Справа № 2а-2630/11/0970
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2011-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2011 р. Справа № 2a-2630/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.

за участю секретаря Монастирецького В.В.

представників:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Яремчанського міського відділу УМНС України в Івано-Франківській області

до відповідача: Надвірнянського районного регіонального контрольно-ревізійного відділу

про визнання неправомірними дій, скасування акту від 29.04.2011 року та вимоги №370-14/327 від 10.06.2010 року в частині незаконно нарахованої премії в сумі 20400грн., виплати за особливі умови служби по загальному фонду в сумі 43650грн., та виплати за особливі умови служби із спецфонду в сумі 2170грн.,-

ВСТАНОВИВ:

12.08.2011 року Яремчанський міський відділ УМНС України в Івано-Франківській області (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Надвірнянського районного регіонального контрольно-ревізійного відділу (далі відповідач) про визнання неправомірними дій, скасування акту від 29.04.2011 року та вимоги №370-14/327 від 10.06.2010 року в частині незаконно нарахованої премії в сумі 20400грн., виплати за особливі умови служби по загальному фонду в сумі 43650грн., та виплати за особливі умови служби із спецфонду в сумі 2170грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем без наявних на те підстав зроблено висновок, що позивачем порушено вимоги п. 22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року N 228 та п.5 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, зазначили, що в ході проведення ревізії встановлено, що в порушення п.22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002року №228, працівникам позивача проведено доплату премії в грудні 2010 року за січень-липень цього ж року в сумі 20,40тис.грн., яка в розрахунок додаткової потреби в серпні 2010 року не врахована і як наслідок зайво перераховано до державних цільових фондів кошти в сумі 7,43тис.грн.

Також зазначили, що порушення п.5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999року №996-ХІУ по даних бухгалтерського обліку позивача, полягає в тому, що за період з січня по липень 2010 року проводилось нарахування премії в сумі 20,40тис.грн., які не були відображені, заборгованість по нарахованій та не виплаченій премії станом на 01.08.2010 року відсутня. Крім того, аналогічні порушення стосуються нарахування надбавки за період з січня по вересень 2010 року в розмірі до 50% в сумі 43,65тис.грн., та надбавки в розмірі до 50% в сумі 2,17тис.грн. Просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.6 плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2011 року на підставі направлень на проведення ревізії № 14 від 14.03.2011 року та №17 від 22.03.2011 року, працівниками Надвірнянського РР КРВ проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Яремчанського міського відділу УМНСУ в Івано-Франківській області за період з 01.01.2010 року по завершений звітний період 2011 року.

За результатами перевірки складено акт від 29.04.2011 року № 370-21/8, яким встановлено порушення п.22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002року №228, було складено та направлено обовязкову до виконання вимогу про усунення виявлених порушень № 370-14/327 від 10.06.2010 року, відповідно до якої позивач повинен забезпечити відшкодування незаконних видатків.

Відповідно до заявлених позовних вимог щодо визнання неправомірними дій, та скасування акту від 29.04.2011 року судом зазначається наступне.

Головним завданням органів контрольно-ревізійної служби України є здійснення фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у бюджетних установах та у субєктів господарювання, а також на підприємствах і організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне майно, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їх у подальшому.

Фінансовий контроль реалізується органами контрольно-ревізійної служби через проведення фінансового аудиту та інспектування.

Фінансовий аудит є різновидом фінансового контролю і полягає у перевірці та аналізі фактичного стану справ щодо законного та ефективного використання державних коштів і майна, правильності ведення бухгалтерського обліку і достовірності фінансової звітності, функціонування системи внутрішнього контролю.

Інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Акт державного органу, іншого субєкта владних повноважень це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин .

Оспорюваний позивачем акт перевірки не є рішенням субєкта владних повноважень, у розмінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки акт перевірки не встановлює права та обовязки позивача.

Акт перевірки є лише засобом документування перевірочних дій і не встановлює відповідальності для осіб, які допустили недоліки або порушення, встановлені під час проведення перевірки, не встановлює та не змінює правовідносини, акт перевірки є підставою для прийняття рішення субєктом владних, а тому не може бути предметом оскарження в адміністративному суді. Рішення державних органів (вимога, розпорядження), які впливають на права та обовязки можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства.

Так, відповідно до положень Закону України від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні"(з змінами та доповненнями) плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державної контрольно-ревізійної служби. Посадові особи органу державної контрольно-ревізійної служби вправі приступити до проведення ревізії за наявності підстав для її проведення, визначених цим та іншими законами України.

Згідно з Порядком проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженим постановою КМУ від 20.04.2006 року № 550, планові виїзні ревізії проводяться відповідно до планів контрольно-ревізійної роботи.

