Справа № 824/1169/15-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 р. м. Чернівці cправа № 824/1169/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Григоряк У.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, якими збільшено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 грошове зобовязання зі сплати податку на додану вартість на суму 21090 грн., нараховані штрафні санкції на суму 366088,55 грн., збільшено грошове зобовязання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 12251,35 грн.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки, на підставі якого відповідачем були прийняті вище зазначені рішення.

Зокрема, зазначає, що в акті перевірки встановлено, що позивачем порушено п. 10 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадською харчування та послуг", а саме не забезпечено збереження протягом трьох років контрольних стрічок реєстратора розрахункових операцій фіскальний № до 98 «Z»-звітів.

Однак, стверджує позивач, вказана норма закону дає право суб'єкту господарювання створювати контрольні стрічки в електронній формі без здійснення їх друку та матеріального зберігання, оскільки зберігати протягом трьох років можливо/необхідно тільки ті контрольні стрічки, які були роздруковані.

Тому, порушення п. 10 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадською харчування та послуг" з боку позивача відсутнє.

Окрім того, вказує позивач, кількість контрольних стрічок, яких не вистачає, не повинна обчислюватися згідно з кількістю робочих днів. Контрольна стрічка друкується в єдиному робочому циклі з розрахунковими документами без повторного її використання. Тому кількість стрічок напряму залежить від кількості розрахункових операцій та надрукованих чеків, а не від кількості робочих днів, а сума штрафу не залежить від кількості стрічок.

Щодо порушення ст. 187 та п.п.198.6 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 14060,00 грн., позивач зазначає, що такий висновок, зроблений в акті перевірки не відповідає дійсності, а податкові зобов'язання з податку на додану вартість в періодах зазначених в п. 2.6.1 акту сформовані у відповідності до ст. 187 ПКУ та на підставі виписаних належним чином податкових накладних.

Таким чином, наполягає позивач, під час перевірки перевіряючими не досліджено в повній мірі питання правильності включення до податкового кредиту сум ПДВ, контрагентами по яких виявлено порушення.

Не погоджується позивач також і з висновком перевірки щодо віднесення позивачем до складу валових витрат тих, які не підтверджені розрахунковими, платіжними та іншими документами. Такі відомості, наполягає, не відповідають дійсності та не підтверджені жодним доказом, а тому податкове повідомлення-рішення № від 14.05.2015 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Також позивач вказує, що перевіркою встановлено порушення ним п. 2.2, п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004р. №637 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за №40/10320 у зв'язку з чим застосовано суму штрафних санкцій (штрафу) у розмірі 349 428, 55 грн.

Так, в п. 2.15 акту перевірки відображено, порушення оприбуткування готівки в сумі 69885,71 грн.

Такі висновки позивач вважає безпідставними, так як останнім для проведення перевірки книга обліку розрахункових операцій №р/5, на яку посилаються працівники податкової служби для перевірки не надавалася по причині її втрати приблизно в грудні 2014 року. Книга була втрачена під час перевезення документів, відновити її до початку перевірки не вдалося. Всі суми отриманих ФОП ОСОБА_5 доходів в період, за який проводилася перевірка відображено в книзі обліку доходів і витрат, яка зареєстрована в ДПІ у м. Чернівцях за №239 від 01.01.2014 р. та включено до складу валових доходів відповідного періоду.

Тому, позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, прийняті 14.05.2015 р. ДПІ у м. Чернівцях на підставі вказаних вище висновків перевірки.

Відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення, в яких пояснив, що перевіркою вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" встановлено порушення вимог:

- пункту 9 статті 3, а саме: не забезпечено виконання щоденного друку фіскального звітного чеку ("Z"-звіту) на реєстраторі розрахункових операцій фіскальний № за 23.07.2014 року після проведення по ньому нових операцій;

- пункту 10 статті 3, а саме: не забезпечено збереження протягом трьох років контрольних стрічок реєстратора розрахункових операцій фіскальний № до 98 "Z"-звітів. Відповідно до "Z"-звітів через РРО проводились розрахункові операції з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

В обов'язки касира входить друкування контрольної стрічки - тобто копії всіх розрахункових документів та фіскальних звітів. Вона роздруковується з касовими чеками, автоматично. Контрольні стрічки за останні три доби повинні знаходитись у касира. З 1 січня 2013 року РРО додатково повинен мати можливість створювати таку електронну стрічку і один раз на добу автоматично передавати її до ДПС, копії розрахункових документів зберігаються в пам'яті касового апарата або приєднаного до нього модему.

Як вказує відповідач, при наданні заперечення представника ФОП ОСОБА_5 від 05.05.2015р. на акт документальної позапланової перевірки від 28.04.2015р. №571/24-12-17-01-18/НОМЕР_1, вищевказані контрольні стрічки до ДПІ у м. Чернівцях не надано, відповідно до ФОП ОСОБА_5 застосовано штрафні санкції, на підставі:

- п.4 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", штрафна санкція в розмірі - 340,00 грн.

- п.5 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", штрафна санкція в розмірі 16 660,00грн. (98 * 170 грн. = 16 660,00 грн).

Відповідач зазначає, що в порушення ст.187 та пп.198.6 ст.198 розділу V Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_5 занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 14060,00 грн.

За результатами опрацювання відхилень сум податкових зобовязань з ПДВ, виявлених системою автоматизованого співставлення податкових зобовязань і податкового кредиту в розрізі контрагентів встановлено, що ФОП ОСОБА_5 Я М. занижено податкові зобовязання в сумі 6878,41 грн. Тобто, ФОП ОСОБА_5 порушено ст. 187 розділу V Податкового кодексу України, занижено суму податкових зобовязань за перевіряємий період на 6878,41 грн.

В свою чергу, за результатами опрацювання відхилень сум податкового кредиту з ПДВ, виявлених системою автоматизованого співставлення податкових зобовязань і податкового кредиту в розрізі контрагентів встановлено, що ФОП ОСОБА_5 Я М. завищено податковий кредит всього у сумі 7181,55 грн.

Представником ФОП ОСОБА_5 не представлено податкових накладних. Розбіжності між ФОП ОСОБА_5 та контрагентами не усунуті. Свідоцтво платника ПДВ ОСОБА_5 анульовано.

Таким чином, пояснює відповідач, ФОП ОСОБА_5 порушено пп. 198.6 ст.198 розділу V Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податкового кредиту за перевіряємий період на 7181,55 грн.

В зв'язку із вказаними порушеннями до платника застосовано штрафну санкцію у розмірі 50% (14060,00 х 50% = 7030,00), на підставі п. 123.1 ст.123 Податкового Кодексу України.

Щодо інших порушень, відповідач повідомляє, що перевіркою правильності відображення валових витрат за період з 01.01.2014 р. по 31.10.2014 р. встановлено, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 в порушення ст.177 Податкового кодексу України віднесено до складу валових витрат витрати, які не підтверджені розрахунковими, платіжними та іншими документами. На підставі п.123.1 ст.123 Податкового Кодексу України до позивача за вказане порушення застосовано штрафну санкцію у розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість (9801,08*25%=2450,27грн. - штрафна санкція).

Також, перевіркою встановлено порушення п.2.2, п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за №40/10320, а саме: не забезпечено оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книгу обліку розрахункових операцій 23.07.2014 року на підставі фіскальних звітних чеків РРО (шляхом співставлення даних звітів РРО, відповідних касових (розрахункових документах з даними книг обліку розрахункових операцій) на загальну суму 69 885,71 грн. В результаті чого, на підставі абз. 3 п. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 "Про застосування штрафних фінансових санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" до ФОП ОСОБА_5 застосована штрафна санкція в розмірі 349428,55 грн. (69885,71 грн. * 5 = 349428,55грн.).

