сили з 05.03.2014р. відповідно до ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду.

Як свідчать матеріали справи, постановою слідчого Донецької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України від 04.03.2014р. закрито кримінальне провадження за ст.424 ч.3 КК України відносно підполковника ОСОБА_1 на підставі ст.284 ч.1 п.4 КПК України.(а.с.145-153)

Підставою для прийняття постанови про закриття кримінального провадження від 04.03.2014р. стало те, що Законом України №746-УІІ від 21.02.2014 «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» статтю 424 КК України виключено з даного Кодексу, тобто набув чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Наказом першого заступника Міністра оборони України від 18.02.2014р. №18 підполковника ОСОБА_1 звільнено у запас за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу.(а.с.176)

Наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 26.02.2014р. №34 ОСОБА_1 з 26.02.2014р. виключено зі списків особового складу квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганська та знято зі всіх видів забезпечення.(а.с.177)

У зв`язку із допущеними описками у викладенні прізвища позивача наказом першого заступника Міністра оборони України від №19 від 20.02.2015р. було внесено зміни у наказ №18 від 18.02.2014р. та наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 27.02.2015р. №36 внесено зміни до наказу №34 від 26.02.2014р. в частині викладення прізвища позивача (а.с.178-179).

Згідно з п.11.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008р. №260 (далі - Інструкція) військовослужбовцям, відстороненим від посад відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України, з наступного після відсторонення від посад дня за період, протягом якого вони не перебували на посаді, виплачуються оклади за військовими званнями та надбавка за вислугу років. У разі скасування постановами слідчих (прокурорів) постанов про відсторонення від посад військовослужбовцям за період, протягом якого вони не перебували на посадах внаслідок відсторонення від посад, грошове забезпечення, на отримання якого вони втратили право, не виплачується.

Відповідно до п.11.4. Інструкції у разі постановлення виправдувального вироку суду, закриття кримінальної справи (відмови в порушенні кримінальної справи) за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого в учиненні злочину військовослужбовцям, які були відсторонені від посад, поновлюється виплата посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення, на отримання яких вони втратили право у зв`язку з відстороненням від посад, з дня, з якого вони стали до виконання обов`язків за посадою.

Разом з цим, відповідно до абз.5 п.4.29 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009р., встановлено, що військовослужбовцям, усунутим від виконання службових обов`язків, відстороненим від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, з наступного дня після усунення (відсторонення) за період, протягом якого вони не виконували службові обов`язки за посадою, виплачуються посадові оклади, оклади за військовими званнями та надбавки за вислугу років. У разі скасування наказів про усунення (відсторонення) за період, протягом якого військовослужбовці не виконували службові обов`язки за посадами, їм виплачуються в середньому розмірі додаткові види грошового забезпечення, право на отримання яких вони втратили протягом періоду усунення (відсторонення).

Згідно постанови про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , у межах якого позивач був відсторонений від посади, воно було закрито на підставі ч.1 п.4 ст.284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою. Закриття кримінального провадження із зазначених підстав не має наслідком поновлення виплати військовослужбовцеві тих видів грошового забезпечення, на отримання яких він втратив право у зв`язку з відстороненням від посади у зв`язку із кримінальним провадженням.

При цьому, скасування судом наказів відповідача щодо відсторонення ОСОБА_1 від посади пов`язано не з неправомірністю їх прийняття, а з невиконанням вчасно відповідачем постанови прокурора від 18.11.2013р. про скасування постанови про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_1 від посади у зв`язку із тим, що відпала потреба у відстороненні.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 за період з 10.06.2011р. по 31.12.2013р. виплачені належні йому види грошового забезпечення, посадовий оклад, оклад за військове звання та надбавка за вислугу років.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку (а.с.185-186) просить визнати протиправними і незаконними дії відповідача щодо несплати йому таких додаткових видів грошового забезпечення за 2011 - 2015 роки як надбавку за виконання особливо важливих завдань, надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, премію та щомісячну грошову допомогу і стягнути їх, однак, з урахуванням зазначеного, суд не вбачає підстав для їх задоволення.

23.02.2015р. наказом Начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління №53 про виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 22.01.2014р. встановлено: виплатити підполковнику ОСОБА_1 у повному обсязі посадовий оклад в розмірі -1133 грн., оклад за військове звання "підполковник", надбавку за вислугу років в розмірі 40 відсотків та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідно до виданих наказів, з урахуванням раніше виплаченого грошового забезпечення за час усунення від виконання службових обов`язків за період з 10.06.2011р. по день звільнення з військової служби у запас(а.с.211-212).

На виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду позивачу було виплачено 66 819,79грн.

Відповідно до п.37.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, зокрема звільненим з військової служби за станом здоров`я, які щорічну основну відпустку за поточний рік не використали, у разі, якщо їм не надавалася відпустка з подальшим виключенням зі списків особового складу, виплачується грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки з розрахунку тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - за 45 календарних днів.

Як свідчать матеріали справи, згідно з наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління №34 від 26.02.2015р. та платіжним дорученням №126 від 26.03.2014р.(а.с.113) ОСОБА_1 сплачено компенсацію за 45 календарних днів невикористаної ним у році звільнення основної відпустки, що не заперечував позивач у судовому засіданні.

Разом з тим, чинним законодавством України не передбачено виплату матеріальної компенсації за невикористані чергові відпустки, крім відпустки у році звільнення з військової служби.

Таким чином, суд приходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо несплати йому матеріальної компенсації за невикористані чергові відпустки за 2011-2015 роки та стягнення такої компенсації.

Також, позивач у позовній заяві просить визнати протиправними і незаконними дії відповідача щодо несплати йому грошової допомоги для оздоровлення за 2011-2015 роки та стягнути її.

