Справа № 2а/0470/222/11
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ К/800/47180/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Національного банку України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2014 року у справі за позовом Національного банку України до ПАТ "Єкатеринославський комерційний банк" про стягнення суми штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2011 року Національний банк України (надалі - позивач, НБУ) звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Єкатиринославський комерційний банк» (надалі - відповідач), в якому просив стягнути до Державного бюджету України суму штрафних санкцій 3 950 526, 20 грн. (три мільйони дев'ятсот п'ятдесят тисяч п'ятсот двадцять шість гривень двадцять копійок) відповідно до постанов Національного банку України від 01.07.2010 року № 310, від 01.07.2010 року № 312 про притягнення до відповідальності ПАТ "Єкатеринославський комерційний банк" за порушення валютного законодавства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2014 року, в задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач просить оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Управлінням Національного банку України в Дніпропетровській області було проведено планову комплексну перевірку ЗАТ "Фінансовий Союз банк", правонаступником якого є ПАТ "Єкатеринославський комерційний банк", за результатами якої 20.11.2009 року Управлінням Національного банку у Дніпропетровській області було складено протокол від 20.11.2009 року № 1 та протокол від 20.11.2009 року № 2 про порушення валютного законодавства.

Згідно протоколу від 20.11.2009 року № 1 встановлено відсутність документів, на підставі яких здійснювались операції купівлі іноземної валюти та їх перерахування за межі України в сумі 5 000 000,00 доларів США.

Відповідно протоколу від 20.11.2009 року № 2 встановлено відсутність документів, на підставі яких здійснювались операції купівлі іноземної валюти та їх перерахування за межі України в сумі 2 888 300,00 доларів США.

На підставі протоколів від 20.11.2009 року № 1, від 20.11.2009 року № 2 Управлінням Національного банку України прийняті постанови, а саме: постанова від 01.07.2010 року № 310 та постанова від 01.07.2010 року № 312 про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства, результатами розгляду яких є накладення штрафу на ПАТ "Єкатеринославський комерційний банк" у розмірі 3 950 526,20 грн.

Таким чином, за висновком позивача, ЗАТ "Фінансовий Союз Банк", правонаступником якого є ПАТ "Єкатеринославський комерційний банк", було порушено вимоги пункту 2 статті 13 Декрету Кабінету міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 року № 15-93, що тягне за собою відповідальність, передбачену абзацом п'ятим пункту 2 статті 16 вказаного Декрету та наслідки, передбачені абзацом першим пункту 2.5 розділу 2 "Положення про валютний контроль", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 № 49 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.04.2000 за № 209/4430).

В своїй касаційні скарзі позивач посилається на те, що відповідно до ст. 44 Закону України «Про Національний банк України» у сфері валютного регулювання та контролю видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій належить до компетенції Національного банку України.

Пунктом 4 частини 2 статті 44 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що застосування мір відповідальності до банків, також належить до компетенції Національного банку України.

Встановлення розміру штрафу за порушення валютного законодавства покладено на Національний банк України згідно зі статтею 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

На виконання наданих повноважень, НБУ було прийнято, зокрема, Положення про валютний контроль, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 року № 49.

Вказане положення визначає основні засади здійснення НБУ функцій головного органу валютного контролю.

Відповідно до п. 3.5.Положення № 49, у разі несплати порушником штрафу в зазначений строк, він підлягає стягненню в судовому порядку.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що при винесені постанови від 01.07.2010 року № 310, постанови від 01.07.2010 року № 312 та при зверненні до суду з метою примусового стягнення штрафних санкцій він діє законно, в межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, передбаченими законодавством України.

В свою чергу, відмовляючи в задоволені позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 року, яке набрало законної сили, постанови Правління Національного Банку України від 01 липня 2010 року № 310 та № 312 - скасовано, отже підстави для стягнення штрафних санкцій, застосованих позивачем відповідно до вказаних постанов - відсутні.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з даним висновком судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається зі змісту постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2013 року, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність нарахування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій постановами про притягнення до відповідальності за порушення вимог валютного законодавства від 01.07.2010 №№ 310, 311, 312, 313, означені постанови відповідача визнав протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2013 року вказана постанова була залишена без змін, а касаційна скарга НБУ відхилена.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що у зв'язку зі скасування зазначених постанов, у позивача відсутні підстави для стягнення застосованих цими постановами штрафних санкцій.

З викладеного вбачається, що висновки судів про відмову в задоволені позовних вимог є правильними, а доводи, викладені в касаційній скарзі, таких висновків не спростовують та не дають підстав вважати оскаржувані рішення такими, що ухвалені з порушеннями норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування такого рішення.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Національного банку України відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Кравцов О.В.

Судді Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.