На підставі викладеного, відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача позов не визнали, наполягала на відмові в його задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини в справі, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Так, судом встановлено, що працівниками відповідача було здійснено документальну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.10.2014 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 р. по 31.10.2014 р.

Висновки перевірки зафіксовані в акті перевірки від 28.04.2015 р. №571/24-12-17-01-18/НОМЕР_1. За результатами розгляду акту перевірки, ДПІ у м. Чернівцях 14.05.2015 р. стосовно позивача винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким до позивача застосовано штрафні фінансові санкції в розмірі 16660,00 грн.;

- № про збільшення грошового зобовязання зі сплати податку на додану вартість на суму 21090 грн.;

- № про збільшення грошового зобовязання зі сплати податку на доходи фізичних осіб на суму 12251,35 грн.;

- №, яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 349428,55 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі висновків акту перевірки про наступні порушення:

- п. 177.2 ст. 177 Податкового Кодексу України, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2014р. по 31.10.2014р. в сумі 9801,08 грн.

- п. 177.10 ст. 177 Податкового Кодексу України та п.6 ст.128 Господарського кодексу України, а саме: неналежне ведення книги обліку доходів та витрат (в частині невірного відображення щоденних доходів та щоденних витрат).

- ст. 187 та пп.198.6 ст.198 розділу V Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 14060,00 грн.;

- п. 10 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфе: торгівлі, громадського харчування та послуг - не забезпечення збереження протягом трьох років контрольних стрічок до 98 «Z»-звітів реєстратора розрахункових операцій фіскальний №;

- п. 2.2, п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637 - не забезпечення оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, відповідних касових (розрахункових) документах на загальну суму 69 885,71 грн.

Позивач не погоджується з висновками перевірки та вважає, що прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення є протиправними, тому звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

В ході перевірки, відповідачем встановлено порушення з боку позивача п. 9 ст. 3 та п.10 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", в результаті чого винесено податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних фінансових санкцій в сумі 16660 грн.

Як вбачається з розрахунку до довідки (з окремих питань плану перевірки як складової частини акту) від 28.04.2014 р. відповідачем за порушення п. 10 ст. 3 Закону з боку позивача до останнього застосовано санкцію у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян помножену на 98, у відповідності до кількості контрольних стрічок.

Однак, суд не може погодитися з таким розрахунком та погоджується з твердженнями позивача в цій частині.

Так, пунктом 10 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР) субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані: друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Разом з тим, за порушення вимог Закону № 265/95-ВР в цій частині до суб'єктів господарювання, у відповідності до п. 5 ст. 17 цього Закону застосовуються фінансові санкції у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі.

На думку суду, за вказане порушення має застосовуватися один штраф у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., незалежно від кількості не збережених контрольних стрічок.

Така позиція узгоджується з висновками Вищого адміністративного суду України та Верховного суду України, викладеними у рішеннях, прийнятих за наслідками перегляду рішень судів першої інстанції в даній категорії.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.03.2014 р. К/800/42793/13 вказано, що закон не ставить застосування фінансових санкцій у залежність від кількості нероздрукованих або незбережених фіскальних звітних чеків, а також, кількості днів, впродовж яких не відбувалося роздрукування фіскальних звітних чеків, незабезпечення зберігання контрольних стрічок.

Правова позиція Верховного Суду України, висловлена ним, зокрема, у постановах від 16.04.2013 у справі № 21-89а13 та від 04.06.2013 у справі № 21-155а13 полягає в тому, що не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи роздрукований чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче. При цьому, посилаючись на ст. 61 Конституції України, суд дійшов висновку, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності становлять єдине продовжуване чи триваюче правопорушення.

З огляду на вище наведене, слід прийти до висновку, що аналогічно до суб'єкта господарювання застосовується і штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за незбереження контрольних стрічок протягом трьох років незалежно від їх кількості.

