Справа № 802/3507/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3507/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришина Р.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

26 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 21.10.2015 року у задоволенні вказаного позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Відповідно до наказу начальника УМВС України у Вінницькій області від 17 березня 2015 року №40 о/с згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 63 б (через хворобу) прапорщика міліції ОСОБА_2, міліціонера відділення взводу охорони адмінбудинків центру обслуговування підрозділів УМВС України Вінницької області (за рахунок коштів ДБ), з 17 березня 2015 року з виплатою премії по 17.03.2015. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років складає 14 років 09 місяців 25 днів.

Підставою для вказаного наказу стали свідоцтво про хворобу від 28.01.2015 № В-46 та рапорти ОСОБА_2

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією №036355 ОСОБА_2 23.02.2015 надано третю групу інвалідності через травму, повязану з виконанням службових обовязків. Інвалідність встановлено до 1 березня 2016 року.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №122571 серія 10 ААА позивач має ступінь втрати професійної працездатності у наступних відсотках: 50% Т9 п.14.4.2 25% Т9 п.12.4.1 25 %.

В довідці від 28.07.2015 за №4526 вказано, що ОСОБА_2 з 18.03.2015 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Як видно з матеріалів справи та не заперечується позивачем, в травні 2015 року він отримав 16300,00 грн. премії за вислугу років, а в липні 2015 року 6300,00 грн. одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з розміром виплаченої одноразової грошової допомоги, ОСОБА_2 звернувся 18.07.2015 з письмовою заявою до відповідача з вимогою надати розрахунок виплаченої суми та її обґрунтування.

На вказане звернення 18.08.2015 позивач отримав лист-відповідь за підписом заступника начальника УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 за №11/1030.

З вказаного листа видно, що нарахування та виплата ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги здійснювалась відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №036355 від 23.02.2015 та довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності серії 10 ААА №122571 від 23.02.2015 та згідно з вимогами Закону України від 20.12.1990 Про міліцію, постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції.

Що ж стосується норм Закону України від 13.02.2015 Про внесення змін до статті 23 Закону України Про міліцію щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції, то вони набрали чинності з 12 березня поточного року, тобто після отримання ОСОБА_6 права на виплату одноразової грошової допомоги.

Позивач не погоджується з висновками відповідача щодо правомірності нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, що і слугувало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України Про міліцію, прийшов до висновку провідсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно статті 4 Закону України "Про міліцію" правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Згідно статті 23 цього ж закону (в редакції від 13.02.2015 року, який набрав чинність 12.03.2015 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з матеріалами справи, відповідно до довідки Вінницької обласної МСЕК №2 від 23.02.2015 р. серії 12 ААА №036355, ОСОБА_2 встановлена 3 група інвалідності на строк до 01.03.2016. Причина інвалідності травма, повязана з виконанням службових обовязків.

З акту розслідування нещасного випадку (в т. ч. поранення), що стався 08 листопада 2008 року о 12:00 год. в Чернівецькому УПППМ УМВС України у Чернівецькій області видно, що міліціонер ОР МОП Беркут УМВС України в Вінницькій області прапорщик міліції ОСОБА_2 у ході заняття, відпрацьовуючи спуск, правою ногою зачепився за виступ споруди, у наслідок чого повис на страховочному спорядженні та вагою всього свого тіла осів на праву ногу, що призвело до її травмування. Наслідки нещасного випадку закритий трьохкісточковий перелом правої гомілки зі зміщенням з підвивихом стопи.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що оскільки позивач отримав травму повязану з виконанням службових обовязків 08.11.2008, 23.02.2015 йому встановлена 3 група інвалідності, а тому Закон №208-VIII від 13.02.2015, який набув чинності 12.03.2015, не може застосовуватись по відношенню до ОСОБА_2

До таких висновків суд першої інстанції прийшов, з мотивів того, що законодавець не пов'язує виплату одноразової грошової допомоги до моменту звільнення особи зі служби, а така допомога виплачується в разі інвалідності внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Також зазначив, що відповідно до положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, а тому нарахування та виплата одноразової грошової допомоги позивачу має відповідати саме ч. 6 ст. 23 Закону України Про міліцію №565-XII від 20.12.1990 (чинної на день встановлення інвалідності), оскільки положення нового Закону застосовуються до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Тобто, суд першої інстанції прийшов до висновку, що момент встановлення особі інвалідності фактично і є моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, а тому підстави для застосування закону, що набрав чинності після встановлення інвалідності відсутні.