При цьому, відповідно до п. 30.1 та п. 30.2 Інструкції, у редакції, яка діяла час проходження служби позивачем, було передбачено, що особам офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника), із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

При цьому, до суду не надано доказів звернення позивача з такими заявами до відповідного командира. Надана до суду позивачем копія рапорту про виплату матеріальної допомоги від 26.12.2013р. не містить будь яких відміток про її отримання відповідачем, а також, згідно наданої до суду довідки Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління №303/22/юв/282 від 02.11.2015р. згідно записів у журналах реєстрації вхідних документів ОСОБА_1 із заявами про виплату йому грошової допомоги для оздоровлення впродовж 2012 2014 років не звертався (а.с.157, 208).

ОСОБА_1 просить визнати протиправними і незаконними дії відповідача щодо несплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2011-2015 роки та стягнути її.

Відповідно доп.33.2 Інструкції матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Згідно наказу начальника Південного ТКЕУ від 28.03.11р. №51 підполковнику ОСОБА_1 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань була надана у розмірі 3388,00 грн.(а.с.196)

Разом з тим, доказів звернення ОСОБА_1 до відповідача з відповідними заявами про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2012-2015 роки до суду не надано, а згідно зазначеної вище довідки Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління згідно записів у журналах реєстрації вхідних документів ОСОБА_1 із заявами про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань впродовж 2012 2014 років не звертався (а.с.208).

Враховуючи відсутність надання ОСОБА_1 заяв до відповідача про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо несплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та стягнення цієї суми.

При цьому, ОСОБА_1 також просить визнати протиправними і незаконними дії відповідача щодо несплати йому вищезазначених коштів за 2015 рік та стягнути їх, однак, такі вимоги є безпідставними з урахуванням того, що з 26.02.2014р. він був звільнений та службу не проходив.

В адміністративному позові ОСОБА_1 , крім зазначеного, просить визнати протиправними і незаконними дії відповідача щодо несплати йому одноразової допомоги при звільненні в запас та стягнути її.

Відповідно 38.1 Інструкції особам офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому, відповідно до наказу начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 26.02.2014р. №34, грошового атестату та виписки по рахунку позивача, йому була сплачена одноразова грошова допомога по звільненню у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у сумі 26 523грн. (а.с.107,174,171) За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправними, незаконними дій відповідача щодо несплати йому одноразової допомоги при звільненні в запас та стягнення такої суми задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій щодо ненарахування одноразової винагороди за строк безперервної календарної військової служби понад 30 років.

Так, п.32.1 Інструкції передбачено, що особам офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом, одноразово виплачується винагорода за строк безперервної календарної військової служби 30 років у розмірі 2,5 розміру посадового окладу і окладу за військовим званням. Винагорода за тривалість безперервної військової служби виплачується за місцем штатної служби за наказом командира військової частини, а командирам військових частин (начальникам) - за наказами вищих командирів (начальників). У наказі на підставі особової справи військовослужбовця визначаються строк його безперервної календарної військової служби та розмір винагороди.

Згідно розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію, складеного начальником відділу соціального забезпечення управління оперативного командування ОСОБА_4 , №538 від 25.12.2013р. ОСОБА_1 перебував на безперервній військовій службі 30 років 04 місяці 20 днів та згідно наказу начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 26.02.2014р. №34 на момент виключення позивача зі списків особового складу Квартирно експлуатаційного відділу м. Лугансььк календарна вислуга ОСОБА_1 складала 30 років 6 місяців 20 днів (а.с.175, 107)

Однак, відповідний наказ про нарахування одноразової винагороди за строк безперервної календарної військової служби понад 30 років відносно ОСОБА_1 відповідачем не приймався та вказана сума позивачу сплачена не була, у зв`язку із чим суд вважає необхідним визнати протиправними дії Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової винагороди за строк безперервної календарної військової служби понад 30 років.

При цьому, позовні вимоги про стягнення з Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління суми одноразової винагороди за строк безперервної календарної військової служби понад 30 років задоволенню не підлягають у зв`язку із тим, що згідно наказу начальника Головного квартирно експлуатаційного управління Збройних сил №61 від 28.07.2005р. фінансове забезпечення відповідача покладено на Квартино експлуатаційний відділ м.Одеси (а.с.235).

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 300000,00 грн., судом встановлено наступне.

Так, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювачами, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивачем не доведено з яких міркувань він виходив визначаючи розмір моральної шкоди та її розрахунок, не надано підтвердження тих втрат, на які посилається позивач, як прояв дійсних негативних наслідків, а не суб`єктивних вражень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в частині стягнення моральної шкоди, заявлений позов є необґрунтованим, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління про визнання противоправними та незаконними дій щодо не сплати щомісячного грошового забезпечення з урахуванням індексації, матеріальної компенсації за невикористані чергові відпустки за 2011-2015 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2011-2015 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2011-2015 роки, одноразової винагороди за строк безперервної календарної військової служби понад 30 років, одноразової допомоги при звільненні в запас за період з 10 червня 2011 року, стягнення 309498,45 грн. в якості несплачених своєчасно: щомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з урахування індексації, матеріальної компенсації за невикористані чергові відпустки за 2011-2015 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2011-2015 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2011-2015 роки, одноразової винагороди за строк безперервної календарної військової служби понад 30 років, одноразової допомоги при звільненні в запас, стягнення компенсації за завдану моральну шкоду у розмірі 300000 грн.- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової винагороди за строк безперервної календарної військової служби понад 30 років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 23.11.2015р.

Суддя К.О. Танцюра