Отже, на думку суду, за порушення з боку позивача п. 5 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, відповідач мав би застосувати фінансову санкцію у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян як за одне триваюче порушення, що становить 170 грн.

При цьому, хибним є твердження позивача щодо наявності у нього права на створення контрольних стрічок в електронній формі без здійснення їх друку та матеріального зберігання, оскільки зберігати протягом трьох років необхідно тільки ті контрольні стрічки, які були роздруковані. Таке твердження суперечить п. 10 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Враховуючи викладене вище, суд задовольняє позов в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.05.2015 р. № в частині застосування штрафних фінансових санкцій в сумі 16 490 грн. В частині щодо застосування фінансової санкції в сумі 170 грн. дане податкове повідомлення-рішення є правомірним, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № ДПІ у м. Чернівцях, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 21 090 грн. суд зазначає наступне.

Дане податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі висновку перевірки щодо порушення позивачем ст.187 та пп.198.6 ст.198 розділу V Податкового кодексу України.

Так, в ході перевірки, за результатами опрацювання відхилень сум податкових зобовязань з ПДВ, виявлених системою автоматизованого співставлення податкових зобовязань і податкового кредиту в розрізі контрагентів встановлено, що ФОП ОСОБА_5 занижено податкові зобовязання в сумі 6878,41 грн. в наступних податкових періодах по наступних контрагентах:

Січень 2014 року - на суму ПДВ 104,67 грн. по контрагенту ОСОБА_6.

Лютий 2014 року - на суму ПДВ 172,80 грн. по контрагенту ТзОВ "МФФ "ВАКО"; на суму ПДВ 329,15 грн. по контрагенту ТОВ "ВОГ РІТЕЙЛ"; на суму ПДВ 71,88 грн. по контрагенту Під-во споживчої кооперації "Лана".

Березень 2014 року - на суму ПДВ 22,22 грн. по контрагенту ТОВ "Універсам"; на суму ПДВ 88,00 грн. по контрагенту ТзОВ "МФФ "ВАКО"; на суму ПДВ 346,24 грн. по контрагенту ТзОВ "Пік" ЛТД.

Квітень 2014 року - на суму ПДВ 796,50 грн. по контрагенту ТОВ "Рома"; на суму ПДВ 91,00 грн. по контрагенту ТзОВ "МФФ "ВАКО".

Червень 2014 року - на суму ПДВ 55,21 грн. по контрагенту ДП "Сокирянський лісгосп".

Липень 2014 року - на суму ПДВ 21,60 грн. по контрагенту ТзОВ "МФФ "ВАКО".

Серпень 2014 року - на суму ПДВ 3744,14 грн. по контрагенту ТОВ "Пшеничка"; на суму ПДВ 221,56 грн. по контрагенту КТФ "Влтава-Чернівці".

Вересень 2014 року - на суму ПДВ 111,06 грн. по контрагенту ДП "Сокирянський лісгосп"; на суму ПДВ 337,38 грн. по контрагенту КТФ "Влтава-Чернівці".

Жовтень 2014 року - на суму ПДВ 38,49 грн. по контрагенту ДП "Сокирянський лісгосп"; на суму ПДВ 326,49 грн. по контрагенту КТФ "Влтава-Чернівці".

Перевіркою встановлено, що станом на 31.10.2014 р. розбіжності по податкових зобовязаннях з вищевказаними контрагентами не усунуті, свідоцтво платника ПДВ ОСОБА_5 анульовано.

На підставі викладеного, податковим органом зроблено висновок про порушення позивачем ст. 187 ПК України.

Так, в силу вказаної статті, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Позивач стверджує, що податкові зобов'язання з податку на додану вартість в періодах зазначених вище сформовані у відповідності до ст. 187 ПКУ та на підставі виписаних належним чином податкових накладних.

Разом з тим, позивачем ні в ході перевіки, ні в процесі судового розгляду даної справи не надано податкових накладних, з урахуванням розбіжностей, по взаємовідносинам з вище вказаними контрагентами.