Колегія суддів із зазначеними висновками суду першої інстанції погодитися не може враховуючи наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. N 707 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (далі - Порядок).

Відповідно до п. 5 цього Порядку для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби:

-заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком;

-довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності;

- довідку про грошове забезпечення;

-копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника);

-копію ідентифікаційного номера.

Отже, для того щоб отримати грошову допомогу, особа (працівник міліції) повинна звернутися відповідного, в даному випадку, органу внутрішніх справ із заявою про виплату грошової допомоги та одночасно надати певний пакет документів, перелік яких встановлений вказаним пунктом, одним з яких і є довідку медико-соціальної експертної комісії щодо установлення групи інвалідності.

Тобто, така довідка про встановлення інвалідності, є одним із необхідних документів без яких звернення за виплатою грошової допомоги.

Іншими словами, як можна звернутися за виплатою грошової допомоги - що виплачується в разі установлення групи інвалідності, не маючи документу (довідки медико-соціальної експертної комісії щодо установлення групи інвалідності), який підтверджує такий факт встановлення інвалідності.

Таким чином, із моменту встановлення особі інвалідності в неї виникає право саме звернення до відповідного органу із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, проте аж ніяк не право на її отримання.

Відповідно до п.7 Порядку орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Грошова допомога виплачується не пізніше двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі.

Аналізуючи зазначені норми, можна зробити висновок, що грошова допомога виплачується за наслідками прийнятого МВС рішення про призначення виплати, яка виплачується не пізніше двох місяців з дня прийняття відповідного рішення.

Таким чином, саме з моменту прийняття МВС рішення за наслідками розгляду поданої особою заяви із відповідними документами про задоволення заяви про виплату грошової допомоги у особи виникає право на її отримання.

Не можна пов'язувати факт встановлення особі інвалідності з фактом появи у неї права на отримання грошової допомоги, оскільки таке право з'являється виключно після вирішення відповідним органом питання про призначення виплати грошової допомоги.

В іншому випадку у разі встановлення інвалідності особі, їй би не потрібно було звертатися до МВС із заявою та необхідними документами та не потрібно було отримувати рішення цього органу, яке за результатом розгляду такої заяви може бути як позитивним так і негативним.

Згідно з матеріалами справи, заява на проведення виплати одноразової допомоги позивачем була подана 13.06.2015 року (а.с. 49).

07.07.2015 року УМВС України у Вінницькій області було прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно з Законом України " Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ.

Отже, в даному випадку право позивача на отримання грошової допомоги виникло саме з моменту прийняття рішення УМВСУ у Вінницькій області щодо наявності підстав для виплати грошової допомоги.

Однак, при вирішенні цього питання відповідач використав Закон України " Про міліцію" в редакції від 20.12.1990 року № 565-ХІІ та призначив грошову допомогу у розмірі 6,300 грн., незважаючи на те, що на час вчинення цих дій цей закон вже втратив чинність, а натомість діяв Закон України "Про міліцію" в редакції від 13.02.2015 року, яким розмір допомоги інвалідам ІІІ групи, як зазначено вище, встановлювався у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Враховуючи зазначене, відповідач зобов'язаний був застосовувати положення чинного на той момент законодавства та призначити позивачу грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Рішенням Конституційного ОСОБА_7 України 9 лютого 1999 року у справі N 1-7/99 N 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційного Суд дав офіційне тлумачення статті 58 Конституції України. Так, у вказаному рішення КС України зокрема зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

12.03.2015 року набрав чинності Закон України "Про міліцію" в редакції від 13.02.2015 року, та автоматично втравтив чинність Закон України "Про міліцію" 20.12.1990 року, а тому відповідач був зобов'язаний застосовувати чинний на момент звернення (13.06.2015 року) і прийняття рішення (07.07.2015 року )закон.

Відповідно до ст. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, із врахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області призначаючи ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням інвалідності порушило норми чинного на той момент законодавства, що призвело до порушення законних прав позивача.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 в розмірі 6300 грн.

Зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, у зв'язку з травмою, заподіяною йому під час виконання ним службових обов'язків, що призвело до встановлення 3 групи інвалідності у відповідності до вимог ч.6 ст.23 Закону України "Про Міліцію", виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2046,24 грн..

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 грудня 2015 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8