Статус державної контрольно-ревізійної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України від 26.01.1993року № 2939-ХІІ "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", на контрольно-ревізійні управління покладено функції з проведення у підконтрольних установах ревізії фінансово-господарської діяльності, щодо використання і збереження фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильності визначення потреби в бюджетних коштах, стану і достовірності бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

Суд не приймає правову позицію представника позивача стосовно того, що перевірку було проведено посадовими особами відповідача з перевищенням повноважень (компетенції), оскільки дії перевіряючих відповідають визначеній меті та предмету ревізії, не суперечать положенням Закону України від 26.01.1993року "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", та Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006року № 550 (із змінами та доповненнями).

Окрім того, представниками позивача не вказано, в чому полягало порушення прав позивача вказаними діями відповідача по проведенню перевірки.

За наслідками перевірки працівниками Надвірнянського РР КРВ були виявлені порушення п.5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999 року №996-ХІУ по даних бухгалтерського обліку позивача, за період з січня по липень 2010 року по нарахуванні премії в сумі 20,40тис.грн.,яка не відображена в заборгованості по нарахованій та не виплаченій премії станом на 01.08.2010року.

Відповідно до розрахунку потреби до кошторису на 2010 рік позивачем визначена потреба коштів на виплату премії в розмірі 10% в сумі 24,9 грн. від загальної суми посадових окладів працівників на 2010 рік.

За період з січня по липень 2010 року згідно наказів керівника, працівникам нарахована премія за січень, лютий, березень в розмірі від 10 до 19 відсотків, тобто як зазначено представниками позивача в межах наявного фонду оплати праці.

Суд вважає такі доводи позивача безпідставними, оскільки у відповідності до ст. 2 Закону України «Про оплату праці»та п. 2.3 розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004року за № 114/8713, розробленої відповідно до цього Закону, премії відносяться до інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Зокрема, у відповідності до вказаного пункту Інструкції інші заохочувальні та компенсаційні виплати включають винагороди та премії, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

В ході ревізії також встановлено, що в порушення п.22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002року №228 війсковозобов»язаним працівникам позивача в грудні 2010року донараховано надбавку за особливі умови служби за січень-вересень 2010 року в сумі 43,65тис.грн., яка в розрахунок додаткової потреби не врахована (так як потреба визначалась на період з жовтня по грудень 2010 року), крім того вона вже нараховувалась згідно наказів за вищевказаний період з урахуванням асигнувань на грошове забезпечення на поточні місяці і як наслідок зайво перераховано до державних цільових фондів кошти в сумі 15,88тис.грн.

Порушення п.5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999року №996-ХІУ за період з січня по вересень 2010 року полягало в нарахуванні надбавки в розмірі до 50% в сумі 43,65тис.грн. яка по даних бухгалтерського обліку позивача не відображалась, заборгованість по нарахованій та невиплаченій надбавці станом на 01.10.2010 року відсутня.

Ревізією виявлено, що в порушення п.22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року №228 військовослужбовцю Гринюку в січні 2011 року донараховано надбавок за виконання особливо важливих завдань за рахунок коштів спеціального фонду в сумі 2,17тис.грн. за березень-червень, листопад 2010 року, відповідно нараховано і перераховано 0,75тис.грн. та донараховано прибутковий податок в сумі 0,33тис.грн., за період з січня по грудень 2010 року нарахування надбавки в розмірі до 50% в сумі 2,17тис.грн. не відображено, заборгованість по нарахованій та не виплаченій надбавці станом па 01.01.2011 року відсутня також.

Відповідно до наказу від 10.06.2008 року № 447 в п.1.13 вказано, що грошове забезпечення, що належить особі рядового і начальницького складу і своєчасно не виплачене йому або виплачене у меншому, ніж належно, розмірі, виплачується (здійснюється доплата різниці) за весь період, протягом якого особа рядового і начальницького складу мала право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення за умови відображення такої заборгованості в даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до поданої представником відповідача в судовому засіданні довідки Управління Державного Казначейства у місті Яремче від 04.10.2011 року за № 2-39/705, заборгованість по заробітній платі Яремчанським МВ ГУ МНС в Івано-Франківській області у 2010 році в УДК м.Яремче не реєструвалась.

Згідно п. 22 Порядку складання, розгляду, затвердження та вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року N 228 показники видатків бюджету та надання кредитів з бюджету, що включаються до проекту кошторису, повинні бути обґрунтовані відповідними розрахунками за кожним кодом економічної класифікації видатків або класифікації кредитування бюджету і деталізовані за видами та кількістю товарів (робіт, послуг) із зазначенням вартості за одиницю.

Відповідно до п.5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999року №996-ХІУ, господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги, щодо визнання неправомірними дій, скасування акту від 29.04.2011 року та вимоги №370-14/327 від 10.06.2010 року в частині незаконно нарахованої премії в сумі 20400грн., виплати за особливі умови служби по загальному фонду в сумі 43650грн., та виплати за особливі умови служби із спецфонду в сумі 2170грн. з підстав, наведених позивачем у позовній заяві, задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 < Текст > Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

< Резолютивна частина рішення - НЕ ВИДАЛЯТИ >

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 15.11.2011 року.