За таких обставин, суд вважає правомірним висновок податкового органу щодо порушення позивачем статті 187 ПК України.

За результатами опрацювання відхилень сум податкового кредиту з ПДВ, виявлених системою автоматизованого співставлення податкових зобовязань і податкового кредиту в розрізі контрагентів встановлено, що ФОП ОСОБА_5 завищено податковий кредит всього у сумі 7181,55 грн., а саме, в наступних податкових періодах по наступних контрагентах:

1. Січень 2014 року:

- на суму ПДВ 343,63 грн. по контрагенту ТОВ "Укрвторснаб";

- на суму ПДВ 211,68 грн. по контрагенту ПАТ "Укрнафта";

- на суму ПДВ 104,85 грн. по контрагенту ТОВ "Феволе-Центр";

- на суму ПДВ 41,91 грн. по контрагенту МТК "Калинівський ринок"

- на суму ПДВ 24,99 грн. по контрагенту ПзІІ "Лукойл-Україна"

- на суму ПДВ 24,99 грн. по контрагенту ТОВ "Мавекс-Петрол"

- на суму ПДВ 16,67 грн. по контрагенту ОСОБА_7;

- на суму ПДВ 14,88 грн. по контрагенту ТДВ "І.Ф.Міськмолокозавод";

- на суму ПДВ 8,12 грн. по контрагенту ТОВ "Ринок "Центральний".

2. Лютий 2014 року:

- на суму ПДВ 117,26 грн. по контрагенту ТТГО "Львівська залізниця";

- на суму ПДВ 51,74 грн. по контрагенту МТК "Калинівський ринок";

- на суму ПДВ 33,32 грн. по контрагенту ТзОВ "РСП "ШУВАР";

- на суму ПДВ 15,08 грн. по контрагенту ТОВ "Ринок "Центральний";

- на суму ПДВ 8,12 грн. по контрагенту ТОВ "Ринок "Центральний";

- на суму ПДВ 2,81 грн. по контрагенту ВАТ "Закарпатавтотранс".

3. Березень 2014 року:

- на суму ПДВ 114,31 грн. по контрагенту ДО ЛРСДВСКНДКТ;

- на суму ПДВ 38,58 грн. по контрагенту МТК "Калинівський ринок";

- на суму ПДВ 24,00 грн. по контрагенту ТОВ "Вакош";

- на суму ПДВ 13,34 грн. по контрагенту ТОВ "Ринок "Центральний";

- на суму ПДВ 8,32 грн. по контрагенту ТОВ "Мавекс-Петрол";

- на суму ПДВ 3,84 грн. по контрагенту ТОВ "Ексіст-Сіть Україна";

- на суму ПДВ 3,33 грн. по контрагенту ТзОВ "РСП "Шувар".

4. Квітень 2014 року:

- на суму ПДВ 140,63 грн. по контрагенту ТОВ "Сав-Дістрібьюшн";

- на суму ПДВ 78,00 грн. по контрагенту ТДВ "І.Ф.Міськмолокозавод";

- на суму ПДВ 57,82 грн. по контрагенту ПАТ "Укрнафта";

- на суму ПДВ 33,35 грн. по контрагенту ПП "Окко-Нафтопродукт";

- на суму ПДВ 33,33 грн. по контрагенту МТК "Калинівський ринок";

- на суму ПДВ 28,35 грн. по контрагенту ТОВ Магазин "Медтехніка";

- на суму ПДВ 26,30 грн. по контрагенту ТТГО "Львівська залізниця";

- на суму ПДВ 16,66 грн. по контрагенту ДП "Нафтаекспрессервіс";

- на суму ПДВ 11,60 грн. по контрагенту ТОВ "Ринок "Центральний";

- на суму ПДВ 1,67 грн. по контрагенту ТзОВ "РСП "Шувар".

