Справа № 2а-237/11/1370
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2011 р. № 2а-237/11/1370

18 год. 00 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Качур Р.П.

За участю секретаря судового засідання Подібки М. З.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування постанови про накладення штрафу ВП № 19684242 від 17.12.2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

5 січня 2011 року управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування постанови про накладення штрафу ВП № 19684242 від 17.12.2010 року.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що постанова про накладення штрафу за невиконання рішення суду є незаконною, оскільки відділом пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова видано розпорядження від 27.10.2010 року для нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, чим рішення суду в межах компетенції управління виконано. Позивач листом від 27.10.2010 року повідомив відповідача про виконання судового рішення в межах повноважень управляння.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення; заперечення на позовну заяву не подав.

Суд, враховуючи неявку відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце проведення судового засідання, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 71 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи в їх сукупності, суд встановив наступні факти та правовідносини.

09.06.2010 року постановою ВП № 19684242 державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листа № 2а-857 виданого 01.06.2010 року Шевченківським районним судом м. Львова про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова та зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії за віком, виходячи з встановленого на 2008 рік розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 27 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з врахуванням виплачених сум.

27.10.2010 року позивач листом № 8928/03-20 повідомив відповідача про те, що рішення суду, на виконання якого видано виконавчий документ, в межах повноважень управління виконано. Для проведення виплати підвищення до пенсії пенсійна справа ОСОБА_1 направлена 27.10.2010 року в управління по виплаті пенсій головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

17.12.2010 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову ВП № 19684242 про накладення штрафу за невиконання судового рішення у встановлений державним виконавцем строк в розмірі 1020 грн.

17.12.2010 року відповідачем винесено вимогу в порядку ст. ст. 5, 6 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої позивача зобовязано виконати постанову про накладення штрафу у строк до 27.12.2010 року та надати державному виконавцю письмове підтвердження про виконання.

Приймаючи рішення, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

У позовній заяві позивач покликається на те, що ним виконано вимоги судового рішення в межах компетенції управління.

Судом не береться до уваги покликання позивача на вказані обставини виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної виконавчої влади. З урахуванням вимог ст. ст. 11, 71 КАС України факт порушення своїх прав повинен доводити позивач.

Відповідно до ст. 129 Конституції України обовязковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, а відповідно до ст. 7 КАС України принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах. Відповідно до ст. 14 КАС України постанови суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Постанова суду, на виконання якої видано виконавчий лист, набрала законної сили і повинна бути виконана боржником в повному обсязі (позивачем у справі).

Також слід зазначити, що відповідно до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" та статей 1, 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України. Виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців.

Відповідно до приписів статті 87 вищезазначеного закону, у разі не виконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконанні лише боржником, та рішення про поновленні на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на посадових осіб від десяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян і на боржника юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та призначено новий строк для виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі. При подальшому невиконанні рішення боржником державний виконавець порушує клопотання перед судом про кримінальну відповідальність боржника відповідно до закону.

З позовної заяви позивача вбачається, що ним розпорядженням від 27.10.2010 року нараховано ОСОБА_1 підвищення до пенсії, проте кошти на виплачено. Відтак судове рішення в повному обсязі не виконано.

За таких обставин суд вважає, що позивач не довів порушення його прав чи інтересів при винесенні оскаржуваної постанови, а тому у позові слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 17-19, 86, 94, 160-163, 181 КАС України, ст. ст. 9, 129 Конституції України, ст. ст. 3, 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження»від 21.04.1999 року, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 14 лютого 2011 року.

Суддя Качур Р.П.