5. Травень 2014 року:

- на суму ПДВ 735,19 грн. по контрагенту ПП "Український продукт";

- на суму ПДВ 439,73 грн. по контрагенту - не визначено;

- на суму ПДВ 331,96 грн. по контрагенту ТОВ "Елідан";

- на суму ПДВ 78,43 грн. по контрагенту ПрАТ "Київстар"

- на суму ПДВ 48,45 грн. по контрагенту ПАТ «».

6. Червень 2014 року:

- на суму ПДВ 753,08 грн. по контрагенту ПП "Український продукт";

- на суму ПДВ 470,39 грн. по контрагенту ТДВ "І.Ф.Міськмолокозавод";

- на суму ПДВ 13,96 грн. по контрагенту ТОВ "Данон".

7. Липень 2014 року:

- на суму ПДВ 977,74 грн. по контрагенту ТОВ "ТД "Боянівка"

- на суму ПДВ 338,20 грн. по контрагенту ПАТ "Укрнафта";

- на суму ПДВ 196,56 грн. по контрагенту ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ";

- на суму ПДВ 145,93 грн. по контрагенту ТзОВ ТД "Міст Експрес";

- на суму ПДВ 93,60 грн. по контрагенту ТДВ "І.Ф.Міськмолокозавод";

- на суму ПДВ 86,42 грн. по контрагенту ПП "Український продукт";

- на суму ПДВ 82,67 грн. по контрагенту ТОВ "Данон";

- на суму ПДВ 41,69 грн. по контрагенту ТДВ "Буковина-Авто";

- на суму ПДВ 36,75 грн. по контрагенту ТОВ "Мавекс-Петрол";

- на суму ПДВ 20,00 грн. по контрагенту ТзОВ "Трініті";

- на суму ПДВ 16,68 грн. по контрагенту ПП "Окко-Бізнес".

8. Серпень 2014 року:

- на суму ПДВ 572,00 грн. по контрагенту ТДВ "І.Ф.Міськмолокозавод";

- на суму ПДВ 36,50 грн. по контрагенту Міськдезстанція по трофдезинфекції;

- на суму ПДВ 0,08 грн. по контрагенту ПП "Український продукт".

Представником платника ОСОБА_8 перевірці не представлено податкових накладних. Розбіжності між ФОП ОСОБА_5 та вище переліченими контрагентами не усунуті. Свідоцтво платника ПДВ ОСОБА_5 анульовано.

Позивач в позові посилається на те, що податковий кредит з ПДВ в вищезазначених періодах сформований у відповідності до ст. 198.2 ПК України та на підставі отриманих належним чином складених податкових накладних, які оформлені без порушень, у відповідності до ст. 201 ПК України.

Однак, в ході судового розгляду зазначені посилання позивача не підтвердилися.

Так, ні в ході перевірки, ні в процесі судового розгляду на представлено податкових накладних, розбіжності між ФОП ОСОБА_5 та вище переліченими контрагентами не усунуті.

У відповідності до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що податковий орган дійшов правильного висновку щодо порушення ФОП ОСОБА_5 п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено суму податкового кредиту за період, що перевірявся на 7181,55грн.

Таким чином, на підставі висновків щодо порушення позивачем ст. 187 та п.198.6 ст. 198 розділу V ПК України, що полягає в заниженні суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 14060,00 грн.

Згідно п. 123 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

В силу даної статті, податковим органом до позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 50% (14060 грн.*50% = 7030,00 грн.).

Оскільки, судом встановлено правомірність вказаних вище висновків, податкове повідомлення-рішення № ДПІ у м. Чернівцях, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 21 090 грн. (14060,00 грн. - за основним платежем, 7030,00 грн. - за штрафними санкціями), винесене на їх підставі є також правомірним.

За таких обставин, адміністративний позов в частині скасування вказаного рішення також не підлягає задоволенню.

Перевіркою правильності визначення витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу за період з 01.01.2014 р. по 31.10.2014 р. - встановлено розбіжність між даними платника та даними перевірки, а саме, завищення ФОП ОСОБА_5 валових витрат в сумі 65340,56 грн.

Перевіркою правильності відображення валових витрат за період 01.01.2014 р. по 31.10.2014 р. встановлено, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 віднесено до складу валових витрат витрати, які не підтверджені розрахунковими, платіжними та іншими документами, чим порушено статті 177 ПК України.

Водночас, позивач заперечуючи проти встановленого порушення не надає жодних розрахункових, платіжними та інших документів, які б спростували такий висновок.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 р. по 31.10.2014 р., що підлягає сплаті до бюджету самозайнятою особою ОСОБА_5 встановлено, що внаслідок порушень вказаних вище занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2014 р. по 31.10.2014 р. в сумі 9801,08 грн.

На підставі вказаного, податковим органом за порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 ст. 177 ПК України на підставі вже згаданої вище ст. 123 ПК України застосовано штрафну фінансову санкцію в розмірі 25% від суми донарахованого контролюючим органом податкового зобов'язання: 9801,08грн. *25% = 2450,27 грн.

Таким чином, податковим повідомленням-рішенням № ДПІ у м. Чернівці правомірно донараховано податку з доходів фізичних осіб від здійснення господарської діяльності за основним платежем 9801,08 грн. та 2450,27 грн. за штрафними санкціями.

В силу наведеного, суд не вбачає підстав для скасування вказаного податкового повідомленням-рішення, а відтак і підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівцях № про застосування до ФОП ОСОБА_5 штрафних санкцій в сумі 349428,55 грн. суд зазначає наступне.

В ході перевірки дотримання вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за № 40/10320 за період з 01.01.2014 р. по 31.10.2014 р. (далі - Положення №637) надано документи на підставі яких встановлено, що реєстратор розрахункових операцій фіскальний номер НОМЕР_2 знаходився на технічному обслуговуванні (ремонті). Центром сервісного обслуговування під час усунення несправності РРО 22.07.2014 року було знято «Z»-звіти №1357, №1358 та «Z»-звіт №1359, який знято 23.07.2014 р. о 10 год. 43 хв. Реєстратор розрахункових операцій фіскальний № було передано представнику користувача для подальшого використання 23.07.2014 року. Суб'єктом господарювання проводились розрахункові операції при реалізації товарів через реєстратор розрахункових операцій фіскальний № (починаючи з першої розрахункової операції проведеної по фіскальному чеку №0001 роздрукованого о 10 год. 55 хв. на суму 653,84 грн. по фіскальний чек №0131 роздрукований о 12 год. 49 хв. на суму 233,20 грн.) Відповідно до контрольної стрічки РРО, денного звіту РРО сума продаж за 23.07.2014 року (денний обіг) склала 69885,71 грн. Фізичною особою - підприємцем за 23.07.2014 року на реєстраторі розрахункових операцій виконано «Х»-звіт, в якому зазначено суму продаж 69885,71 грн. денний обіг 69885,71 грн.. касових чеків 131, залишок в сейфі (скринці РРО) 69885,71грн. Після чого проведеною операцією "службова видача" готівкові кошти були вилучені із скриньки реєстратора розрахункових операцій в сумі 69885,71 грн., в сейфі (скринці РРО) залишок 0,00 грн.

Водночас, перевіркою встановлено, що в розділі 2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" книги обліку розрахункових операцій №р/5 не відображено рух готівки за 23.07.2014 року.

В зв'язку з чим, податковим органом зроблено висновок про порушення ФОП ОСОБА_5 п. 2.2, п. 2.6 Положення №637, а саме, не забезпечено оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книгу обліку розрахункових операцій 23.07.2014 року на підставі фіскальних звітних чеків РРО (шляхом співставлення даних звітів РРО, відповідних касових (розрахункових) документах з даними книг обліку розрахункових операцій) на загальну суму 69885,71грн.

У відповідності до п. 2 Порядку технічного обслуговування та ремонту реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2004 р. N 601 (далі - Порядок №601), технічне обслуговування реєстраторів розрахункових операцій - це комплекс робіт, передбачених експлуатаційними документами, які виконуються з метою підтримки працездатності реєстратора.

Згідно п. 24 Порядку №601 під час приймання реєстратора (його складової частини) для проведення гарантійного (післягарантійного) ремонту представник центру сервісного обслуговування у присутності представника користувача перевіряє його комплектність, зовнішній вигляд, заводський номер, дату виготовлення, наявність пломб виробника, наявність і цілісність засобів контролю, наявність довідки про опломбування реєстратора, записів в експлуатаційних документах про введення реєстратора в експлуатацію та проведення ремонту (якщо такий раніше проводився), акта введення в експлуатацію, книги обліку розрахункових операцій і встановлює характер несправності.

Після прийняття реєстратора (його складової частини) для проведення гарантійного (післягарантійного) ремонту представник центру сервісного обслуговування робить відповідний запис у книзі обліку розрахункових операцій і видає представнику користувача квитанцію, в якій зазначається характер несправності (пункт 26 Порядку №601).

В силу підпункту 6 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 28.08.2013 № 417 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 р. за №1618/24150 використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Тобто, як слідує в вище наведеного, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО, оприбуткуванням готівки є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на підставі відповідних касових (розрахункових) документів у книзі обліку розрахункових операцій (Розділ 2. Обліку руху готівки та сум розрахунків). При цьому не відображення готівки у книзі обліку розрахункових операцій після їх проведення із застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових ) документах.

Пунктом 2.2 Положення №637 визначено обов'язок підприємства (підприємців) здійснювати облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Згідно пункту 2.6 Положення №637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Враховуючи наведені вище положення чинного законодавства, суд погоджується з висновками відповідача щодо порушення позивачем п.п. 2.2 та 2.6 Положення №637.

За вказані порушення податковим органом на підставі абз. 3 п. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 р. №436/95 "Про застосування штрафних фінансових санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" до ФОП ОСОБА_5 застосована штрафна фінансова санкція в розмірі 349428,55 грн.

Так, згідно з абзацом 3 п. 1 вказаного Указу, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки до суб'єктів підприємницької діяльності, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, суд приходить до висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернівцях від 14.05.2015 р. №, яким до ФОП ОСОБА_5 за порушення п.п. 2.2, 2.6 Положення №637 застосовано штрафні санкції в сумі 349428,55 грн. (69885,71 грн.*5).

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позову в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Чернівцях від 14.05.2015 р. №, №, №.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що позивачем доведено неправомірність нарахування відповідачем штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення від 14.05.2015 р. № в частині суми 16 490 грн.

При цьому, позивачем не наведено підстав та не надано доказів, що б свідчили про протиправність даного рішення в частині відсутності з його боку порушень та нарахування за нього фінансової санкцій в розмірі 170 грн., окрім того, не надано доказів протиправності решти оскаржуваних ним рішень.

Натомість, відповідачем надано докази, що спростовують позовні вимоги в частині скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № та доведено їх правомірність.

За таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У відповідності до ч. 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом, в редакції Закону від 28.03.2015 р.) під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру згідно ч. 2 ст. 4 вказаного Закону становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Оскільки, сума позову та 2 відсотки від неї перевищують визначений Законом максимум, розмір судового збору за звернення з даним позовом становить 4 872 грн. (1218грн.*4).

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено 10 відсотків розміру ставки судового збору, а саме 487,20 грн.

Отже, у відповідності до відхиленої частини вимог та з урахуванням сплачених 10 відсотків, з позивача до Державного бюджету України слід стягнути решту суми судового збору, що становить 4 171 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 14.05.2015 р. № в частині застосування суми штрафних санкцій в сумі 16 490 грн.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Стягнути з позивача до Державного бюджету України судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 4 171 грн.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка

Постанова в повному обсязі складена 30 листопада 2015 р.